Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. \~\~\~\~\~\~ Позов мотивовано тим, що 25.10.2023 року між ТОВ\~«УКР КРЕДИТ ФІНАНС»\~і [PERSON] за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua) укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1292-3226, який разом з Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (графік платежів за договором) відповідно до Методики Національного банку України складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким відповідач був попередньо ознайомлений. Відповідно до умов договору відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 15000,00 грн., строк кредитування - 300 днів, базовий період - 9 днів, знижена відсоткова ставка- 2,50 % в день, стандартна відсоткова ставка- 3,00 % в день. Позивачем зазначено, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не є банківською установою в розумінні\~Закону України «Про банки і банківську діяльність». Також, додатковою угодою від 19.11.2023р. до Договору про відкриття кредитної лінії №1292-3226 від 25.10.2023р. кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 3000,00 грн. Таким чином, позивач не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Позивач через партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року, видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому кабінеті, чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед позивачем, відповідач здійснив часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за кредитним договором. Сплачуючи кредит, відповідач вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. Однак, відповідач належним чином не виконувала свої зобов`язання щодо погашення кредиту, процентів, а тому станом на 26.04.2024 р. за нею утворилась заборгованість в розмірі 73386,91 грн. Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором 73386,91 грн., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом\~17896,55 гривень; простроченої заборгованості за нарахованими процентами\~55490,36 гривень та судові витрати. Представник позивача ТОВ\~«УКР КРЕДИТ ФІНАНС», що діє на підставі довіреності, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу у його відсутності та не заперечував проти винесення судом заочного рішення. Представник відповідача [PERSON] адвокат Смірнов С.М., надав суду відзив, згідно якого позовні вимоги відповідач не підтримає та в їх задоволенні просить відмовити, посилаючись на те, що із сумою заборгованості у розмірі 73386,91 гривень відповідач не погоджується, вважає її необґрунтованою, не підтвердженою належними та допустимими доказами та такою, що не підлягає задоволенню. Так, відповідачем визнається факт укладання кредитного договору та повне, на думку відповідача, його виконання, оскільки [PERSON] було сплачено на користь позивача 31613,09 грн. При цьому, вважає пункти 4.10, 4.14 укладеного між сторонами договору щодо встановлення процентів за користування кредитом - несправедливими та такими, що призводять до дисбалансу договірних прав та обов`язків та просить відмовити у задоволені позовних вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно із розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 08.06.2017 р. № 2401 «Про видачу ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів)», яке розміщено в загальному доступі на сайті позивача, Товариству з обмеженою відповідальність «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Статтею 5 Закону України «Про платіжні послуги»\~передбачено, що до фінансових платіжних послуг належать такі послуги, зокрема, послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Таким чином, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не є банківською установою в розумінні\~Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~та відповідно до вищевказаної ліцензії виданої ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Тобто, Позивач не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. 25.10.2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] в електронній формі було укладено кредитний договір № 1292-3226 на суму 15000,00 грн. зі сплатою відсотків, строком 300 календарних днів. Вказаний кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - веб-сайту ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (https:// creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (кредитодавця), в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. До кредитного договору банк додав Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), які підписані відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А3124, таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором №1292-3226 (Графік платежів за договором), відповідно до Методики Національного банку України, Правила акції під умовною назвою «Обмеження нарахування відсотків при примусовому стягненні заборгованості» для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Також встановлено, що додатковою угодою від 19.11.2023р. до Договору про відкриття кредитної лінії №1292-3226 від 25.10.2023р. кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 3000,00 грн. Відповідно до ст.526ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.1054ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048\~ЦК України). Статтею 1050ЦК України\~передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Встановлено, що відповідач, в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повернув. Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 18000,00 грн. підтверджено як самим відповідачем, так й зібраними у справі письмовими доказами, які стороною відповідача не оспорювались до моменту звернення позивачем із позовною заявою, й сам договір №1292-3226 від 25.10.2023р. не був визнаний недійсним повністю або частково. Слід зазначити, що відповідно до ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. На офіційному веб-сайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (https://navse.ua) у вільному доступі для всіх клієнтів ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме, документи: Договір кредиту (примірний Договір на момент укладення); Правила надання грошових коштів у кредит (діючі на момент укладення договору); Згода на обробку персональних даних; Публічна інформація; Положення про конфіденційність. Крім того на веб-сайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг. Згідно ч. 3 ст.11 Закону України «Про електроннукомерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що кредитний договір від 25.10.2023 року № 1292-3226 укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги\~Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам\~Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Таким чином, встановивши дані обставини, враховуючи, що між сторонами по справі виникли правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» щодо відшкодування вартості суми кредиту 17896,55 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідач та його представник, заперечували проти розрахунку заборгованості, але не надали свого контррозрахунку, який би спростував розмір заборгованості, тому суд вважає це заперечення припущенням, яке нічим не мотивоване та не підтверджене належними доказами. Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц. З огляду на викладене, суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що розрахунок заборгованості не є належним доказом існування боргу. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При цьому, для кваліфікації умов договору як несправедливих необхідна наявність таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідні правові висновки щодо застосування зазначених норм ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів» у спірних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду: від 06.12.2019 у справі № 664/1261/16-ц (провадження № 61-25248св18), від 27.01.2020 у справі № 754/6091/18 (провадження № 61-11473св19), від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 07.04.2021 у справі № 623/2936/19 (провадження № 61-1416св20). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) вказано: «Суди попередніх інстанцій встановили, що умовами договору сторони передбачили відповідальність за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу, збільшили позовну давність за відповідними вимогами, а також пунктом 5.5 договору змінили розмір процентної ставки, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, і встановили її в розмірі сорока відсотків річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та дев`яносто шести відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів. Право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві. Вирішуючи питання щодо можливості зменшення судом розміру процентів річних, що підлягають стягненню з боржника за прострочення грошового зобов`язання, Велика Палата Верховного Суду бере до уваги таке. Виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання» Згідно з умовами Кредитного договору, факт укладення якого не заперечується відповідачем, строк кредитування - 300 днів, базовий період - 9 днів, знижена відсоткова ставка- 2,50 % в день, стандартна відсоткова ставка- 3,00 % в день, що на переконання суду є непомірним тягарем для споживача фінансових послуг. Позивач просить суд стягнути відсотки у розмірі, що значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, а отже змістовне навантаження встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційний, а в каральній, штрафній функції, при цьому, сума нарахованих в такому порядку відсотків є очевидно непропорційною до суми зобов`язання, та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права і принципам, встановленим у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Конституційний Суд України зазначив, що з огляду на ч. 4 ст. 42 Конституції участь у договорі споживача як слабшої сторони, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту (рішення КСУ від 11.07.2013 р.№ 7-рп/2013). З огляду на наведене, суд, при вирішенні питання щодо стягнення відсотків, встановивши співрозмірність нарахованих відсотків по невиконаному зобов`язанню відповідача та враховуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, вважає за необхідне зменшити розмір відсотків до розміру 50 % від суми заборгованості по кредиту, а саме: 17896,55 грн. : 50% = 8948,28 грн. Отже, зважаючи на об`єктивні обставини, що склалися в межах цієї справи, які підтверджуються належними та допустимими письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: з відповідача належить стягнути заборгованість за тілом кредиту у розмірі 17896,55 грн. та заборгованість за відсотками 8948,28 грн., а всього 26844,83 грн. У відповідності до ст.141 ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору відповідно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 807,50 грн.

Outcome: partial