Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

Позивач, через систему «Електронний суд», звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому просить суд визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] .В В обгрунтування позову зазначив, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбу із відповідачкою з 14.09.2002 року. У 2018 році, у шлюбі, ними була придбана за договором купівліпродажу квартира за адресою: [ADDRESS] . На даний момент сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема зазначеної квартири. Оскільки, майно було придбане позивачем та відповідачем в період шлюбу, воно належить їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому позивач має намір поділити вищезазначене майно, шляхом визначення за ним 1/2 частки квартири, в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Зазначив, що дане майно є об`єктом права спільної сумісної власності, тому звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15.05.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Позивач, в поданій через канцелярію суду заяві, просить позов задовольнити у підготовчому засіданні, розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідач, в поданій через канцелярію суду заяві, просить проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. За таких\~обставин,\~при визнанні\~позову відповідачем,\~суд ухвалює\~рішення в\~підготовчому засіданні,\~відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~200\~ ЦПК\~України. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно із ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Вимогами ч.3 ст.\~12\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 14 вересня 2002 року, який розірваний рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2022 року Сторонами в період шлюбу, а саме 21.09.2018 року була придбана квартира [ADDRESS] , яка зареєстрована на ім`я [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №856901 від 21.10.2024 року. [PERSON] у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Вказані обставини сторонами не оспорюються та визнаються. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України. Відповідно до вимог\~ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.\~ Частиною 1\~статті 61 СК України\~встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до\~ст. 368 ч. 3 Цивільного Кодексу України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання\~майном, що належить їм на праві\~спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Таким чином квартира [ADDRESS] , визнається судом сумісно нажитим майном колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] . Наразі квартира знаходиться в кориистуванні у відповідачки [PERSON] . Частиною 1\~статті 69 СК України\~встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частиною 2\~статті 372 ЦК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу\~майна, що є об`єктом права\~спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або\~шлюбним договором. Відповідно до\~ст.\~71\~СК України\~майно,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~ділиться між\~ними в\~натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зробленого поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Зі змісту п.п. 23, 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Зважаючи на те, що сторони не досягли домовленості щодо поділу спірного сумісного майна подружжя- квартири, що є неподільною річчю, однак позивач не ставить питання як про отримання грошової компенсації за частину квартири, так і про виплату відповідачці грошової компенсації, а просить визнати за ним право власності на частину зазначеної квартири і це не буде порушувати права кожного з подружжя, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України\~з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved