Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

Короткий зміст заявлених вимог та доводів заявниці. 19.06.2024 [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ), який загинув [INFO] у селі Кліщіївка, Бахмутський район, Донецька область, Україна під час виконання бойового завдання, та жінки [PERSON] , [INFO] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків, у період з 01.02.2010 року по [INFO] року (момент загибелі військовослужбовця), про встановлення факту перебування [PERSON] , [INFO] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) на утриманні [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ), який загинув [INFO] у селі Кліщіївка, Бахмутський район, Донецька область, Україна, станом на дату смерті військовослужбовця - [INFO] . 19.06.2024 разом із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні представником заявниці [PERSON] подана заява про виклик свідків. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що чоловік [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ), який загинув [INFO] у селі Кліщіївка, Бахмутський район, Донецька область, Україна, та жінка [PERSON] , [INFO] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та мали взаємні права та обов`язки у період з 01.02.2010 року по [INFO] року - момент загибелі військовослужбовця. У чоловіка [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] у селі Кліщіївка, Бахмутський район, Донецька область, Україна, та жінки [PERSON] , [INFO] , під час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу народилася донька [PERSON] від 25 вересня 2010 року, яку вони разом виховували до моменту загибелі військовослужбовця від [INFO] року. 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який був діючим на момент загибелі військовослужбовця [PERSON] , що було затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» Верховною Ради України від 24.02.2022 № 2102-IX»», Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 26.07.2023 № 451/2023 (продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб). Військовозобов`язаний [PERSON] 08 березня 2023 року на підставі Указу Президента України № 59/2023 від 06.02.2023р. призваний у Збройні Сили України по мобілізації Начальником [INFO] . Солдат призваний по мобілізації [PERSON] перебував на військовий службі у військовій частині [NUMBER] до моменту загибелі. Згідно зі свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 22.11.2023р., актовий запис № 6998 виходить, що [PERSON] загинув [INFO] у віці 33 років в селі Кліщіївка, Бахмутського району, Донецької області, України. Заявниця вказала, що вона як цивільна дружина, [PERSON] , [INFO] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) перебувала на утриманні [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ), який загинув [INFO] у селі Кліщіївка, Бахмутський район, Донецька область, Україна, станом на дату смерті військовослужбовця - [INFO] . Заявниця зазначила, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та факту перебування фізичної особи утриманні заявниці необхідне для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця, яка передбачена Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Рух справи. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 червня 2024 року N 635/6161/24 відкрито провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа: [INFO] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні та призначено справу до розгляду. 08 липня 2024 року через систему "Електронний суд" на адресу суду надійшла заява представника [PERSON] про залучення в якості заінтересованої особи - [INFO] (код ЄДРПОУ: [NUMBER], юридична адреса: [ADDRESS] (вхідна коресп.), +38 (044) 293-60-54 (вихідна коресп.), [NUMBER] (гаряча лінія), e-mail: [INFO]) в цивільну справу N 635/6161/24 за заявою [PERSON] , заінтересована особа: [INFO] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, що розглядається в порядку окремого провадження в Харківському районному суді Харківської області (суддя Назаренко О.В.). 10 липня 2024 року до суду надійшла заява представника [INFO] [PERSON] про вступ у справу в якості заінтересованої особи. 16 липня 2024 року представник заявниці - адвокат Мизиненко Ірина Олександрівна подала до суду клопотання про розгляд заяви про залучення в якості заінтересованої особи - [INFO] в цивільну справу №635/6161/24 без участі заявника та її представника та просила її задовольнити. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 липня 2024 року № 635/6161/24 задоволено заяву представника [PERSON] про залучення в якості заінтересованої особи - [INFO] в цивільну справу N 635/6161/24 за заявою [PERSON] , заінтересована особа: [INFO] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, та заяву представника [INFO] [PERSON] про вступ у справу в якості заінтересованої особи - задоволено. Залучено до участі у цивільну справу №635/6161/24 за заявою [PERSON] , заінтересована особа: [INFO] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, заінтересовану особу - [INFO] (код ЄДРПОУ: [NUMBER], юридична адреса: [ADDRESS] Судом направлено Міністерству оборони України копію заяви з доданими до неї матеріалами, копію ухвали суду та встановлено строк протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання ухвали суду про залучення в якості заінтересованої особи для подання до суду пояснення щодо предмета заяви, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи, про що суду необхідно надати документи, що підтверджують таке надіслання (надання). 23 вересня 2024 року від представника [INFO] - [PERSON] до системи «Електронний суд» надійшов електронний документ - пояснення від Міноборони на заяву про встановлення юридичного факту, відповідно до яких просить відмовити у задоволенні заяви [PERSON] ; залучити у я кості третьої особи мати заявниці [PERSON] ; витребувати від нотаріальної контори за місцем проживання [PERSON] , [INFO] матеріали спадкової справи у разі її відкриття; витребувати від [INFO] пакет документів, які були направлені на розгляд комісії Міноборони у зв`язку зі смертю [PERSON] ; розгляд справи провести у відсутність представника Міноборони. 24 вересня 2024 року від представника заявниці - [PERSON] до системи «Електронний суд» надійшов електронний документ - заперечення на пояснення від Міноборони на заяву про встановлення юридичного факту. Участь у справі сторін та інших учасників справи. Заявниця [PERSON] з`явилася у судове засідання, заявлені вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні підтримала та прохала задовольнити їх у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - [INFO] в судове засідання не з`явився, в поданих поясненнях просив розгляд справи провести у відсутність представника Міноборони. Заінтересована особа - [INFO] в судове засідання не з`явився, пояснення (заперечення) не подав, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Матеріали справи містять заяву про розгляд справи без участі представника, заяву вирішити на розсуд суду. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (ч.3 ст.211 ЦПК України). Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст.223 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З приводу факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків суд зазначає наступне. Заявниця просила встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ), який загинув [INFO] у селі Кліщіївка, Бахмутський район, Донецька область, Україна під час виконання бойового завдання, та жінки [PERSON] , [INFO] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків, у період з 01.02.2010 року по [INFO] року (момент загибелі військовослужбовця), факт перебування [PERSON] , [INFO] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) на утриманні [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ), який загинув [INFO] у селі Кліщіївка, Бахмутський район, Донецька область, Україна, станом на дату смерті військовослужбовця - [INFO] . Так, звертаючись до суду, заявниця зазначила, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків та факту перебування фізичної особи утриманні заявниці необхідне для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця, яка передбачена Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який був діючим на момент загибелі військовослужбовця [PERSON] , що було затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» Верховною Ради України від 24.02.2022 № 2102-IX»», Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 26.07.2023 № 451/2023 (продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб). Згідно із записами військового квитка серія [NUMBER] від 25.03.2023 року, військовозобов`язаний [PERSON] 08 березня 2023 року на підставі Указу Президента України № 59/2023 від 06.02.2023р. призваний у Збройні Сили України по мобілізації Начальником [INFO] . Наказом командира Військової частини [NUMBER] від 17.03.2023р. № 76 [PERSON] на посаді сержанту резерву був зарахований до особового складу (списків) ВЧ [NUMBER] . Згідно з довідкою від 07.08.2023р. № 3159 виданою Військовою частиною [NUMBER] виходить, що солдат [PERSON] призваний по мобілізації перебував на військовий службі у військовій частині [NUMBER] до моменту загибелі. Відповідно до довідки від 11.01.2024р. № 42/2 виданою ВЧ [NUMBER] , [PERSON] . випливає, що загиблий солдат [PERSON] дійсно брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п. Кліщіївка, Бахмутського району, Донецької області. Підстава: наказ командира військової частини [NUMBER] від 02.01.2024 № 2. У витязі з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії № 518 від 14.02.2024 року зазначено, що травма солдата [PERSON] - «Вибухове руйнування тіла», тобто ТРАВМА І ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ. Згідно зі свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 22.11.2023р., актовий запис № 6998 виходить, що [PERSON] загинув [INFO] у віці 33 років в селі Кліщіївка, Бахмутського району, Донецької області, України. Указом Президента України № 827/2023 «Про відзначення державними нагородами України» за особисту мужність, виявлену у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, самовіддане виконання військового обов`язку постановлено нагородити орденом "За мужність" ІІІ ступеня [PERSON] (посмертно) - солдата. Відповідно до довідки від 20.02.2024р. № 862ВС виданої [PERSON] Управлінням соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації випливає, що [PERSON] є матір`ю опікуном дитини до 14 років - [PERSON] , яка має статус члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Рішенням від 19.02.2024р. № 18/24 Органом опіки та піклування Мереф`янської міської ради Харківської області надано [PERSON] статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, в зв`язку з тим, що вона зазнала психологічного насильства внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України. 23.02.2024 [PERSON] звернулась із заявою про виплату одноразової грошової допомоги члену сім`ї загиблого військовослужбовця до [INFO] і подала необхідний пакет документів для отримання виплати одноразової грошової допомоги (далі - «ОГД»), які підтверджують право заявниці, зокрема копії: паспорту громадянки України, свідоцтва про народження дитини, свідоцтва про смерть, лікарського свідоцтва про смерть, довідки про реквізити, витягу про несудимість. У заяві про виплату ОГД від 23.02.2024 [PERSON] зазначила, що їй відомо про інших членів сім`ї загиблого: матір [PERSON] , [INFO] (тел.: [NUMBER] ), донька [PERSON] , [INFO] , батько [PERSON] . (відомості про батька загиблого невідомо). Заявниця вказала, що причиною неможливості одержання документів, що посвідчують даний факт є: при поданні заяви на виплату одноразової грошової допомоги заявник має надати Районному ТЦК та СП рішення суду, яке набрало законної сили та стосується призначення ОГД про проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків та факту перебування фізичної особи утриманні. Судом встановлено, що у чоловіка [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] у селі Кліщіївка, Бахмутський район, Донецька область, Україна, та жінки [PERSON] , [INFO] , під час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу народилася донька [PERSON] від 25 вересня 2010 року, яку вони разом виховували до моменту загибелі військовослужбовця від [INFO] року. На підтвердження своїх доводів заявниця надала до суду письмовий доказ - Акт депутата Мереф`янської міської ради від 05.04.2024р. [PERSON] за формою Додатку № 2 до рішення ІХ сесії Мереф`янської міської ради від 05.05.2017р., який складено у присутності двох свідків: [PERSON] , [PERSON] . В Акті депутата Мереф`янської міської ради від 05.04.2024 р. [PERSON] зазначено, що громадянка [PERSON] проживала разом зі своїм цивільним чоловіком [PERSON] з 2010 року по 2011 рік за адресом: [ADDRESS] , проживали разом сім`єю з 2011 року по 2019 рік за адресом: [ADDRESS] , а з 2019 року по 2023 рік вони проживали разом за адресом: [ADDRESS] . Також, відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 16.12.2023 № 2023/010301221 виданого Мереф`янською міською радою, [PERSON] зареєстрована за місцем проживання за адресом: [ADDRESS] з 12.04.2016. Згідно з витягом з реєстру територіальної громади від 16.12.2023р. № 2023/010301267 виданого Мереф`янською міською радою, [PERSON] зареєстрована за місцем проживання за адресом: [ADDRESS] з 12.04.2016. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 17.10.2023р. № 2023/008406140 виданого Мереф`янською міською радою, [PERSON] був зареєстрований за адресом: [ADDRESS] , але фактично з 01.02.2010 по [INFO] (момент загибелі військовослужбовця) проживав однією сім`єю, вів спільне господарство з [PERSON] та виховував дочку [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Заявниця надала в якості доказів письмові пояснення свідка [PERSON] , [INFO] , паспорт серія [NUMBER] виданий Харківським РВ УМВС України в Харківській області від 21.09.2005р., яка проживає за адресом: [ADDRESS] , тел.: [NUMBER] ; свідка [PERSON] , [INFO] , паспорт серія [NUMBER] виданий Харківським РВ ГУДМСУ України в Харківській області від 17.09.2014р., яка проживає за адресом: [ADDRESS] тел.: [NUMBER] . 17.10.2024 у відкритому судовому засідання судом допитані свідки [PERSON] , [INFO] , паспорт серія [NUMBER] виданий Харківським РВ УМВС України в Харківській області від 21.09.2005, яка проживає за адресом: [ADDRESS] , тел.: [NUMBER] ; свідка [PERSON] , [INFO] , паспорт серія [NUMBER] виданий Харківським РВ ГУДМСУ України в Харківській області від 17.09.2014р., яка проживає за адресом: [ADDRESS] тел.: [NUMBER] . Вищезазначені свідки підтвердили суду та повідомили, що дійсно чоловік [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ), який загинув [INFO] у селі Кліщіївка, Бахмутський район, Донецька область, Україна, та жінка [PERSON] , [INFO] , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та мали взаємні права та обов`язки у період з 01.02.2010 по [INFO] (момент загибелі військовослужбовця). А також, що цивільна дружина [PERSON] , [INFO] , перебувала на утриманні [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ), який загинув [INFO] у селі Кліщіївка, Бахмутський район, Донецька область, Україна, станом на дату смерті військовослужбовця - [INFO] . З огляду на вищевикладені обставини, суд приймає до уваги, надані заявницею, письмові пояснення свідка [PERSON] та свідка [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , отримав паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм, запис № [NUMBER] , документ № [NUMBER] , дата видачі 23.07.2018 року, дійсний до 23.07.2028 року, в органі видачі 6351, що є Харківським відділом Територіальним підрозділом Державної міграційної служби України за адресом: 62472, Україна, Харківська область, м. Мерефа, вул. Дніпровська, б.251. Згідно з довідкою від 28.05.2024 № 01-14/653 виданою [PERSON] Комунальним некомерційним підприємством Мереф`янської міської ради «Мереф`янської центральної районної лікарні» випливає, що її син [PERSON] , [INFO] , за направленням сімейного лікаря звертався 15.02.2022р. до лор - лікаря [PERSON] поліклінічного відділення з діагнозом гострий тонзиліт та проходив лікування. Заявницею надано до суду копії спільних фотографій подружжя, згідно яких у стороннього споглядача може виникнути уявлення про наявність сімейних стосунків в чоловіка [PERSON] та жінки [PERSON] . Відповідно до характеристики виданої Комунальним закладом «Мереф`янський ліцей № 3» Мереф`янської міської ради Харківської області виходить, що батьки учениці [PERSON] (з 2016р. по 2021р.) приділяли належну увагу вихованню доньки. Вони разом систематично відвідували школу, цікавилися справами класу, стосунками доньки з однокласниками, психоемоційним станом дитини, турбувалися про всебічний розвиток дитини. Як мати, так і батько [PERSON] брали активну участь в класних батьківських зборах, конференціях, залучалися до вирішення організаційних питань класу. Згідно з довідкою від 20.12.2023р. № 01-45/387 виданою Комунальним закладом «Мереф`янський ліцей «Перспектива»» Мереф`янської міської ради Харківської області [PERSON] , 2010 року народження, дійсно навчається в 8-А класі у Комунальному закладі «Мереф`янський ліцей «Перспектива»» Мереф`янської міської ради Харківської області з 01.09.2023 року. В якості доказів заявниця надала суду виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань серія АГ № 605419 від 08.04.2014 року, заяву про застосування спрощеної системи оподаткування від 10.06.2014. Згідно відомостей пункту 7 заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 10.06.2014 вбачається, що фізична особа-підприємець [PERSON] провадив свою господарську діяльність за місцем: [ADDRESS] , тобто мав там свій магазин та займався роздрібненою торгівлею в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. Згідно із заявою про виплату пенсії або грошової допомоги від 23.04.2022 [PERSON] вбачається, що останній звертався на ім`я уповноважених працівників Акціонерного товариства «Державний Ощадний Банк України» (код ЄДРПОУ: 00032129) і прохав у заяві перерахувати пенсію на рахунок, який відкрито у ТВБВ 10020/0421 ОПЧ Мерефа, вул. Дніпровська, 226, Філія Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк». Судом оцінений та приймається до уваги доказ ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків, у період з 01.02.2010 по [INFO] між жінкою [PERSON] та чоловіком [PERSON] - виписка по надходженням по картці/рахунку ( [NUMBER] ) від 28.05.2024р. № 6FJBGEE8IHG1UR09 (на шести аркушах) - АТ КБ «ПриватБанк», виписка по надходженням по картці/рахунку ( [NUMBER] ) від 27.05.2024р. № DV72K9KOFEMEG4M0 (на сімнадцяти аркушах) - АТ КБ «ПриватБанк». Згідно з випискою по надходженням по картці/рахунку ( [NUMBER] ) від 28.05.2024р. № 6FJBGEE8IHG1UR09 вбачається, що [PERSON] отримувала грошові перекази з боку Військової частини [NUMBER] у вигляді заробітної плати та грошового забезпечення після загибелі військовослужбовця [PERSON] , зокрема перекази грошових коштів: від 16.11.2023 у розмірі 21 529 грн. 78 коп., від 16.11.2023 у розмірі 59 077 грн. 78 коп., від 26.01.2024 у розмірі 32 258 грн. 06 коп., від 26.01.2024 у розмірі 66 725 грн. 81 коп. Відповідно до п.1 Розділу ХХХ «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» затвердженого Наказом [INFO] від 07 червня 2018 року № 260, у разі смерті військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті грошове забезпечення виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військово-службовець, дружині, а в разі якщо її немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей. У разі відсутності зазначених осіб належні суми грошового забезпечення виплачуються іншим спадкоємцям відповідно до чинного законодавства України. Згідно з відомостями довідки форми ОК - 5 від 28.04.2024р. [PERSON] , довідки форми ОК - 7 від 28.04.2024р. «Індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування» випливає, що [PERSON] дійсно отримував під час військової служби протягом воєнного стану додаткове грошове забезпечення у розмірі 100 000 грн. 00 коп. (червень-жовтень 2023 року) відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року N 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Згідно з випискою по надходженням по картці/рахунку ( [NUMBER] ) від 27.05.2024р. № DV72K9KOFEMEG4M0 вбачається, що [PERSON] здійснив 28 грошових переказів дочці [PERSON] (сім`ї в цілому) за період з 01.01.2023 по 01.01.2024. Ведення спільного господарства чоловіком [PERSON] , [INFO] та жінкою [PERSON] , [INFO] , та наявність взаємних прав та обов`язків, у період з 01.02.2010 року по [INFO] року є підтверджуються придбанням побутових речей, яке подружжя здійснювало разом: квитанцією (договором) про купівлю-продаж товару від 13.02.2018, гарантійним талоном від 04.08.2016, товарним чеком від 15.08.2014. За відомостями свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки серія [NUMBER] від 15.07.2016р. (газовий лічильник G4 Gallus 2000 № 01368500, власник [PERSON] ) вбачається, що відповідний документ виданий [PERSON] в місті Мерефа. Суд звертає увагу на тому, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин. З огляду на вищевикладені обставини та докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, суд прийшов до висновку про те, що дійсно чоловік [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] у селі Кліщіївка, Бахмутський район, Донецька область, Україна, та жінка [PERSON] , [INFO] , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та мали взаємні права та обов`язки у період з 01.02.2010 по [INFO]. З приводу факту перебування заявниці на утриманні загиблого військовослужбовця суд зазначає наступне. Як вже було встановлено судом, у чоловіка [PERSON] та жінки [PERSON] під час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу народилася донька [PERSON] від 25 вересня 2010 року, яку вони разом виховували до моменту загибелі військовослужбовця від [INFO]. Як повідомила суду заявниця, вона знаходилася у декреті з 2010 року, не працювала, навчалася в інституті, та доглядала за дитиною до трьох років до 2013 - 2014 років, перебувала на утриманні чоловіка [PERSON] отримувала допомогу від держави на догляд за дитиною до трьох років. Громадянка [PERSON] проживала разом зі своїм цивільним чоловіком [PERSON] та з їх спільною дочкою [PERSON] з 2010 року по 2011 рік за адресом: [ADDRESS] , проживали разом сім`єю з 2011 року по 2019 рік за адресом: [ADDRESS] , а з 2019 року по 2023 рік вони проживали разом за адресом: [ADDRESS] . Факт утримання чоловіком [PERSON] своєї цивільної дружини [PERSON] , дочки [PERSON] , забезпечення їх доходами та джерелами єдиного засобу до існування, підтверджується придбанням побутових речей, яке подружжя здійснювало разом: квитанція (договір) про купівлю-продаж товару від 13.02.2018, гарантійний талон від 04.08.2016, товарний чек від 15.08.2014. Заявниця зазначила, що з 2011 року і до початку проходження військової служби у 2023 році [PERSON] працював у різних організаціях, підприємствах та установах, займався веденням господарської діяльності і таким чином забезпечував свою сім`ю доходами цивільну дружину та дочку, на що надала суду письмові докази: трудову книжку [PERSON] , виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань серія АГ № 605419 від 08.04.2014 року, заяву про застосування спрощеної системи оподаткування від 10.06.2014, довідку форми ОК - 5 від 28.04.2024 [PERSON] про «Індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування», довідку форми ОК - 7 від 28.04.2024р. [PERSON] про «Індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування». Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили суду та пояснили, що чоловік [PERSON] утримував свою сім`ю - цивільну дружину [PERSON] та їх спільну дочку [PERSON] до моменту своєї загибелі - [INFO] . Відповідно до характеристики виданої Комунальним закладом «Мереф`янський ліцей № 3» Мереф`янської міської ради Харківської області, довідки від 20.12.2023р. № 01-45/387 виданою Комунальним закладом «Мереф`янський ліцей «Перспектива»» Мереф`янської міської ради Харківської області можна дійти вбачається, що з 2011 року і до початку проходження військової служби у 2023 році [PERSON] , грошові кошти (заробітна плата), які заробляла цивільна дружина [PERSON] йшли на утримання, виховання спільної дитини [PERSON] , яких у повній мірі не вистачало на усі потреби. Згідно із заявою про виплату пенсії або грошової допомоги від 23.04.2022 [PERSON] виходить, що останній звертався на ім`я уповноважених працівників Акціонерного товариства «Державний Ощадний Банк України» (код ЄДРПОУ: 00032129) і прохав у заяві перерахувати пенсію на рахунок, який відкрито у ТВБВ 10020/0421 ОПЧ Мерефа, вул. Дніпровська, 226, Філія Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк». Судом оцінений та взятий до уваги письмовий доказ, наданий заявницею, а саме: виписка по надходженням по картці/рахунку ( [NUMBER] ) від 28.05.2024р. № 6FJBGEE8IHG1UR09 (на шести аркушах) - АТ КБ «ПриватБанк», виписка по надходженням по картці/рахунку ( [NUMBER] ) від 27.05.2024р. № DV72K9KOFEMEG4M0 (на сімнадцяти аркушах) - АТ КБ «ПриватБанк». Згідно з випискою по надходженням по картці/рахунку ( [NUMBER] ) від 27.05.2024р. № DV72K9KOFEMEG4M0 вбачається, що [PERSON] здійснив 28 грошових переказів дочці [PERSON] за період з 01.01.2023 по 01.01.2024. Наказом командира Військової частини [NUMBER] від 17.03.2023р. № 76 [PERSON] на посаді сержанту резерву був зарахований до особового складу (списків) ВЧ [NUMBER] . Згідно з довідкою від 07.08.2023 № 3159 виданою Військовою частиною [NUMBER] виходить, що солдат призваний по мобілізації [PERSON] перебував на військовий службі у військовій частині [NUMBER] до моменту загибелі. Слід зазначити, що згідно з відомостями довідки форми ОК - 5 від 28.04.2024р. [PERSON] , довідки форми ОК - 7 від 28.04.2024р. «Індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування» випливає, що [PERSON] дійсно отримував під час військової служби протягом воєнного стану додаткове грошове забезпечення у розмірі 100 000 грн. 00 коп. (червень-жовтень 2023 року) відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року N 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Згідно з довідкою форми ОК - 5 від 28.04.2024 [PERSON] про «Індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування», з довідкою форми ОК - 7 від 28.04.2024р. [PERSON] про «Індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування» виходить, що [PERSON] отримував під час проходження військової служби грошове забезпечення, додаткові види винагород, тощо, що складали: у квітні 2023 року - 10 494 грн. 66 коп., у травні 2023 року - 22 137 грн. 26 коп., у червні 2023 року - 93 671 грн. 16 коп., у липні 2023 року - 100 500 грн. 00 коп., у серпні 2023 року -100 500 грн. 00 коп., у вересні 2023 року - 100 500 грн. 00 коп., у жовтні 2023 року - 100 500 грн. 00 коп., після смерті для членів сім`ї за листопад 2023 року - 56 146 грн. 16 коп., у січні 2023 року - 23 888 грн. 16 коп. Згідно з випискою по надходженням по картці/рахунку (UA9230529900 00026201766844517) від 28.05.2024р. № 6FJBGEE8IHG1UR09 виходить, що [PERSON] як член сім`ї загиблого (цивільна дружина) отримувала грошові перекази з боку Військової частини [NUMBER] у вигляді заробітної плати та грошового забезпечення після загибелі військовослужбовця [PERSON] , зокрема перекази грошових коштів: від 16.11.2023 у розмірі 21 529 грн. 78 коп., від 16.11.2023 у розмірі 59 077 грн. 78 коп., від 26.01.2024 у розмірі 32 258 грн. 06 коп., від 26.01.2024 у розмірі 66 725 грн. 81 коп. З огляду на оцінку доказів у сукупності, суд приймає, надані заявницею, копії скріншотів з додатку з Інтернет мережі - «Viber» [PERSON] - [PERSON] від 09.09.2023р., в яких зазначено, що за один місяць до своєї загибелі під час здійснення заходів із захисту Батьківщини під час воєнного стану наказав членам своєї сім`ї, зокрема матері [PERSON] та цивільній дружині [PERSON] надіслати йому негайно номер рахунку для переказу грошових коштів для забезпечення останніх на випадок непередбачуваних обставин. За вищезазначених обставин, суд приходить до висновку, що заробітна плата та доходи [PERSON] значно перевищували доходи [PERSON] та були основним джерелом засобів до існування для його сім`ї цивільної дружини [PERSON] та дочки [PERSON] , які він отримував під час проходження військової служби протягом особливого періоду воєнного стану в Україні до моменту загибелі військовослужбовця. Таким чином, цивільна дружина [PERSON] , [INFO] перебувала на утриманні [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ), який загинув [INFO] у селі Кліщіївка, Бахмутський район, Донецька область, Україна, станом на дату смерті військовослужбовця - [INFO] . У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до положень частини першої та другої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження. Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Такий правовий висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі N 320/948/18. Заявниця зазначила, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та факту перебування фізичної особи утриманні заявниці необхідне для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця, яка передбачена Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Частиною 1 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991р. № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Відповідно до ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей " від 20.12.1991р. № 2011-XII, у випадках, зазначених у п. п. 1 - 3 п. 2 ст. 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.4 ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. № 2011-XII виходить, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Абзацом 1 пункту 2 абзацом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - «Постанова») передбачено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Отже, той факт, який заявниця просить встановить суд, у даному випадку дійсно має юридичне значення для отримання заявницею вказаних грошових сум. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Зокрема, згідно з пунктом 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Статтею 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Тобто, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 14 грудня 2022 року у справі N 180/2132/21. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним (див. постанови Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі N 336/709/18-ц, від 14 квітня 2021 року у справі N 205/2102/19-ц, від 28 квітня 2021 року у справі N 520/19532/19 (провадження N 61-13709св20), від 15 листопада 2021 року у справі N 554/10125/20 (провадження N 61-12758св21), від 03 серпня 2022 року у справі N 759/12740/21 (провадження N 61-126св22)). Суд відмовляє у задоволенні клопотання представника [INFO] про витребування від нотаріальної контори за місцем проживання [PERSON] , [INFO] , матеріали спадкової справи, у разі її відкриття, оскільки ці обставини не оспорюються, матеріали справи мають підтвердження смерті [PERSON] . Суд також відмовляє у задоволенні клопотання представника [INFO] про витребування від [INFO] пакету документів, які були направлені на розгляд комісії Міноборони у зв`язку зі смертю [PERSON] , [INFO] , оскільки ці матеріали маються у розпорядженні заінтересованої особи. В судовому засідання 17 жовтня 2024 року задоволено клопотання представника заявниці - [PERSON] - адвоката Комова О.Г. та представника [INFO] - [PERSON] в частині залучення у якості заінтересованої особи [PERSON] , мати загиблого та допит її у судовому засідання у якості свідка. Свідок [PERSON] надала пояснення в судовому засіданні та підтвердила факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків, факт перебування фізичної особи на утриманні. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду щодо встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків. Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Суд, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, приходить до наступного висновку. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч.1 ст.294 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Згідно з ч.2 ст.294 ЦПК України, з метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Відповідно до ч.4 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. 18 січня 2024 року Велика Палата Верховного Суду у справі 560/17953/21 відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30 січня 2020 року у справі N 287/167/18-ц та у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі N 290/289/22-ц, вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судовому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами Цивільного процесуального кодексу України. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Також Велика Палата Верховного Суду підкреслила, що неефективним є підхід до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви. Отже, судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, є суд цивільної юрисдикції. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно п. 3 ст. 4 СК України, кожна особа має право на проживання в сім`ї. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю, спільний побут, взаємні права та обов`язки. Нормами Сімейного кодексу України не визначено, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду під час їх оцінки. Згідно з ч.1 ст.3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991р. № 2011-XII, дія даного Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісті. Частиною 1 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991р. № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Відповідно до ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей " від 20.12.1991р. № 2011-XII, у випадках, зазначених у п. п. 1 - 3 п. 2 ст. 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.4 ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. № 2011-XII виходить, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Частиною 1 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. Частиною 6 та 8 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. № 2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями. Абзацом 1 пункту 2 абзацом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - «Постанова») передбачено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо. У постанові Верховного Суду по справі № 372/3321/19 (провадження № 61-10538св22) від 20 березня 2023 року, суд зазначив, що належними та допустимими доказами проживання однією сім`єю є, зокрема: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть, свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення, докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого, чеки, квитанції, свідоцтва про право власності, заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. У постанові Верховного Суду по справі № 664/1206/19 (провадження № 61-6394св21) від 26 липня 2022 року, суд дійшов до висновку, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Верховний Суд у постанові по справі № 531/295/19 від 08 грудня 2021 року, суд дійшов до висновку вказавши наступне: для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться: показання свідків про спільне проживання фактичного членів сім`ї та ведення ними спільного побуту; документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки; фотографії певних подій; документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 01.01.2012р., доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У Постанові від 30.05.2024 року у справі № 990/49/23 Велика Палата Верховного Суду дійшла обґрунтованого висновку про те, що (далі - по тексту) як обов`язок із доказування потрібно розуміти закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Таким чином, надані заявницею на підтвердження факту проживання однією сім`єю чоловіка [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ), який загинув [INFO] у селі Кліщіївка, Бахмутський район, Донецька область, Україна під час виконання бойового завдання, та жінки [PERSON] , [INFO] , без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків, у період з 01.02.2010 року по [INFO] року, письмові докази та показання свідків підтверджують вказаний факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] по день його смерті [INFO] , виникнення між ними взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Враховуючи, що встановлення факту спільного проживання разом однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, про який просить заявниця, породжує юридичні наслідки, його підтвердження необхідне для отримання нею як членом сім`ї загиблого військовослужбовця грошової допомоги, суд дійшов висновку про можливість задоволення даної вимоги в заяві [PERSON] . Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду щодо встановлення факту перебування заявниці на утриманні загиблого військовослужбовця. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У постанові від 08.02.2024р. по справі № 120/6387/23 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.01.2024 у справі N 560/17953/21 вже сформована правозастосовча практика у спірних правовідносинах та колегія суддів не вбачає підстав відступати від такої практики, відсутні підстави для передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, й те, що встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні підлягає розгляду в порядку судів цивільної юрисдикції. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Статтею 31 Закону України від 09.04.92 N 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яка визначає в яких випадках члени сім`ї будуть вважаються утриманцями, передбачено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року по справі N 686/8440/16-ц. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Відповідно до ст. 38 Закону України "Про пенсійне забезпечення", члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. N 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Відповідно до Судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, викладеної у листі Верховного суду від 01.01.2012р., до заяви про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, в якій зазначається мета цього встановлення, можуть надаватися: 1) докази, що підтверджують факт перебування заявника на утриманні особи, яка померла (документи, акти, листи ділового й особистого характеру); 2) докази, які встановлюють, що надані заявнику матеріальні засоби є основним і постійним джерелом його існування (корінці поштових переказів, квитанції та інші документи, що свідчать про одержання заявником грошей або іншої допомоги від годувальника); 3) довідка із ЖЕКу або сільської ради про те, що заявник звертався до них за одержанням документа про перебування на утриманні померлого, однак йому в цьому було відмовлено через відсутність відомостей про утримання або на тій підставі, що заявник не був на утриманні; 4) документи, які свідчать про те, що заявник є членом сім`ї померлого - копія свідоцтва про шлюб, народження, усиновлення тощо; 5) документи, які встановлюють, що заявник був неповнолітньою або непрацездатною особою, не був членом сім`ї спадкодавця, але перебував на утриманні останнього не менше п`яти років та одержував від нього матеріальну допомогу, що була єдиним джерелом засобів до існування (копія свідоцтва про народження, довідка про інвалідність, інші письмові докази); 6) копія свідоцтва про смерть годувальника. Конституційний Суд України в рішенні від 03 червня 1999 року у справі N 1-8/99 (N 5-рп/99) роз`яснив, що членом сім`ї, що перебуває на утриманні військовослужбовця є та з визначених у пункті 1 цього Рішення особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. В постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі N 592/17552/18, від 22 жовтня 2020 року в справі N 210/343/19 (провадження N 61-22247св19) та від 31 серпня 2022 року в справі N 592/13089/21 (провадження N 61-5213св22) вказано, що якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Отже, надані заявницею на підтвердження факту перебування [PERSON] , [INFO] , на утриманні [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ), який загинув [INFO] у селі Кліщіївка, Бахмутський район, Донецька область, Україна, станом на дату смерті військовослужбовця - [INFO] , письмові докази та показання свідків підтверджують вказаний факт спільного перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] по день його загибелі - [INFO] . Враховуючи, що встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні загиблого військовослужбовця, про який просить заявниця, породжує юридичні наслідки, його підтвердження необхідне для отримання нею як членом сім`ї загиблого військовослужбовця грошової допомоги, суд дійшов висновку про можливість задоволення вказаної вимоги в заяві [PERSON] . Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну "сімейне життя", вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі "Ельсхольц проти Німеччини" суд визначив, що "поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші "сімейні" de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом". У справі "Джонстон проти Ірландії" (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у ст. 3 Сімейного кодексу України. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які заявниця посилалася як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволенні заяви.

Outcome: approved