Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

У липні 2024 року КП «Житло-Сервіс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просили стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги у сумі 32981, 28 грн., збитки від інфляції у сумі 901, 69 грн., 3% річних в сумі 466, 28 грн., а всього 34349, 25 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що наказом Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) № 77 від 25.10.2006 року, житловий будинок [ADDRESS] передано на обслуговування Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс». Відповідно до п.2.2. Статуту предметом діяльності КП ЕРЖФ «Житло-Сервіс» є надання житлово-комунальних послуг споживачам. Між КП ЕРЖФ «Житло-Сервіс» та [PERSON] , яка є власником квартири [ADDRESS] , 20.12.2012 року укладено договір на обслуговування будинку і прибудинкової території, відповідно до якого, підприємство надає послуги з обслуговування житлового будинку [ADDRESS] та прибудинкової території, а власник квартири оплачує витрати по обслуговуванню будинку та прибудинкової території і оплачує комунальні послуги (п.1 договору). Вказало, що відповідач [PERSON] отримувала житлово-комунальні послуги, а саме: послуги з утримання будинку та прибудинкової території (житлово-комунальні послуги), однак, за отримані комунальні послуги не сплачувала, тому виникла заборгованість, розмір якої за період з січня 2021 року по лютий 2024 року становить 32981, 28 грн. Ухвалою суду від 12.07.2024 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. Відзив на позов матеріали справи не містять. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що КП «Житло-Сервіс», як обслуговуюча організація житлового будинку, надає власникам житлових та нежитлових приміщень житлово-комунальні послуги, що підтверджується наказом Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), статутом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс». Наказом Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 77 від 25.10.2006 житловий будинок за адресою: [ADDRESS] передано на обслуговування Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс». Відповідно до п. 2.2 статуту предметом діяльності КП «Житло-сервіс» є надання житлово-комунальних послуг споживачам. Згідно свідоцва про право власності від 12.07.2006 року [PERSON] на праві приватної власності налжить квартира за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із цим, відповідачу надаються житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території. З позову вбачається, що відповідач постійно користується наданими послугами, але не сплачує за них в повному обсязі. Таким чином, за період січня 2021 року по лютий 2024 року виникла заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у сумі 32981, 28 грн. Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Згідно зі ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. У ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом безспірно встановлено, що позивачем надаються комунальні послуги відповідачу як власниці квартири [ADDRESS] .. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідач має заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданим суду розрахунком. Відповідно до ч. 7 ст. 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням. Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується щомісячно, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або формами, затвердженими в установленому порядку. На підтвердження своїх доводів позивач надав суду розрахунок заборгованості. Оцінивши наданий позивачем розрахунок боргу, суд вважає, що позивач обґрунтовано нарахував зазначені суми і вважає за можливе покласти їх в основу рішення суду. З урахуванням наведеного та вимог закону, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача заборгованість в сумі 32981, 28 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з наданим позивачем розрахунком з відповідачки також підлягають стягненню збитки від інфляції у сумі 901, 69 грн та три проценти річних у сумі 466, 28 грн. У зв`язку з неналежним виконання відповідачкою своїх зобов`язань та простроченням виконанням грошового зобов`язання, з [PERSON] необхідно стягнути заборгованість у розмірі 34349, 25 грн, з яких: 32981, 28 грн - основна сума боргу за житлово-комунальні послуги, 466, 28 грн - 3% річних, 901, 69 грн - інфляційні втрати. Відповідачем не надано до суду доказів на спростування розрахунку заборгованості, наданого позивачем. Зважаючи на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги КП «Житло-сервіс» щодо стягнення заборгованості підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 3028, 00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved