Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , визначивши третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у сумі 287 658, 09 грн. В обґрунтування позову вказала, що у вереснi 2023 року [PERSON] , знаходячись у Канадi, у розмові зi своїм знайомим [PERSON] дізналася про можливість працевлаштування у Польщі, яке йому самому пропонували, але він не скористався такою пропозицією. Oскільки, робота, яку мала на той час мала [PERSON] у Канаді була до кiнця 2023 року, без гарантій продовження контракту в майбутньому, а також у зв`язку з бажанням працювати більш територіально наближено до України, [PERSON] попросила дати їй контакти цієї людини. [PERSON] повідомив [PERSON] телефонні номера [PERSON] (додаток Telegram був зареєстрований на номер телефону: [NUMBER] , а додаток Viber був зареєстрований на номер телефону: [NUMBER] ). Але перед цим знайомий позивача [PERSON] спитав у [PERSON] у мобільному додатку Telegram про можливість працевлаштуватися для [PERSON] , на питання щодо суми таких послуг [PERSON] повідомив, що такі послуги коштують 5 тисяч. [PERSON] повідомив [PERSON] номер телефону [PERSON] , на який [PERSON] зателефонував їй 16 вересня 2023 року у мобільному додатку Viber (тел.: [NUMBER] ) та запропонував послуги з пошуку та підбору можливих варіантів роботи для подальшого працевлаштування у Республіці Польша, послуги щодо пошуку та оренди житла на строк 6 місяців, вартість яких становила 5 тис. доларів США. [PERSON] повідомив [PERSON] , що все офiцiйно, що вiн дiє через агентство. Усе спілкування між позивачем [PERSON] та відовідачем [PERSON] відбувалося через аудіо дзвінки та повідомлення за допомогою програм Viber та Telegram, оскільки [PERSON] знаходилася в Канаді. Між [PERSON] та [PERSON] з`явилася усна домовленість про подальше укладання між ними договору про надання послуг. [PERSON] у мобільному додатку Viber відправив реквізити свого банківського рахунку, повідомив серію та номер закордонного паспорта. Також [PERSON] повідомив [PERSON] , що він може також надати послуги медичного туризму та лікування хвороби в Польші за додаткову плату, зокрема 2687,57 доларів США. Позивачем [PERSON] було сплачено на банківський рахунок відповідача [PERSON] грошові кошти: 18 вересня 2023 року на банківський рахунок [PERSON] 3000 канадських доларів, у квитанції було вказано, що [PERSON] отримає 9 573,84 PLN (польських злотих). Таким чином, від переказу грошових коштів здійсненого [PERSON] 18 вересня 2023 року [PERSON] отримав за офіційним курсом: 9 573,84*8,4043= 80 461,42 грн.; 21 вересня 2023 року [PERSON] перерахувала на банківський рахунок [PERSON] 4000 канадських доларів, що становить: 4000*27,2290 грн.=108 916,00 грн.; 27 вересня 2023 року [PERSON] перерахувала на банківський рахунок [PERSON] 2687,57 доларів США, що за офіційним курсом становить: 2687,57*36,5686=98280,67 грн. Отже, загальна сума, яку [PERSON] сплатила на рахунок [PERSON] складає 287 658,09 грн. 30 вересня 2023 року [PERSON] повідомив, що отримав всі кошти і надасть послуги. 19 жовтня 2023 року [PERSON] повідомив, що послуги у повному обсязі він надасть у листопаді 2023 року. Проте, після перерахування коштів позивачем відповідачу договір для підписання так і не було отримано, а також взагалі жодних послуг не було надано. 16 листопада 2023 року [PERSON] у мобільному додатку Telegram звернулася до [PERSON] з вимогою повернути безпідставно отримані кошти, які були йому перераховані нею. У відповідь на це [PERSON] спочатку повідомив, що буде повертати кошти частинами, а згодом, що він не надасть відповідні послуги, а гроші він не зможе повернути, бо кошти він віддав своєму сину - [PERSON] , а він ці кошти перерахував [PERSON] на розрахунковий рахунок відкритий нею у АТ КБ «ПРИВАТ БАНК». У подальшому відповідач [PERSON] почав повністю ігнорувати [PERSON] та не надав надано жодних послуг позивачу. З цих підстав, звернулася до суду з позовом. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 13 травня 2024 року відмовлено представнику позивача у задоволенні заяви про забезпечення позову. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 13 травня 2024 року відмовлено позивачу у залученні до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; відмовлено у витребуванні доказів. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилася, остання надіслала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, однак судові повістки повернулися до суду з відмітками «за закінченям терміну зберігання» (а.с.128-129, 138-139). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Як зазначено у позовній заяві, позивач [PERSON] , перебуваючи у Канаді, перерахувала [PERSON] за послуги щодо працевлаштування у Республіці Польща грошові кошти у сумі 5 000 доларів США, що еквівалентно 287 658, 09 грн. Так, [PERSON] було сплачено на банківський рахунок [PERSON] грошові кошти: -18 вересня 2023 року [PERSON] перерахувала на банківський рахунок [PERSON] 3000 канадських доларів, у квитанції було вказано, що [PERSON] отримає 9 573,84 PLN (польських злотих). Відповідно до довідки Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» від 05.04.2024 № T5RLM3LL1SR0CIK9 інформація про курси валют (PLN ) на 18.09.2023: Офіційні курси НБУ для UAH: 8,4043. На момент здійснення платежу офіційний курс PLN (польського злотого) був 8,4043 грн. Таким чином, від переказу грошових коштів здійсненого [PERSON] 18 вересня 2023 року [PERSON] отримав: 9 573,84*8,4043= 80 461,42 грн. 21 вересня 2023 року [PERSON] перерахувала на банківський рахунок [PERSON] 4000 канадських доларів. Відповідно до інформації із сайту Національного банку України стосовно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют (код цифровий 124 CAD - канадський долар 27,2290 грн. На момент здійснення платежу офіційний курс канадського долара був 27,2290 грн. Таким чином, від переказу грошових коштів здійсненого [PERSON] 21 вересня 2023 року [PERSON] отримав: 4000*27,2290 грн.=108 916,00 грн. 27 вересня 2023 року [PERSON] перерахувала на банківський рахунок [PERSON] 2687,57 доларів США. Відповідно до довідки Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» від 05.04.2024 № 1M64258AU3ON7GLN інформація про курси валют (USD ) на 27.09.2023: Офіційні курси НБУ для UAH: 36,5686. На момент здійснення платежу офіційний курс USD (долара США) був 36,5686 грн. Таким чином, від переказу грошових коштів здійсненого [PERSON] 27 вересня 2023 року [PERSON] отримав: 2687,57*36,5686=98280,67 грн. Отже, загальна сума, яку [PERSON] сплатила на рахунок [PERSON] еквівалентна загальній сумі у гривнях: 80 461,42 грн.+ 108 916,00 грн.+ 98 280,67 грн.= 287 658,09 грн. Будь-який договір у письмовій формі між [PERSON] та [PERSON] не укладався. Всі переписка між ними здійснювалася через аудіо дзвінки та повідомлення за допомогою програм мобільних додатків (контакт [PERSON] у додатку Telegram був зареєстрований на номер телефону: [NUMBER] , а у додатку Viber був зареєстрований на номер телефону: [NUMBER] , номер телефону [PERSON] [NUMBER] ). Однак, [PERSON] умови усного договору не виконав, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1212 ЦК України ссоба, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів, що [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , є саме тією особою, який перебував у правовідносинах із [PERSON] та що саме йому остання перерахувала кошти у сумі еквівалентній 287 658, 09 грн. [PERSON] не доведено, що інформація у переписці щодо серії та номеру паспорту [NUMBER] на ім"я [PERSON], номеру розрахункового рахунку [NUMBER] , адреси [PERSON] , а саме [ADDRESS] , надана саме [PERSON] визначеним в якості відповідача у позові. Також нею не доведено, що номерами телефонів у додатку Telegram : [NUMBER] , а у додатку Viber: [NUMBER] користувався саме вказаний у позові відповідач, а не стороння особа. При цьому, суд зазначає, що позивачем не заявлялись клопотання про витребування інформації (доказів) стосовно ідентифікації особи відповідача. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на позивача покладається обов`язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог. Суд ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи передусім із доведеності таких вимог позивачем. В даному випадку позивач не довів наявність підстав для задоволення його вимог, а також не обґрунтував, що саме [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , порушив права позивача. Згідно правового висновку Верховного Суду викладеного в постанові від 21 липня 2021 року в справі № 287/363/16, вказано, що при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування з важливим елементом змагальності судового процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про недоведеність. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд має право винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (правова позиція Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2022 року в справі 857/7/22). Отже позовні вимоги на основі належних, допустимих та достатніх доказів позивачем не доведено, а тому в задоволенні вказаного позову слід відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України та покладає їх на позивача.

Outcome: dismissed