Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача. Представник позивача адвокат Демінов О.І. звернувся до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання [PERSON] разом зі позивачем [PERSON] на час відкриття спадщини. В обґрунтування позиції посилається на наступне: Позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , померлої [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з частини домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті разом з [PERSON] проживав її син позивач [PERSON] . У 2024 році позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дербіної Р.Є. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивачем не надано доказів фактичного прийняття спадщини. У зв`язку з цим, виникла необхідність встановити факт постійного проживання позивача зі своєю матір`ю на момент її смерті. 2. Заяви, клопотання представника позивача та відповідача. 16 вересня 2024 року в судовому засіданні представник позивача адвокат Демінов О.І. подав клопотання про витребування доказів, а саме спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 16 вересня 2024 року зазначена спадкова справа була витребувана. 10 жовтня 2024 року представник відповідача Кам`янської міської ради подала заяву про розгляд справи за відсутності відповідача. Просила вирішити справу на підставі норм чинного законодавства. 17 жовтня 2024 року до судового засідання представник позивача адвокат Демінов О.І. подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні свідок [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] пояснив, що є чоловіком рідної сестри позивача [PERSON] . Зазначив, що позивач [PERSON] проживав разом зі своєю матір`ю [PERSON] у її будинку, доглядав її, оскільки вона хворіла, та після смерті також продовжив проживати в цьому будинку. В судовому засіданні свідок [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , пояснила, що є рідною сестрою позивача [PERSON] . Зазначила, що позивач [PERSON] проживав разом з їх матір`ю [PERSON] у її будинку за адресою: [ADDRESS] , до моменту її смерті, доглядав її, оскільки вона хворіла.Інші діти [PERSON] на спадщину не претендують. В судовому засіданні свідок [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , пояснила, що є рідною сестрою позивача [PERSON] . Зазначила, що позивач [PERSON] проживав разом з їх матір`ю [PERSON] у її будинку за адресою: [ADDRESS] , до моменту її смерті, доглядав її, оскільки вона хворіла.Інші діти [PERSON] на спадщину не претендують. В судовому засіданні свідок [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , пояснила, що є рідною сестрою позивача [PERSON] . Зазначила, що позивач [PERSON] проживав разом з їх матір`ю [PERSON] у її будинку за адресою: [ADDRESS] , до моменту її смерті, доглядав її, оскільки вона хворіла. Інші діти [PERSON] на спадщину не претендують. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 3. Процесуальні дії по справі. 19 серпня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. 16вересня 2024 року ухвалою суду клопотання заявника про витребування доказів задоволено та витребувано копію спадкової справи. 16 вересня 2024 року представником позивача [PERSON] було подане клопотання про долучення до матеріалів справи документів. Клопотання задоволене та долучені до матеріалів справи: копія витягу, копії накладних, копія заяви про виплату допомоги. 10 жовтня 2024 року на виконання ухвали судді Заводського районного суду м.\~Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16вересня 2024 року від Приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дербіної Р.Є. надійшла копії спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] 17 жовтня 2024 року до судового засідання представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, у якій просить розглядати справу без участі позивача та її представника, позов підтримує та просить задовольнити. Вислухавши представника позивача, свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Відповідно до договору дарування частини будинку від 05 серпня 1996 року [PERSON] є власником 1/5 частини жилого будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (зараз: [ADDRESS] ). Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 383 від 18 березня 2021 року, внесений Заводським районним у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (серія [NUMBER] ) Відповідно до свідоцтва про народження позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] (серія [NUMBER] ). Згідно довідки від 05 серпня 2024 року № 17/12/2 позивач [PERSON] на день смерті [PERSON] [INFO] проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 серпня 2024 року № 99/02-34, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він пропустив строк на прийняття спадщини та не надав докази фактичного прийняття спадщини. Відповідно до спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Дербіної\~Р.Є. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Інші спадкоємці до нотаріуса з такими заявами не зверталися. Відповідно до Заяви про виплату допомогу на поховання, недоотриманої пенсії позивач [PERSON] звернувся до управління ПФУ з заявою про виплату недоотриманої пенсії померлої [PERSON] . Згідно накладної від 21 березня 2021 року [PERSON] оплатив послуги з поховання [PERSON] . Згідно накладної від 18 травня 2022 року [PERSON] оплатив вартість пам`ятку, встановленого після смерті [PERSON] . Відповідно до пояснень свідків, допитаних підчас судового розгляду, позивач [PERSON] на момент смерті свої матері [PERSON] проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS] . 5. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Частинами 3, 4 ст.12ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст.81, ч.1 та 2 ст.89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Метою звернення позивача до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. В ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч.3 ст.1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.» Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Від встановлення факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З положень ч. 2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Частиною 1 ст.319ЦПК України\~встановлено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ст.76ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В ході дослідження матеріалів справи та перевірки їх доказами суд прийшов до висновків, що позивач [PERSON] на момент смерті матері [PERSON] проживав з нею за однією адресою. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивач у інший спосіб не може довести факт прийняття спадщини і зазначені обставини перешкоджають подальшому оформленню спадщини, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. 6. Висновки суду. На підставі викладеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, обставини справи, на які заявник послався як на підставу своїх вимог, з`ясувавши відомості про встановлений факт та мету його встановлення, суд вважає за можливе встановити факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] станом на 18 березня 2021 року. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Позивач просив покласти судові витрати на нього, відтак, сплачений при звернені до суду з позовом судовий збір не відшкодовується за рахунок іншої сторони.

Outcome: approved