Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 13.03.2021 № 543820 у розмірі 84658,01 грн. Також позивач просив вирішити питання про розподіл судових витрат, стягнувши з відповідача 2422,40 грн. судового збору та 6000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.03.2021 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 543820. Власноручним підписом відповідач підтвердила ознайомлення з умовами публічної пропозиції на укладення договору про надання споживчого кредиту ТОВ «Слон Кредит». Кредитний договір складено в двох оригінальних примірниках по одному для кожної із сторін. Відповідно до платіжного документа, відповідачу було перераховано 30000,00 грн. У свою чергу [PERSON] своїх зобов`язань за договором не виконала, не повернула суму отриманого кредиту та не сплатила відсотків за користування кредитними коштами. На підставі договору факторингу від 28.08.2023, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до відповідача, заборгованість якого на момент відступлення права вимоги склала 84658,01 грн., в тому числі 29032,74 грн. заборгованості за тілом кредиту та 55625,27 грн. заборгованості за відсотками. Звернувшись до суду позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором, право вимоги за яким він набув на підставі відповідного договору факторингу. Ухвалою від 16.09.2024 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом із позовом подав до суду клопотання в якому справу просив розглядати без його участі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подала. За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення. Враховуючи неявку в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Так, 13.03.2021 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] (споживач) укладено договір про надання споживчого кредиту № 543820. Згідно з п. 1.2 договору товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки. Відповідно до п. 1.3, 1.4, 1.5 сума кредиту складає 37500,00 грн. Строк кредиту 1096 днів з кінцевим терміном повернення 13.03.2024. Тип процентної ставки фіксована. За перши день сплачується 25 % в день, за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 90 % річних. Згідно з п. 2.1 кошти надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування у розмірі 30000,00 грн. на поточний рахунок споживача [NUMBER] в АТ «ПУМБ» та у розмірі 7500,00 грн. на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом відповідно до п. 3.5 договору. Зазначений договір підписано відповідачем власноручно (а.с. 8-9). Як свідчить копія платіжного доручення від 13.03.2021 № 4786, 13.03.20210 ТОВ «Слон Кредит» перерахувало [PERSON] 30000,00 грн., призначення платежу: видача кредиту згідно договору № 543820, [PERSON] (а.с. 22). Згідно з копією розрахунку заборгованості за кредитом від 28.08.2023, заборгованість [PERSON] по тілу кредиту складає 36288,03 грн. та 48369,98 грн. заборгованості по відсоткам, а всього 84658,01 грн. (а.с. 23). Згідно з копією договору факторингу від 28.08.2023 № 2808-23, акту прийому-передачі реєстру прав вимог за Договором факторингу № 2808-23 від 28.08.2023, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги в тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 543820 (а.с. 25-29). Відповідно до копії додатку до договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 станом на 25.06.2024 борг [PERSON] складає 84658,01 грн., в тому числі 29032,74 грн. заборгованості за тілом та 55625,27 грн. заборгованості за відсотками (а.с. 18). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. Так, згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 ст. 639 ЦК України). Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Як встановлено судом [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту з ТОВ «Слон Кредит». Грошові кошти на виконання умов такого договору були перераховані відповідачу, що підтверджується копією платіжного доручення. Доказів того, що зазначений у договорі поточний рахунок або у платіжному дорученні номер рахунку не належить [PERSON] суду надано не було. Враховуючи те, що [PERSON] обов`язку з повернення коштів за кредитним договором не виконала, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з останньої боргу в загальному розмірі 84658,01 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо питання розподілу судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved