Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 19 жовтня 1994 року у Харківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі, актовий запис № 48. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що з початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україну відповідач виїхала жити за кордон до своїх дітей від першого шлюбу, деякий час перебування відповідача за кордоном спілкування підтримувалось але згодом взагалі припинилось, в подальшому відповідач повідомила, що проживає з іншим чоловіком у незареєстрованому шлюбі, повертатись в Україну не має наміру, вести спільний сумісний побут і господарство не бажає, на телефонні дзвінки і повідомлення не відповідає. Сторони не спілкуються більше 6 місяців. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. На примирення позивач не згоден. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29 липня 2024 року відкрито провадження по справі. 10 жовтня 2024 року відповідач подала заяву, в якій просила надати сторонам максимальний строк для примирення. Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій заперечував проти задоволення клопотання відповідача про надання строку на примирення, вказав, що збереження шлюбу неможливе та просив розірвати шлюб, справу просив розглянути за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи сповіщалася належним чином, подала клопотання про відкладення розгляду справи. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 жовтня 1994 року у Будянській селищній раді Харківського району, актовий запис № 48 від 19 жовтня 1994 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що видано повторно 09 липня 2024 року Харківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка та примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 111 Сімейного Кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, враховуючи що позивач не бажає перебувати у шлюбі, на примирення категорично не згоден, про що вказав у позові та про що додатково подав заяву, де вказав, що шлюб зберегти неможливо, тому суд вважає що шлюб підлягає розірванню на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, при цьому суд враховує, що сам по собі факт тривалого перебування у шлюбі не є безспірною підставою для надання строку для примирення, доказів на підтвердження стану здоров`я, відповідач не надала, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи не зазначила, що узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 15.01.2020 по справі №\~200/952/18, де вказано, що надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Таким чином, суд повністю задовольняє вимоги позивача.

Outcome: approved