Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

У лютому 2021 року позивач АТ «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому прохали стягнути з [PERSON] заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 12.11.2018 року у розмірі 10800,00 грн. станом на 03.12.2020 року, в тому числі:загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 10800,00 грн.; заборгованість за пенею та комісією 0,00 грн.; судові витрати у розмірі 2270,00 грн.. Відповідно до заочного рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 31 серпня 2023 року позов Акціонерного товариства "УНІВЕРСАЛ БАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь АТ "УніверсалБанк" заборгованість за кредитним договором в сумі 8 100 грн. 98 коп.. Стягнуто з [PERSON] на користь АТ "УніверсалБанк" судовий збір в сумі 2 270 грн. 00 коп. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 17 листопада 2023 року заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 31 серпня 2023 року скасовано, призначено справу до підготовчого судового розгляду у порядку загального позовного провадження. В ході підготовчого провадження стороною відповідача подано відзив на позов, в якому прохав відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Ухвалою суду від 18 червня 2024 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. В судове засідання представник позивача АТ «Універсал Банк» не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримує з урахуванням зменшених позовних вимог від 22 червня 2023 року, відповідно до яких прохали стягнути з відповідача суму заборгованості 8 100,98 грн., яка є загальним залишком заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду заяву в якій прохав проводити судовий розгляду справи у його відсутність, в задоволенні позовних вимог прохав відмовити в повному обсязі. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 12 листопада 2018 року відповідач [PERSON] подав до позивача анкету - заяву про приєднання до програми надання банківських послуг «Monobank» у вигляді відкриття особового карткового рахунку та надання кредитної платіжної картки. Таким чином, 12 листопада 2018 року відповідач [PERSON] підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг monobank/UniversalBank, за змістом якої просить відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов договору та наведених нижче умов. При цьому, відповідач був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами у АТ «Універсал Банк», котрі йому були надані, про що свідчить підпис відповідача у заяві-анкеті (т.1 а.с. 8). Тим самим, відповідач погодився на те, що вказана заява-анкета, разом із запропонованими банком Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, складає та означає укладення між ним та позивачем договору про надання банківських послуг. Таким чином, фактично між сторонами виникли кредитні зобов`язання і були визначені всі істотні умови, зокрема, предмет зобов`язання, строки дії, права, обов`язки та відповідальність сторін. Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що 12.11.2018 року на ім`я [PERSON] відкрито поточний рахунок № [NUMBER] у гривні та встановлено кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов договору та наведених нижче умов. Відповідно до довідки про розмір встановленого кредитного ліміту на запити клієнта [PERSON] , через мобільний застосунок «Monobank» на збільшення кредитного ліміту за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 12.11.2018 року за кредитному карткою: [NUMBER]: 09.02.2021 о 15 год. 37 хв. клієнтом запрошено сума - 9100,00 грн., яка у запрошеній сумі встановлена; 26.01.2021 року о 12 год. 06 хв. клієнтом запрошено сума - 9600,00 грн., яка у запрошеній сумі встановлена; 13.12.2020 року о 12 год. 44 хв. клієнтом запрошено сума - 10 100,00 грн., яка у запрошеній сумі встановлена; 23.11.2020 року о 15 год. 01 хв. - клієнтом запрошено сума - 10 900,00 грн., яка у запрошеній сумі встановлена; 23.10.2020 року о 14 год. 42 хв. клієнтом запрошено сума - 11 900,00 грн., яка у запрошеній сумі встановлена; 25.09.2020 року о 12 год. 13 хв. клієнтом запрошено сума - 12 700,00 грн., яка у запрошеній сумі встановлена; 09.09.2020 року о 18 год. 46 хв. клієнтом запрошено сума - 12 800,00 грн., яка у запрошеній сумі встановлена; 10.01.2019 року о 18 год. 34 хв. клієнтом запрошено сума - 13 000,00 грн., яка у запрошеній сумі встановлена; 13.11.2018 року о 14 год. 18 хв. клієнтом запрошено сума - 10 000,00 грн., яка у запрошеній сумі встановлена ( т. 1 а.с.93). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не подавав заяви до банку про закриття карткового особового рахунку. Відповідно п. 5.27 Умов та Правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank у АТ «Універсал Банк» строк дії кредитної лінії 5 років. Сторони домовилися, що строк користування лімітом кредитування автоматично подовжується на новий строк дії ліміту кредитування (тобто, додатково ще на 5 календарних років) у розмірі попереднього ліміту кредитування (який діяв станом на останній календарний день дії строку поточного ліміту кредитування), починаючи з першого календарного дня, що слідує за датою закінчення попереднього строку дії ліміту кредитування, та Клієнт має право отримати у Банку нову картку. Згідно розрахунку за договором №б/н від 12.11.2018, укладеного між Універсал Банк та клієнтом [PERSON] станом на 22.06.2023 року заборгованість клієнта становить 8 100,9 8 грн., згідно заяви АТ «Універсал Банк» про зменшення розміру позовних вимог ( т. 1 а.с.239). Таким чином, суд приймає до уваги розрахунок банку і виписку по рахунку. Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Закон України від 03.09.2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 цього Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно матеріалів справи та встановлено судом, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках монобанк за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. При цьому банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Згідно матеріалів справи вбачається, що 12.11.2018 року [PERSON] підписано анкету-заява до договору про надання банківських послуг, який просить відкрити йому поточний рахунок у гривні на ім`я [PERSON] та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку відповідно до умов договору . При цьому, суд вказує про те, що анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи [PERSON] , зокрема, дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус джерело та розмір доходу. В анкеті-заяві містяться відповідні сторінки паспорта відповідача, які скопійовані ним та надані до анкети в електронному вигляді. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами було належним чином укладено кредитний договір, згідно якого позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого платіжна картка, а отже, між сторонами виникли кредитні правовідносини. При цьому, суд визнає твердження сторони відповідача викладені у відзиві з приводу відсутності доказів на підтвердження отримання кредитних коштів безпідставними, оскільки такі доводи не відповідають встановленим обставинам справи. Так, в матеріалах справи наявна довідка про наявність рахунку, довідка про розмір встановленого кредитного ліміту по вказаному рахунку та виписка про рух коштів по картці, яка містить детальну інформацію про рух коштів по картці за період з 12 листопада 2018 року по 03 грудня 2020 року, що підтверджує користування [PERSON] кредитними коштами та здійснення ним погашення заборгованості, та свідчить про здійснення ним усіх дій необхідних для укладання кредитного договору. Зокрема, згідно довідки про рух коштів наданої банківською установою на виконання вимог ухвали суду 18 червня 2024 року, вбачається, що з карткового рахунку № [NUMBER] відкритого на ім`я [PERSON] , неодноразово проводилося поповнення мобільного телефону, [NUMBER] , який належить [PERSON] , та вказаний ним у відзиві. Отже, матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що 12.11.2018 року між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг, умови якого банком були виконані. Разом з цим, позивачем заявлено стягнення з відповідача заборгованості з кредитним договором у сумі 8100,98 грн., що складається з непогашеного тіла кредиту. Позивач обґрунтовуючи право вимоги даної суми заборгованості, крім самого розрахунку заборгованості за анкетою - заявою, посилався на Умови та правила обслуговування фізичних осіб в АТ Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, які викладені на банківському рахунку, як невід`ємну частину спірного договору та Тарифи користування кредитною карткою «Monobank». Надані позивачем Правила надання банківських послуг Універсал Банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою частиною кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті - заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Крім того, додаток 8.1 «Тарифи» наданий банком, не містять ознак приналежності до основного документу, а тому не можуть бути взяті до уваги. До того ж йдеться про визначення форми документу, який повинен бути оформлений за участі споживача ( т.1 а.с.9-23). Так, упостанові Верховного Суду від 18 травня 2022 у справі №697/302/20 з врахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 03 липня 2019 у справі № 342/180/17 зазначено, що «в анкеті-заяві від 12.11.2018 особа просить відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт згідно додатку до анкети-заяви, а строки здійснення періодичних платежів не встановлені, процентна ставка не зазначена, крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру (а. с. 8); вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, установлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, банк не пред`явив; оскільки в анкеті-заяві від 12.11.2018 року строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, суд визнає неправомірним та безпідставним списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом. Відповідно до довідки про рух коштів за період з 12 листопада по 03 грудня 2020 року, наданої на виконання вимог ухвали суду, вбачається, що банк неправомірно списав відсотки за користування кредитними коштами за рахунок суми погашень за наданим кредитом, які не передбачені договором на суму, яка значно більше ніж вказана вище сума заборгованості. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що за період з 12 листопада 2018 року по 03 грудня 2020 року банком проводилося списання відсотків у загальному розмірі 12 723,09 грн. (504,66 грн. за квітень 2020 року, 520,87 грн за квітень 2020 року, 954,02 грн за лютий 2020 року, 988,25 грн за січень 2020 року, 1009,89 грн за грудень 2019 року, 922,80 грн за листопад 2019 року, 906,18 грн за жовтень 2019 року, 884,34 грн за вересень 2019 року, 907,99 грн за серпень 2019 року, 871,10 грн за липень 2019 року, 837,90 грн за червень 2019 року, 825,36 грн за травень 2019 року, 769,20 грн за квітень 2019 року, 500,12 грн за березень 2019 року, 647,49 грн за лютий 2019 року, 499,24 грн. за січень 2019 року, 173,68 грн. за грудень 2018 року). Крім цього, банківською установою списано кошти за прострочення по кредиту на суму 900,00 грн.. Таким чином, банківською установою списано відсотків та коштів за прострочення кредиту на загальну суму 13 623,09 грн.. При цьому, відповідно до довідки про рух коштів наданої банківською установою на виконання вимог ухвали суду, вбачається, що відповідачем [PERSON] на виконання вимог кредитного договору внесено кошти на погашення кредиту на суму 18 410,50 грн. і даний факт не оспорювався стороною відповідача, як і не оспорювався обов`язок останнього з погашення заборгованості за кредитним договором, який останнім виконувався шляхом внесення періодичних платежів спрямованих на погашення тіла кредиту. Суд приходить до висновку, що сплачені відповідачем [PERSON] грошові кошти банк неправомірно відносив на погашення процентів, в той час як процентна ставка договором не передбачені. Таким чином сума коштів сплачених на погашення кредиту перевищує розмір заборгованості, що в свою чергу вказує про безпідставність позовних вимог АТ «Універсал Банк». Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволени хпозовних вимог. Інші судові витрати,пов`язані з розглядом справи,покладаються: уразі задоволення позову -на відповідача; уразі відмовив позові-на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача у разі відмови в позові на позивача. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, тож судові витрати слід залишити на позивачеві. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed