Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-10 00:00:00

В провадження Червонозаводського районного суду м. Харкова 17.06.2024 року надійшла позовна заява Державної іпотечної установи, в якій позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Державної іпотечної установи заборгованість у розмірі 158 290, 20 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.03.2008 року між акціонерним комерційним банком «Меркурій» та [PERSON] укладено Договір про іпотечний кредит № 22-12-72, до укладення договору про іпотечний кредит [PERSON] 18.03.2008 року була подана заява про отримання кредиту. Факт отримання кредитних коштів підтверджується платіжним дорученням № 5172 від 26.03.2008 року. Відповідно до п. 1.1. договору про іпотечний кредит кредитор зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 333 000,00 грн., а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 12% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Пунктом 1.2. договору про іпотечний кредит передбачено, що кредит надається строком погашення не пізніше 10.03.2031 року на придбання квартири. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за договором про іпотечний кредит 26.03.2008 року між банком та [PERSON] та [PERSON] укладено іпотечний договір № 22-1-05-70, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Купровською Я.М., та зареєстровано в реєстрі за № 691 26.03.2008 року. 15.04.2008 року між банком та Державною іпотечною установою був укладений договір відступлення права вимоги № 698/08, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кабаєвою А.А., та зареєстрований в реєстрі за № 691. Відповідно до пункту 1.1. договору відступлення банк передає, а установа приймає всі права вимоги за договором про іпотечний кредит № 22-12-72 від 26.03.2008 року, іпотечним договором від 26.03.2008 року № 22-1-05-70. 26.03.2008 року [PERSON] було подано Першому заступнику Голови Правління АКБ «Меркурій» заяву про те, що він не заперечує проти передачі документів що містять банківську таємницю в Державну іпотечну установу з метою рефінансування. 21.04.2008 року [PERSON] було вручено повідомлення про відступлення права вимоги № 2530/32, про що, останнім було зроблено відповідний підтверджуючий напис: «отримав [INFO] [PERSON] ». Також в Державному реєстрі іпотек були зроблені відповідні зміни щодо заміни іпотекодержателя на Державну іпотечну установу. Станом на 11.12.2023 року сума заборгованості позичальника перед Державною іпотечною установою по договору про іпотечний кредит № 22-12-72 від 26.03.2008 року становить 155 249,14 грн. Державною іпотечною установою 26.12.2023 року було направлено [PERSON] вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту вих. №4149/15/7, в якому установа наголошує, що в разі не погашення простроченої заборгованості, в сумі 155 249,14 грн. упродовж 60 (шістдесяти) днів, установа, у відповідності до п. 5.2.4. договору про іпотечний кредит, має право вимагати від позичальника дострокового повернення всіє суми кредиту та сплати відсотків за його користування, до того ж, Державна іпотечна установа, як іпотекодержатель, вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Державна іпотечна установа зазначає, що станом на день подачі позову 17.06.2024 року порушення умов кредитного договору [PERSON] усунуто не було. Відповідно до Розрахунку заборгованості від 01.03.2024 року № 546/32/36 заборгованість за договором про іпотечний кредит № 22-12-72 становить: по сумі основного боргу -129 580, 79 грн., прострочені відсотки за користування кредитом - 28 709, 41 грн. Що стосується підстав стягнення заборгованості з [PERSON] позивач зазначає, що з 25.09.1993 року [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, тож правовий режим спільної сумісної власності подружжя, винятки з якого прямо встановлені законом, передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що за своїм змістом свідчить саме про солідарний характер таких зобов`язань. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.06.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У відповідності до ст.\~178\~ЦПК України відповідачі своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву не скористалися. Від сторін не надійшли заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача Тодосієнко В. в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до ст. 279\~ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 11.10.2024 року призначено провести заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що з 25.09.1993 року [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу, актовий запис № 820 /а.с. 14/. 26.03.2008 року між акціонерним комерційним банком «Меркурій» та [PERSON] укладено Договір про іпотечний кредит № 22-12-72, до укладення договору про іпотечний кредит [PERSON] 18.03.2008 року була подана заява про отримання кредиту /а.с.16-21/. Факт отримання кредитних коштів підтверджується платіжним дорученням № 5172 від 26.03.2008 року /а.с.15/. Відповідно до п. 1.1. договору про іпотечний кредит кредитор зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 333 000,00 грн., а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 12% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Пунктом 1.2. договору про іпотечний кредит передбачено, що кредит надається строком погашення не пізніше 10.03.2031 року на придбання квартири. 26.03.2008 року між банком та [PERSON] та [PERSON] укладено іпотечний договір № 22-1-05-70, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Купровською Я.М., та зареєстровано в реєстрі за № 691 26.03.2008 року /а.с.36-39/. 15.04.2008 року між банком та Державною іпотечною установою був укладений договір відступлення права вимоги № 698/08, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кабаєвою А.А., та зареєстрований в реєстрі за № 691 /а.с.50-53/. Відповідно до пункту 1.1. договору відступлення банк передає, а установа приймає всі права вимоги за договором про іпотечний кредит № 22-12-72 від 26.03.2008 року, іпотечним договором від 26.03.2008 року № 22-1-05-70. 26.03.2008 року [PERSON] було подано Першому заступнику Голови Правління АКБ «Меркурій» заяву про те, що він не заперечує проти передачі документів що містять банківську таємницю в Державну іпотечну установу з метою рефінансування /а.с.46/. 21.04.2008 року [PERSON] було вручено повідомлення про відступлення права вимоги № 2530/32, про що, останнім було зроблено відповідний підтверджуючий напис: «отримав 21.04.2008 року [PERSON] » /а.с.47/. Державною іпотечною установою 26.12.2023 року було направлено [PERSON] вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту вих. №4149/15/7, в якому установа наголошує, що в разі не погашення простроченої заборгованості, в сумі 155 249,14 грн. упродовж 60 (шістдесяти) днів, установа, у відповідності до п. 5.2.4. договору про іпотечний кредит, має право вимагати від позичальника дострокового повернення всіє суми кредиту та сплати відсотків за його користування, до того ж, Державна іпотечна установа, як іпотекодержатель, вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки /а.с.54-55/. Відповідно до Розрахунку заборгованості від 01.03.2024 року № 546/32/36 заборгованість за договором про іпотечний кредит № 22-12-72 становить: 129 580, 79 грн. основний борг, 28 709, 41 грн. - прострочені відсотки за користування кредитом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Згідно зі ст. 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Частинами 6, 7 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно зі ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. При вирішенні спору про порядок виконання подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, необхідно керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 14-712цс19 та підтверджений Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 09 вересня 2020 року у справі № 14-127цс20, постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 липня 2021 року у справі № 361/5840/19. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги Державної іпотечної установи до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості у розмірі 158 290, 20 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 3 028 грн.

Outcome: approved