Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

І. Описова частина Стислий зміст позовних вимог позивача та позиції відповідача До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 16.05.2024 надійшла позовна заява, в якій представник позивача Воробйова В.В. в інтересах [PERSON] просить розірвати договір оренди землі б/н від 19.10.2021 укладений між [PERSON] та Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Теплик\~Агро"\~ щодо земельної ділянки площею 4,5501 га, кадастровий номер 3521782700:02:002:0055, розташованої на території Липнязької сільської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області. В обґрунтування\~позову представник\~позивача [PERSON] \~зазначив,\~що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,5501 га, кадастровий номер 3521782700:02:002:0055, яка знаходиться в Липнязькій сільській раді Добровеличківського району Кіровоградської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Між [PERSON] та ТОВ "Теплик Агро" 19.10.2021 укладено договір оренди землі, строком на 10 років. Відповідач не сплачує оренду плату з 2021 по 2023 роки, що на думку [PERSON] є підставою для розірвання договору оренди землі, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Від представника позивача надійшла заява, в якій він просив розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача неодноразово будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Процесуальні дії суду Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 28.05.2024 відкрито провадження та призначено судове засідання. Суд вважає, що у справі є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а тому справу можливо розглянути по суті за відсутності сторін та винести очне рішення у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІ. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, доходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,5501 га, кадастровий номер 3521782700:02:002:0055, яка розташована на території Липнязької сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІV- КР №011375 (а.с.8). З договору оренди земельної ділянки від 19.10.2021 встановлено, що [PERSON] уклала договір оренди землі з ТОВ "Теплик Агро". Земельна ділянка загальною площею 4,5501 строком на 10 років. Орендна плата вноситься щорічно до 30 грудня ( а.с.10-11). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а також з інформаційної довідки номер 378661848 від 15.05.2024, встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 3521782700:02:002:0055, розташована на території Липнязької сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, площею 4,5501 га, належить власнику [PERSON] . Орендодавець, [PERSON] , та орендар, ТОВ "Теплик Агро", уклали договір оренди 19.10.2021 (після 2013 року) строком на 10 років. Дата закінчення дії договору 19.10.2031 (а.с. 12). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами ЗК України, Законом України "Про оренду землі", нормами Цивільного кодексу України. Згідно з ст. 93 Земельного Кодексу України, відносини пов`язані з орендою землі регулюються законом. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 21 Закону України "Про оренду землі" від 06.10.1998 року № 161-ХІV, із змінами та доповненнями ( далі по тексту Закон ) орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельної ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди . Відповідно до ст. 22 Закону, орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Відповідно до ч.2 ст. 23 Закону орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін . Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом . Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом . Згідно з ч.1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі ", який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні щодо даних правовідносин, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України . Відповідно до п. "д" ч.1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати . Разом з тим, згідно з положеннями ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки. Що є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У правовій позиції, висловленій у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі №6-146цс12, від 28 вересня 2016 року справі № 6-977цс16, від 11 жовтня 2017 року справа № 6-1449цс17 . Статтею 27 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці. Відповідно до частин другої, третьої статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Згідно з ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Таким чином відповідач не довів факту розрахунку із позивачем за період з 2019-2021 роки, а тому систематично не виконував взятих на себе зобов`язань щодо виплати позивачеві орендної плати за користування земельною ділянкою, що відповідно до п. "д" ч.1 ст. 141 ЗК України є вичерпною підставою для розірвання такого договору, про що також свідчить усталена судова практика Верховного Суду, яку слід врахувати при застосуванні норми права відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України. Отже, вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що відповідач не довів суду та не надав доказів виконання обов`язків передбачених статтею 24 Закону України "Про оренду землі" та умовами договору оренди землі від 2021 року. Також матеріали справи не містять доказів на підтвердження виконання умов договору та оплати позивачці коштів за користування земельною ділянкою за 2021-2023 роки. Щодо стягнення заборгованості за умовами договору оренди землі від 19.10.2021, який укладено між сторонами, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою, другою статті 21 Закону України "Про оренду землі" (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Відповідно до частини другої статті 409 ЦК України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Згідно з пунктом «в» частини першої статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані, зокрема, своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Отже, вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що відповідач не надав суду доказів, що він належним чином виконував обов`язки, визначені статтею 24 Закону України "Про оренду землі", у цій конкретній справі не надав суду доказів на підтвердження виконання умов договору та оплати позивачу коштів за користування земельною ділянкою за 2021-2023 роки. Водночас відповідно до п.п. 2, 5, 8, 9, 12 умов спірного договору оренди землі від 19.10.2021 з`ясовано, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,5501 га строком на 10 років, нормативна грошова оцінка земельної ділянки на момент укладання договору оренди землі становить 140361,51 гривня. Розмір орендної плати за цим договором становить 5614 гривень 46 копійок та вноситься щорічно до 30 грудня. Отже суд доходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача орендної плати виходячи із умов договору оренди землі від 19.10.2021. Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість по орендній платі за 2021, 2022, 2023 роки в розмірі 16\~843 гривні 38 копійок ( 5614,43*3). Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача у розмірі 2422 гривні 40 копійок. На підставі ст.ст. 21, 22, 23, 32 Закону України " Про оренду землі " від 06.10.1998 року № 161-ХІV, із змінами та доповненнями, п. "д" ч.1 ст. 141 ЗК України, ст.ст.15, 256, 625, 629, 651 ЦК України,

Outcome: approved