Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~В лютому 2024 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~На обґрунтування вимог вказував, що будинок належав [PERSON] , але правовстановлюючий документ відсутній. Через це йому відмовили в нотаріальному оформленні спадщини. \~ \~ \~ \~Вказуючи, що є спадкоємцем за законом і прийняв спадщину, але через вказану обставини не має можливості на оформлення спадщини в нотаріальному порядку, тому звернувся за цим до суду і просив визнати за ним право власності на вказанe нерухоме майно. В судове засідання сторони не з`явився, про його час та місце були повідомлені належним чином, надали заяви з проханням розглядати справу без його участі; позивач в заяві просив задовольнити позов, а представник відповідача позов визнав та не заперечував проти його задоволення. \~ \~ \~ \~Суд, вважаючи можливим здійснити розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ст. 200 ЦПК України без участі сторін, дослідивши матеріали та докази справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~ [INFO] помер [PERSON] , який на час смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно, серед якого є житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, розташований за цією ж адресою. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Цивільний кодекс України передбачає два види спадкування: за законом і за заповітом (ст. 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповіту [PERSON] не встановлено, тому спадкування після його смерті повинно здійснюватися за законом. Цивільний кодекс України вирізняє п`ять черг спадкування за законом, які виписані у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають батьки та діти померлого та той з подружжя, який його пережив. Відповідно до довідки Галицинівської сільської ради Миколаївської області від 15 грудня 2023 року на день відкриття спадщини зі спадкодавцем були зареєстровані та проживали: дружина [PERSON] та син [PERSON] , тобто позивач. Вони відносяться до спадкоємців першої черги за законом і за фактом проживання зі спадкодавцем прийняли спадщину. За зверненням позивача, 28 березня 2013 року у Приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Сапеги О.П. була заведена спадкова справа після смерті [PERSON] . Також, в спадковій справі міститься заява [PERSON] від 28 березня 2013 року про відмову від спадщини. Таким чином позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті свого батька [PERSON] . Вподальшому він оформив в порядку спадкування за законом земельну ділянку, площею 0,09 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану по [ADDRESS] , отримавши свідоцтво про право на спадщину від 14 грудня 2023 року. Однак, згідно письмового роз`яснення нотаріуса від 14 грудня 2023 року йому неможливо нотаріально оформити спадщину за законом на будинок за цією ж адресою, оскільки не було надано належних правовстановлюючих документів на нього. За пунктами 4.1, 4.15, 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус перевіряє наявність спадкоємців, які прийняли спадщину, факт прийняття спадщини а також наявність правовстановлюючих документів, а у разі їх відсутності, роз`яснює про вирішення такого питання в судовому порядку. Слід відмітити, що постановою Верховної Ради України № 1377-VIII від 19 травня 2016 року «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області був перейменований на Вітовський, а відповідно до постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року №807-ІХ у Миколаївській області було утворено Миколаївський район (з адміністративним центром у місті Миколаїв) до складу якого увійшла також Галицинівська сільська територіальна громада, і с. Галицинове, а також ліквідовано у Миколаївській області старі районні територіальні утворення, зокрема й Вітовський район. З матеріалів справи вбачається, що у позивача відсутня можливість отримати правовстановлюючі документи у позасудовому порядку. Так, первісний власник будинку [PERSON] побудував його за свого життя. Згідно технічного паспорту на будинок, складеного комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» в 2023 році, житловий будинок по [ADDRESS] має житлову площу 24,8 кв.м., загальну площу 44,1 кв.м., рік побудови 2000. Такі ж дані вказані і в довідці цього підприємства від 17 липня 2023 року. Відповідно до копії погосподарської книги Галицинівської сільської ради Миколаївської області цей житловий будинок існує та рахувався на праві приватної власності за [PERSON] , в тому числі і на час його смерті. До 2004 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилося питання узаконення житлових будинків та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними по господарських книг сільських, селищних Рад із додатком списків громадян, яким ці будинки належали. До вказаних правовідносин також підлягала застосуванню Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26. відповідно до положень цих нормативних актів, записи у погосподарських книгах визнавалися у якості актів органів влади (публічної), що підтверджують право приватної власності. Це свідчить про те, що [PERSON] за свого життя мав у власності будинок і всі законні підстави для отримання свідоцтва про право власності на нього та зареєструвати його, але цього не реалізував. Однак це не скасовує належність йому будинку на праві власності. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що будинок належав за життя [PERSON] , а після його смерті входить до складу спадщини і в порядку спадкування повинен відійти спадкоємцям, тобто позивачу в справі. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на нерухомість в порядку спадкування. За викладеного,

Outcome: approved