Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-10 00:00:00

30 липня 2024 року до Миколаївського районного суду Миколаївської області за підсудністю надійшов позов [PERSON] до Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини, в якому позивач просив визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов вмотивовано тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . До смерті мати була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак у зв?зку з тяжкою хворобою перед смертю була зареєстрована в Первомайському психоневрологічному інтернаті за адресою: [ADDRESS] . Після смерті її матері залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, кадастровий номер 4824282300:01:000:0004 загальною площею 9,35 га, яка находиться на території Криничанської сільської ради та будинку, який знаходився за адресою: [ADDRESS] , однак фактично зруйнований внаслідок пожежі. Заповіт мати не складала, тому спадкування відбувається за законом. 05.07.2021 року позивач звернулась до Першої Первомайської нотаріальної контори Миколаївської області з метою оформлення спадкових прав на майно, яке залишилося після смерті матері [PERSON] . Відповідно до постанови Першої Первомайської нотаріальної контори Миколаївської області від 05.07.2021 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що належить [PERSON] у зв?язку з пропуском строку на прийняття спадщини. Вказує, що на момент смерті матері в неї була відсутня інформація, що мати прописана в Первомайському психоневрологічному інтернаті, так як вона перебувала виключно на лікуванні, а не на постійному проживанні, тому позивачем не було подано заяву про прийняття спадщини вчасно, оскільки вона керувалась ст.1268 ЦК України. Вважає, що з поважних причин пропустила строк на подання заяви про прийняття спадщини. Вказане стало підставою для звернення до суду. Ухвалою судді від 31.07.2024 відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11.09.2024 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, свого представника не направив, відзив не надав, про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлено, позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на майно (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). 05.07.2021 позивач звернулась до Першої Первомайської нотаріальної контори Миколаївської області з метою оформлення спадкових прав на майно, яке залишилося після смерті матері [PERSON] . Постановою Першої Первомайської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 05.07.2021 № 1043/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що належить [PERSON] у зв?язку з пропуском строку на прийняття спадщини. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 77906617, наданої Четвертою миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області, у спадковому реєстрі відсутня інформація щодо спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] . Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка зазначила про поважність причин пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки на момент смерті її матері [PERSON] в неї була відсутня інформація, що її мати зареєстрована за адресою Первомайського психоневрологічного інтернату (Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Київська, 69) і вона вважала, що прийняла спадщину в силу ст. 1268 ЦК України. Так, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки її мати перебувала на лікуванні виключно в денний час, то позивач не могла знати, що її мати знялась з реєстрації за попереднім місцем проживання та зареєстрована за адресою лікувального закладу. Заяву про відмову від прийняття спадщини позивач не подавала, є спадкоємцем за законом першої черги. Факт спільного проживання позивача та її матері за адресою: [ADDRESS] підтверджується витягом з ЄДДР щодо місця проживання позивача № 4829-1748947-2018, паспортом [PERSON] серії [NUMBER] . Однак будинок, розташований за цією адресою був знищений внаслідок пожежі і після цього позивач з матір`ю проживали за адресою: [ADDRESS] , але не були там зареєстровані. Відповідно до довідки Первомайського психоневрологічного інтернату від 27.11.2018 № 334, [PERSON] на момент смерті була зареєстрована в Первомайському психоневрологічному інтернаті за адресою вул. Київська, 69 в м. Первомайськ, Миколаївської області. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Так, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. Враховуючи наведені обставини, поважність причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини та фактично відсутність іншого способу захисту свого права на отримання спадщини, суд прийшов до висновку про можливість поновлення позивачу строку на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту порушених прав та подальшого оформлення спадкових прав на майно померлої, а тому потрібно визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] - протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved