Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Обгрунтовуючи заяву посилалася на те, що 25 червня 2003 року вона отримала Державний акт серії ВН № 204115 на право власності на земельну ділянку площею 0,0877 га, розташовану в [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. З моменту отримання акту вона володіє земельною ділянкою. Однак у здійсненні реєстрації права на вказану земельну ділянку їй було відмовлено у зв`язку з допущеною помилкою у виданому Державному акті, в якому зазначено її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Виправити помилку вона не має можливості, тому просить суд встановити факт належності їй Державного акту серії ВН № 204115, виданого Тиврівською селищною радою Вінницького району Вінницької області на ім`я [PERSON] . Ухвалою судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 19 серпня 2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду. На розгляд справи до суду заявниця [PERSON] не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи в її відсутності, в якій підтримала вимоги і просила суд їх задовольнити повністю. Представник заінтересованої особи [PERSON] на розгляд заяви до суду не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи в її відсутності, в якій не заперечувала проти задоволення заяви. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народилася [INFO] (а.с.4). 23 грудня 1979 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після реєстрації якого дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.5). Заявниця відповідно до паспорту громадянина України значиться як « [PERSON] , [INFO] » (а.с.3). 25 червня 2003 року Тиврівською селищною радою Вінницького району Вінницької області видано Державний акт серії ВН № 204115 на право власності на земельну ділянку площею 0,0877 га, розташовану в [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.6). Як вбачається зі змісту вказаного Державного акту його видано на ім`я [PERSON] . Рішенням від 29 липня 2024 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Тиврівської селищної ради Назаренко В.І. було відмовлено у здійсненні державної реєстрації права на земельну ділянку у зв`язку з відсутністю документу, який підтверджує право на таку земельну ділянку (а.с.2). Згідно довідки Тиврівської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 08 серпня 2024 року № 349 [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] , з 02 липня 1980 року по даний час (а.с.7). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно частка житлового будинку в [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності належить [PERSON] , технічний паспорт на вказаний будинок також видано на ім`я заявниці (а.с.15-22). Як вбачається із матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж в натурі (на місцевості) земельної ділянки з кадастровим номером 0524555100:01:001:0173, розташованої за вищевказаною адресою площею 0,0877 га, виготовлена на ім`я [PERSON] (а.с.23-33). Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що визначено п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України. Як передбачено ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~5\~від 31.03.1995\~«Про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом, через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Звертаючись до суду з цією заявою, заявник просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документу, а саме Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку, оскільки невірне зазначення її прізвища у цьому документі перешкоджає їй у праві на володіння, користування та розпорядження належним їй майном. Іншої можливості встановити факт належності їй зазначеного Державного акту немає. Відтак, з урахуванням встановлених судом обставини справи, розбіжності в написанні прізвища заявника в документі, що посвідчує її особу, а саме в паспорті як « [PERSON] » із написанням її прізвища у правовстановлюючому документі, а саме у Державному акті про право власності на земельну ділянку як « [PERSON] », суд вважає наслідком технічної помилки, допущеної під час складання відповідного правовстановлюючого документу. Таким чином, оцінивши вищевказані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що обставини, викладені заявником в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними. Тому суд вважає за можливе задовольнити подану заяву. У даному випадку встановлення факту породжує юридичні наслідки і необхідне заявнику для реалізації своїх прав на земельну ділянку.

Outcome: approved