Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив визнати за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що [PERSON] , яка є свекрухою позивача, отримала ордер на право заселення двокімнатної квартири [ADDRESS] сім`єю, яка складається із трьох осіб: [PERSON] основний квартиронаймач; [PERSON] свекор позивача та [PERSON] чоловік позивача, пасинок [PERSON] . Вказані особи приватизували квартиру на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14 листопада 1996 року та зареєстрували на праві спільної власності. 11 жовтня 1974 року [PERSON] розірвав шлюб з першою дружиною [PERSON] та 08 травня 1975 року вдруге уклав шлюб з [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер та після його смерті залишилося спадкове майно, а саме 1/3 частина вказаної квартири, яке успадкували донька від першого шлюбу [PERSON] 1/6 частину квартири, та дружина [PERSON] 1/6 частину квартири. Вказує, що [PERSON] зверталася до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з цивільним позовом до [PERSON] про поділ спадкового майна (квартири) в натурі шляхом отримання грошової компенсації в розмірі 3164,58 грн, отримавши позитивне рішення суду від 28 березня 2002 року по справі №2-0056/2002. Вказаним рішенням визнано право власності за [PERSON] в порядку спадкування за законом на 1/3 частину спірної квартири. Таким чином, [PERSON] стала власником 2/3 частини квартири. Свекруха позивача [PERSON] померла [INFO] , свідоцтво про право на спадщину не отримувала, право власності на успадковане майно не зареєструвала через арешт спадкового майна. Чоловік позивача [PERSON] після смерті матері успадкував, як спадкоємець першої черги за законом, 2/3 частини квартири. Чоловік позивача [PERSON] помер [INFO] та не встиг оформити спадщину, зареєструвати право власності на успадковане майно. Єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] є позивач, яка прийняла спадщину. 29 січня 2024 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Котенок Т.В. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на 5/6 частин квартири, на що постановою від 29 січня 2024 року позивачу відмовлено в отриманні свідоцтва на частину квартири у зв`язку з наявністю арешту на частину квартири. Вказує, що позивач та приватний нотаріус на момент вчинення нотаріальних дій не знали про наявність рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2002 року, а тому позивач помилково вважала, що спадкує 5/6 частини квартири, а приватний нотаріус помилково вважав, що позивач спадкує тільки частину квартири. Зазначає, що приватний нотаріус в свої постанові невірно визначила розмір спадкової частки позивача, залишивши поза увагою належну [PERSON] 1/3 частину квартири. З метою захисту свого порушеного права позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, а також витребувано докази у приватного нотаріуса\~Дніпровського міського\~нотаріального округу\~Дніпропетровської області\~Котенок Тамари\~Василівни та Третьої дніпровської\~державної нотаріальної\~контори. 11 квітня 2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача [PERSON] просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вказує, що матеріали позовної заяви не містять доказів звернення позивача до виконавчого органу, яким було накладено арешт на нерухоме майно. Також вказує, що Дніпровська міська рада є неналежним відповідачем у даній справі, а пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовної заяви, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Треті особи у судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши представника позивача [PERSON] та представника відповідача [PERSON] , дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. 28 січня 1977 року гр. [PERSON] , сім`я якої складається з трьох осіб: вона, чоловік [PERSON] та син [PERSON] , видано ордер №69 серії «Г» на право заняття 2 кімнат у квартирі [ADDRESS] (т.1 а.с.6, 9, 174). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14 листопада 1996 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с.7). [INFO] помер чоловік квартиронаймача [PERSON] - [PERSON] (т.1 а.с.10). Після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом зверталися його дружина [PERSON] , його колишня дружина [PERSON] та його донька [PERSON] (т.1 а.с.95-103). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2002 року у справі №2-0056/2002 проведено розділ спадкового майна між [PERSON] та [PERSON] , виділивши [PERSON] та визнавши за нею право власності в порядку спадкування за законом, зокрема, на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , після [PERSON] , померлого [INFO] , та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за перевищення частки в спадщині в сумі 3164,58 грн (т.1 а.с.19-20). Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2002 року змінено вказане рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2002 року та зокрема, змінено суму компенсації, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію в сумі 5294,58 грн (т.2 а.с.33-35). Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25 жовтня 2002 року накладено арешт на частину квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] , та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить останній (т.1 а.с.125-126). 13 січня 2020 року померла квартиронаймач [PERSON] (т.1 а.с.11). Після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звертався її син [PERSON] (т.1 а.с.172-225). [INFO] помер син квартиронаймача [PERSON] та чоловік позивача - [PERSON] (т.1 а.с.12, 135). Після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернулася його дружина позивач [PERSON] (т.1 а.с.133-171). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 січня 2024 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Котенок Т.В. відмовила позивачу [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , на частину квартири [ADDRESS] , у зв`язку з наявністю арешту нерухомого майна на частину вказаної квартири (т.1 а.с.14). Також постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 березня 2024 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Котенок Т.В. відмовила позивачу у вчиненні нотаріальної дії видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , на квартиру [ADDRESS] , з яких: - 1/3 частина належала [PERSON] , померлому [INFO] , та на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2002 року було зроблено розподіл спадкового майна, згідно якого право власності на цю частину квартири визнано за його дружиною [PERSON] , яка не зареєструвала за собою право власності на вищезазначену частину квартири, та померла [INFO] , спадкоємцем після смерті якої був її син [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав та помер [INFO] ; - 1/3 частина належала [PERSON] , померлій [INFO] , спадкоємцем після смерті якої був її син [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав та помер [INFO] ; - 1/3 частина належала [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з наявністю арешту нерухомого майна на частину вказаної квартири (т.1 а.с.77-78). Згідно довідки приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Котенок Т.В. від 07 березня 2024 року, позивач [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом по спадковій справі №17/2020, заведеній 17 вересня 2020 року після смерті її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , який був спадкоємцем своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] (т.1 а.с.221). Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. За статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. За ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Визнання права є способом захисту права, передбаченим п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В судовому засіданні встановлено, що спадкодавцеві [PERSON] на момент відкриття спадщини належало спірне нерухоме майно. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки позивач є спадкоємцем першої черги за законом, яка у встановлені законом строк та спроб прийняла спадщину, але не може реалізувати свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину, єдиним ефективним способом реалізації його права є визнання за позивачем права власності на таке спадкове майно. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved