Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

виклад позицій сторін: позивач - відповідач [PERSON] звернувся до суду з позовомдо [PERSON] , третя особа орган опіки і піклування - Служба у справах дітей Зборівської міської ради ТГ Тернопільського району Тернопільської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, в обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що [INFO] в цивільному шлюбі із [PERSON] у позивача народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 листопада 2021року. Донька сторін народилася із вродженим вивихом лівого стегна, стійке порушення функцій опорно-рухового апарату, у зв`язку з чим дитині встановлена інвалідність, згідно висновку ЛКК №283/409. Відповідачка належним чином не піклується про доньку [PERSON] , яка народжена від другої вагітності. Її старша донька [PERSON] [INFO] проживає з матір`ю. Через ігнорування обов`язків матері відповідачку попередили про неналежне виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини з інвалідністю, про що свідчить рішення № 27 від 22 листопада 2023 року «Про неналежне виконання батьківських обов`язків гр. [PERSON] » комісії з питань захисту прав дитини Служби у справах дітей Зборівської міської ради. 29 січня 2024 року наказом № 2 Служби у справах дітей «Про взяття на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах Служби у справах дітей Зборівської міської ради, дітей які проживають на території громади» взято на облік [PERSON] , [INFO] через складні життєві обставини. Позивач разом з донькою проживають у будинковолодінні [ADDRESS] де він являється співвласником його частини на підставі рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 19 грудня 2023року по справі 599/2964/23. Відповідачка в свою чергу не проживає разом з донькою [PERSON] , не приймає участі в її вихованні, не проявляє турботи до неї, не піклується про стан її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Крім того відповідачка не надає кошти та будь якої іншої допомоги на її утримання та лікування. Просить визначити місце проживання дитини з батьком, мотивуючи тим, що це відповідає інтересам неповнолітньої доньки [PERSON] . 25 травня 2024 відповідач - позивач звернулася до суду із зустрічною позовною заявою про визначення місця проживання дитини з матір`ю, обґрунтовуючи тим, що вона не ухиляється від виконання своїх материнських обов`язків стосовно дочки [PERSON] . [PERSON] у грудні 2023 року вигнав її із належного йому помешкання, що в с. Присівці, вона неодноразово приїжджала до своєї дочки [PERSON] , однак батько чинив їй перешкоди у спілкуванні. Позивачка вважає, що в найкращих інтересах її дочки буде їх спільне проживання. На даний час позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , що підтверджує свідоцтвом про шлюб від 07 травня 2024 року. Згідно характеристики наданої Дзвиняцьким старостинським округом 08 травня 2024 року, позивачка проживає за адресою: [ADDRESS] , та характеризується з позитивної сторони. Матеріально-побутові умови проживання позивачки є задовільними, що підтверджується відповідним актом від 08 травня 2024 року, а голова двору за місцем проживання позивачки - її тітка [PERSON] не заперечує проти реєстрації місця проживання та проживання в її господарстві спільної доньки сторін. Чоловік позивачки є військовослужбовцем та на даний час утримує її сім`ю. Важливою обставиною, зазначає те, що має виняткове значення для правильного вирішення спору між сторонами, є наявність у позивачки старшої доньки - [PERSON] , [INFO] , та її тісний емоційний зв`язок із своєю сестрою [PERSON] - спільною донькою сторін. Позивачка вказує, що в найкращих інтересах її доньок було б їх спільне проживання, зростання, часте спілкування, піклування один про одного та продовження створення емоційного зв`язку, а не навпаки. Проживання ж дочок у різних населених пунктах, відстань між якими є доволі значною, унеможливить їх спілкування між собою, погіршуватиме їх психологічний стан, сприятиме втраті опіки старшої сестри над молодшою. Крім цього, зазначає, що [PERSON] намагається у такий спосіб ухилитися від мобілізації на військову службу під час воєнного стану. Вважає, що для забезпечення найкращих інтересів малолітньої дитини вона повинна проживати з матір`ю, тому просить визначити місце проживання з нею, за фактичним місцем її проживання. Заяви, клопотання учасників справи та інші процесуальні дії у справі. 08.04.2024 судом відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 25 квітня 2024 року. 23 квітня 2024 року третя особа орган опіки і піклування - Служба у справах дітей Зборівської міської ради ТГ Тернопільського району Тернопільської області подала в суд висновок про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] . 25 квітня 2024 року ухвалою суду закінчено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 09 травня 2024 року. 09 травня 2024 року судовий розгляд відкладено на 27 травня 2024 року за клопотанням відповідача про надання їй можливості скористуватись правом на захист. 27 травня 2024 року судовий розгляд відкладено на 07 червня 2024 року за клопотанням представника позивача. Представник відповідача 27 травня 2024 року заявив клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження та подав зустрічну позовну заяву відповідача до позивача про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Ухвалою суду від 07 червня 2024 року клопотання представника відповідача задоволено та постановлено повернутися до стадії підготовчого судового засідання. 27 червня 2024 ухвалою судді прийнято до спільного розгляду та відкрито провадження за зустрічною позовною заявою відповідача до позивача про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Підготовче судове засідання відкладалося 07 серпня 2024 року, так як третя особа орган опіки і піклування - Служба у справах дітей Зборівської міської ради ТГ Тернопільського району Тернопільської області, готував висновок з ким доцільно проживати неповнолітній дитині із врахуванням обставин викладених в зустрічному позові за ухвалою суду. 31 липня 2024 року представником відповідача - позивача подано клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференцзв`язку, яке ухвалою від 02 серпня 2024 року задоволено. 28 серпня 2024 року в суд надійшов висновок органу опіки і піклування про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] . 28 серпня 2024 року ухвалою суду закінчено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 13 вересня 2024 року, який відкладено за клопотанням представника позивача на 30 вересня 2024 року та відкладено на 24 жовтня 2024 року за клопотанням представника відповідача. Позиція сторін та їх представників в судовому засіданні. Судовий розгляд. У судовому засіданні позивач та його представник - позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечували, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові. Відповідач та її представник зустрічний позов підтримали, проти первісного позову заперечили, надавши пояснення, що аналогічні тим, які викладені у зустрічні позовній заяві. Представник третьої особи органу опіки і піклування -Зборівської міської ради ТГ Тернопільського району Тернопільської області підтримала висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання малолітньої доньки [PERSON] з батьком, який прийнятий з урахуванням найкращих інтересів дитини, вважає, що батько забезпечить їй кращі умови догляду, розвитку, утримання та виховання. Досліджені докази. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Суд, заслухавши позивача - відповідача та його представника, відповідача - позивача та її представника, представника третьої особи органу опіки і піклування, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та зустрічні позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа орган опіки і піклування - Служба у справах дітей Зборівської міської ради ТГ Тернопільського району Тернопільської області про визначення місця проживання малолітньої дитини із батьком та стягнення аліментів підлягають до задоволення, а у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа орган опіки і піклування - Служба у справах дітей Зборівської міської ради ТГ Тернопільського району Тернопільської області про визначення місця проживання малолітньої дитини із матір`ю слід відмовити. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. В цивільному шлюбі у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 листопада 2021року. [PERSON] народилася із вродженим вивихом лівого стегна, стійке порушення функцій опорно-рухового апарату, у зв`язку з чим дитині встановлена інвалідність, згідно висновку ЛКК №283/409, індивідуальної програми реабілітації інваліда №1520 від 12.08.2022 року. Даний діагноз підтверджується, випискою з медичної карти №5541 від 23 червня 2021 року КНП «ТОКПЦ «Мати і дитина» ТОР Відділення постінтенсивного виходжування новонароджених, випискоюи з історії хвороби №5525 від 03 серпня 2022 року КНП «ТОДКЛ» ТОР, виписка із медичної карти стаціонарного хворого №6200 КНП «ТОДКЛ» ТОР від 10 серпня 2022 року; виписка із історії хвороби №2924 КНП «ТОДКЛ» ТОР Центр реабілітації від 04 квітня 2023 року. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Служби у справах дітей Зборівської міської ради № 27 від 22 листопада 2023 року «Про неналежне виконання батьківських обов`язків гр. [PERSON] » через ігнорування обов`язків матері відповідачку попередили про неналежне виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини з інвалідністю. 29 січня 2024 року наказом № 2 Служби у справах дітей Зборівської міської ради «Про взяття на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах Служби у справах дітей Зборівської міської ради, дітей які проживають на території громади» взято на облік [PERSON] , [INFO] через складні життєві обставини. Неповнолітня [PERSON] проживає разом із батьком [PERSON] у житловому будинку [ADDRESS] , що стверджується витягом з реєстру територіальної громади номер 2022/000426301 від 26.08.2022 року про її зареєстровану адресу місця проживання, поясненнями сторін. [PERSON] є співвласником однієї/другої частини житлового будинку [ADDRESS] , згідно витягу з Державного реєстру речових прав, індексний номер витягу: 371469358 від 26.03.2024, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2904850461040, номер запису про право власності: 54289418 від 25.01.2024, та згідно рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 19 грудня 2023року в цивільній справі 599/2964/23. [PERSON] проживає разом з донькою [PERSON] , не приймає участі в її вихованні, не проявляє турботи до неї, не піклується про стан її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Крім того відповідачка не надає кошти та будь якої іншої допомоги на її утримання. Відповідачка - позивачка [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , що підтверджує свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 07 травня 2024 року. Згідно характеристики наданої Дзвиняцьким старостинським округом 08 травня 2024 року, позивачка проживає за адресою: [ADDRESS] , та характеризується з позитивної сторони. Матеріально-побутові умови проживання [PERSON] є задовільними, що підтверджується відповідним актом обстеження матеріально - побутових умов від 08 травня 2024 року, а голова двору за місцем проживання позивачки - її тітка [PERSON] не заперечує проти реєстрації місця проживання та проживання в її господарстві спільної доньки сторін. Чоловік відповідачки - позивачки [PERSON] є військовослужбовцем та утримує її сім`ю, що стверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України довідкою форми ОК-7 за 2023 - 2024 р.р. Згідно Висновку органу опіки та піклування - Зборівської міської ради ТГ Тернопільського району Тернопільської області щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування рекомендує визначити її місце проживання із батьком [PERSON] за зареєстрованою адресою його місця проживання. Рішенням виконавчого комітету Зборівської міської ради ТГ Тернопільського району Тернопільської області «Про затвердження висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини» № 71 від 19 квітня 2024 року затверджено даний висновок. Висновком органу опіки та піклування - Зборівської міської ради ТГ Тернопільського району Тернопільської області, що затверджений рішенням виконавчого комітету Зборівської міської ради ТГ Тернопільського району Тернопільської області № 148 від 23 серпня 2024 року, визначено, що недоцільно визначити місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] за її фактичним місцем проживання. Згідно з актом обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що у приватному будинку створені задовільні умови проживання. Для дитини є дитяче ліжечко, шафа для одягу, взуття та одяг відповідно до віку дитини. Дитина забезпечена необхідними продуктами харчування. Будинок опалюється дровами та облаштований усіма комунальними зручностями. [PERSON] офіційно не працевлаштований, але матеріально утримує дитину за рахунок ведення домашнього господарства та тимчасових заробітків. Судом встановлено, що батько має задовільну житлово-побутову характеристику, що свідчить про наявність у нього умов для забезпечення належних умов для проживання та виховання дитини та джерело існування, що підтверджується вище наведеними доказами. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин. Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до Статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76, ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Частиною третьою ст. 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Вимогами ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. У відповідності із вимогами ст.153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ч. 1-2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно вимог ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Однак, враховувати думку дитини суд не може, через вік малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У 6-му принципі Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, яку Україною було ратифіковано у встановленому законом порядку та яка діє на час виникнення спірних правовідносин, дитина для повного та гармонійного розвитку має потребу у любові та розумінні. Дитина повинна, коли це можливо, зростати під опікою та під відповідальністю своїх батьків та у всякому випадку в атмосфері любові, а також моральної та матеріальної забезпеченості. Окрім того вказаним принципом закріплено, що малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли наявні виключні до того обставини, бути розлученою із матір`ю. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням їх інтересів. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі N 402/428/16-ц, в якій вона відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі N 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі N 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу статті 6 Декларації прав дитини, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. При вирішенні спору суд, з урахуванням віку дитини, її стану здоров`я, яка потребує особливого догляду, який може їй забезпечити батько, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, виходячи з якнайкращих інтересів дитини щодо її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку у ситуації, яка склалась між батьками, вважає, що місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , слід визначити з батьком - [PERSON] . Відповідач - позивач [PERSON] не надала суду жодних вагомих доказів та підтверджень того, що малолітній дочці [PERSON] нею створено належні умови для виховання, утримання, розвитку та забезпечення належного лікування з її сторони. Крім цього, нею не надано докази на підтвердження обставин вказаних в зустрічній позовній заяві про те, що [PERSON] у грудні 2023 року вигнав її із належного йому помешкання, що в с. Присівці, та те, що вона неодноразово приїжджала до своєї дочки [PERSON] , однак батько чинив їй перешкоди у спілкуванні. Також слід зауважити, що мати дитини має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку незалежно від того з ким дитина буде проживати. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа орган опіки і піклування - Служба у справах дітей Зборівської міської ради ТГ Тернопільського району Тернопільської області про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю. Згідно із вимогами ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивача, платника аліментів, матеріальне становище дитини, на яку призначаються аліменти. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, шляхом стягнення із відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] - [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 08.04.2024 року. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин, суд вважає, що рішення суду підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням вимог ст.141 ЦПК України та у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, з відповідача - позивача підлягає стягненню у користь держави судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved