Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулось до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, відповідно до якого просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , заборгованість за послуги з опалення місць загального користування за період з 01.12.2017 року до 01.05.2021 року в розмірі 6749,09 грн. основного боргу, а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що згідно довідки з місця проживання в квартирі [ADDRESS] проживають відповідачі, відповідно, користуються послугами з централізованого опалення та послугами з централізованого постачання гарячої води. Відповідачу для здійснення оплати за надання послуг з теплопостачання був відкритий особовий рахунок. Між відповідачами та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме позивач надав послуги відповідачам, останні такими послугами користувалися, але оплату проводили нерегулярно, чим порушували ч.1 п.18 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» №630 від 21.07.2005 року, а також п.3.1 Договору приєднання, в якому визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Станом на 01.05.2021 pоку за спожиту теплову енергію за період з 01.12.2017 року до 01.05.2021 року у відповідачів перед ЛМКП «Львівтеплоенерго» рахується заборгованість в сумі 6749,09 грн., яка залишилась неоплаченою, що підтверджується довідкою про стан розрахунків заборгованості за послуги з централізованого опалення, а також витрати на оплату судового збору 2684,00 грн. (відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2023 рік"). Таким чином, як стверджує представник позивача, неправомірні дії відповідачів призвели до порушення майнових прав та законних інтересів позивача. Через несвоєчасність проведення розрахунків відповідачами за надані послуги позивач ЛМКП «Львівтеплоенерго» не може забезпечити своєчасну оплату податків, внесків до пенсійного фонду, а також має заборгованість перед підприємствами. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 27.03.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 05.05.2023 року відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву. Зазначає, що заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води стягується за період з 01.12.2017 року по 01.05.2021 року, що перевищує трирічний період позовної давності та свідчить про необґрунтованість позову. Крім того, відповідно до розпорядження Франківської районної адміністрації м. Львова від 07.11.2006 року належна відповідачу квартира за адресою: [ADDRESS] , від`єднана від системи центрального опалення. Щодо централізованого постачання гарячої води, то таких послуг не тільки в квартирі, але і в будинку за вказаною адресою позивачем ніколи не надавалось. Відтак, просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні позову. 15.08.2023 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив. Зазначає, що плата за абонентське обслуговування регламентуються п.39 «Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води», затверджених постановою КМУ від 11.12.2019 року №1182, а саме, споживач не звільняється від плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання та за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води. Враховуючи викладене, плата за абонентське обслуговування нараховується усім споживачам, в т.ч. і тим, що відключені від систем опалення та гарячого водопостачання, відповідно до чинного законодавства. Підстав для припинення нарахування плати за абонентське обслуговування за послугу з гарячого водопостачання немає. 16.10.2023 року представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог, яку судом прийнято до розгляду та в якій з посиланням на те, що відповідачі й надалі не оплачують послуг, які їм надаються, представник позивача просить стягнути з відповідачів заборгованість за період з 01.12.2017 року до 01.05.2023 року в розмірі 10428,81 грн., а також витрати на оплату судового збору в сумі 2684,00 грн. В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що, як не заперечується сторонами, квартира [ADDRESS] офіційно відключена від системи теплопостачання ЛМКП «Львівтеплоенерго», натомість у ній встановлено індивідуальний котел. Тому споживання тепла та гарячої води у вказаному помешканні не здійснюється. Відсутні також підстави для стягнення з відповідачів вартості опалення місць загального призначення, адже такі, як і будинок в цілому, належним чином не утеплені та перебувають в неналежному стані. Зокрема, стіни місць загального користування вкриті грибком, рами вікон на сходових маршах викривлені, віконні полотна до них щільно не прилягають, через що взимку сніг залітає всередину, а тепло просто виходить назовні, через високу вологість штукатурка обсипається. Ремонтні роботи експлуатуючою організацією не проводились, на звернення мешканців реакції не було. Вищенаведене підтверджується долученими до заперечень на позов фотосвітлинами місць загального користування в будинку по [ADDRESS] . За таких умов жодних належних послуг з опалення місць загального користування відповідачі не отримали. Представник позивача в судовому засіданні просила задоволити позовні вимоги. Зазначає, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» не є балансоутримувачем або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. Відповідно до «Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, зареєстрованого МЮ України 25.08.2005 року за №927/1127, а саме п.2 Технічне обслуговування житлових будинків та п.2.8, підготовка житлового фонду до сезонної експлуатації передбачає, зокрема, заходи до утеплення місць загального користування. Таким чином, заходи з утеплення місць загального користування має здійснювати балансоутримувач. Суд, заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. Судом встановлено, що згідно довідки № 04 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації від 23.06.2021 року, у квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається із свідоцтва про право власності на квартиру від 19.12.2007 року, виданого відділом приватизації житла Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] . Із розрахунку заборгованості відповідачів, які проживають за адресою: [ADDRESS] , котрий здійснений позивачем, слідує, що сума заборгованості відповідачів перед ЛМКП «Львівтеплоенерго» за період з 01.12.2017 року до 01.05.2021 року становить 6\~749 грн. 09 коп., а за уточнений період, по якому заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості, тобто з 01.12.2017 року до 01.05.2023 року - 10428,81 грн. Представником позивача також надано суду договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго», а також індивідуальний договір про надання послуг з постачання гарячої води. Законом «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. 09.11.2017 року Верховною Радою України був прийнятий\~Закон України «Про житлово-комунальні послуги», за яким виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальну організацію, у даному випадку - Львівське міське комунальне підприємства «Львівтеплоенерго»). Відповідно до ч. 1\~ст.\~6\~цього\~ж\~Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі. Відповідно до пункту 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Разом із тим, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання. Відключення від мереж централізованого опалення та можливість встановлення індивідуального в багатоквартирних житлових будинках регулюється\~Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, і\~Порядком відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 року № 169. Як зазначено відповідачами в судовому засіданні та не заперечувалося представником позивача, квартира за адресою: [ADDRESS] , у якій проживають відповідачі, відключена від системи центрального опалення. Вказане підтверджується розпорядження Франківської районної адміністрації ЛМР № 2029 від 07.11.2006 року про заміну опалення в квартирі [ADDRESS] , а також актом прийому - здавання робіт по видачі технічних умов від 26.09.2006 року, відповідно до якого здійснено роботи по від`єднанню від мереж централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання квартири [ADDRESS] . Представником позивача зазначено, що сума заборгованості в розмірі 10428,81 грн. 09 коп. стосується оплати за теплопостачання місць загального користування, а не квартири за адресою: [ADDRESS] . З приводу наведеного суд зазначає, що станом на момент нарахування боргу, який позивач просить стягнути з відповідачів, чинною була постанова Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, якою затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі Правила). Відповідно до п. 12 вказаних Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. В судовому засіданні представником відповідача зазначено, що місця загального користування в будинку за адресою: [ADDRESS] , не можуть вважатися утепленими, більш того, місця загального користування в період нарахування заборгованості знаходилися в неналежному стані. З приводу наведеного судом досліджено фотосвітлини місць загального користування будинку [ADDRESS] , представлені стороною відповідачів, із яких вбачається факт відсутності утеплення місць загального користування, наявності розривів в комунікаціях, відсутності скла у вікнах підвального приміщення, які об`єктивно призводять до тепловтрат. Вказане також не заперечується представником позивача в судовому засіданні. Зважаючи на викладене, суд вважає, що у відповідачів відсутній обов`язок сплати коштів за надання послуг з опалення місць загального користування, оскільки, незважаючи на положення постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, такі не були належним чином утеплені, що підтверджується наданими відповідачем належними і допустимими доказами, зазначеними вище, які у своїй сукупності є достатніми для відповідного висновку суду. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч. ч. 1, 3\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до вимог\~ст.212\~ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Зважаючи на вищевикладене, беручи до уваги факт відключення квартири за адресою: [ADDRESS] , від системи\~теплопостачання ЛКП\~«Львівтеплоенерго»,\~а також\~невиконання власником,\~балансоутримувачем будинку\~та/або\~виконавцем послуг\~заходів з\~утеплення місць загального користування будинку за вказаною адресою, суд доходить переконання про\~відсутність підстав для стягнення з відповідачів боргу за\~послуги з\~теплопостачання, відтак, позовні вимоги Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання слід залишити\~без задоволення. При цьому, суд вважає необгрунтованими доводи представника позивача про те, що утеплення місць загального користування є проблемою відповідачів, адже жодним нормативно-правовим актом не передбачено обов`язку мешканців багатоквартирного будинку проводити такі роботи самостійно або ж змушувати до їх виконання балансоутримувача будинку. Також не може залишатися поза увагою суду те, що в судовому засіданні, враховуючи заперечення сторони відповідачів щодо проведеного розрахунку заборгованості, не змогла чітко сформулювати застосований позивачем механізм проведення розрахунку. Так, згідно представленої позивачем інформації по ВОТЕ [ADDRESS] , який перебуває на балансі ЛКП "Вулецьке", встановлено вузол обліку теплової енергії. За вказаною адресою також є 1 субспоживач тепла. Відповідно, у відомостях про спожиту кількість теплової енергії зазначається про споживання такої ТзОВ. Водночас у представленій представником позивача Інформації щодо механізму нарахування вартості послуги з централізованого опалення за адресою [ADDRESS] , не відображено відомостей щодо впливу обсягу спожитого тепла абонентом "ТзОВ" на загальні обсяги спожитої теплової енергії, розподіленої між власниками квартир у будинку. Представник позивача не змогла пояснити, чи враховувалися покази обсягів спожитого тепла абонентом "ТзОВ", які обліковуються надавачем послуг окремо, в загальний обсяг розподіленого обсягу тепла між власниками квартир чи ні, та з наданої позивачем письмової інформації такі дані не слідують. Водночас це має важливе значення, адже відповідно до п.3 р.ІІІ Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 22.11.2018 року, обсяг спожитої теплової енергії приміщеннями споживачів без засобів обліку теплової енергії зменшується на суму донарахованих обсягів теплової енергії споживачам, приміщення яких оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, та розподіляється пропорційно до їх загальних/опалюваних площ/об`ємів. Також обгрунтованими є доводи представника відповідача про те, що сформовані відомості про показники комерційного обліку теплової енергії є одноосібно сформовані позивачем, водночас доказів про те, що такі показники погоджені споживачем або його представником, їх зняття здійснювалось у присутності споживача або його представника (представника об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, управителя багатоквартирного будинку) як це передбачено вимогами ч.1 ст.11 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", стороною позивача не надано. Крім цього, представник позивача зазначила, що позивач не володіє технічною документацією щодо обсягу опалювальних площ у будинку, в якому проживають відповідачі, а тому, суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що позивачем не доведено правильність здійсненого ним розрахунку заборгованості, відповідно, сторона відповідача не може перевірити обгрунтваність такого. Щодо вимог відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач. Відтак, оскільки суд приходить до переконання про необґрунтованість позовних вимог Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», то, як наслідок, відмовляє у задоволенні позовних вимог і не вбачає підстав для застосування наслідків спливу строку позовної давності. Враховуючи наведене та на підставі ст.ст.\~12,\~81,\~141,\~258,\~259,\~263-265,\~352,\~354 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed