Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] в особі уповноваженого представника за дорученням [PERSON] (далі відповідач), в якому просив: - визнати дійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 08.04.2024, укладений між позивачем та відповідачем; - визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 71,4 кв.м, в тому числі житловою площею 44,9 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач обґрунтовує свій позов тим, що 08.04.2024 між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 71,4 кв.м, в тому числі житловою площею 44,9 кв.м, по [ADDRESS] , за яким відповідач як продавець передав, а позивач як покупець прийняв його у власність, сплативши визначену у договорі суму коштів. Нерухоме майно, яке відчужувалося належало на праві особистої приватної власності відповідачу згідно рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 19.10.2023 у справі 136/1232/23, яке набрало законної сили 21.11.2023, а вказане право зареєстроване в ДРРПНМ 15.01.2024. Позивач свої зобов`язання за договором купівлі-продажу виконав і згідно умов такого договору право власності на житловий будинок мало перейти від відповідача до позивача з моменту його підписання та нотаріального посвідчення, також право власності підлягало реєстрації в ДРРПНМ одночасно з нотаріальним посвідченням договору. 08.04.2024 з метою укладання договору про продаж до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Башти-Бєлаєвої М.О. від імені\~відповідача громадянина\~російської федерації\~ [PERSON] \~звернувся громадянин\~України [PERSON] \~з проханням\~посвідчити договір\~купівлі-продажу\~або винести\~постанову про\~відмову у\~вчиненні нотаріальної\~дії у\~разі неможливості\~посвідчення договору.\~Натомість нотаріусом\~було відмовлено\~у вчиненні\~нотаріальної дії\~з тих\~підстав,\~що у разі звернення особи, пов`язаної з державою-агресором у зв`язку з військовою агресією рф, за вчиненням нотаріальної дії нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у її вчиненні, а зазначені обмеження діють до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором. Після отримання відповідачем такої відмови нотаріуса, відповідач почав ухилятися від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, чим порушено права позивача як покупця нерухомого майна за договором. Ухвалою суду від 05.07.2024 відкрито провадження\~у справі\~та призначено\~її розгляд у загальному позовному провадженні з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав, однак у своїй заяві позов визнав та просив про розгляд справи без його участі. У судове засідання позивач не з`явився, а у своїй заяві просив суд про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити. Суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, за наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи фіксацію судового засідання. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Суд встановив, що 08.04.2024 між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 71,4 кв.м, в тому числі житловою площею 44,9 кв.м, по [ADDRESS] , за яким відповідач як продавець передав, а позивач як покупець прийняв його у власність, сплативши визначену у договорі суму коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом, а ст. 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Суд встановив, що згідно умов договору купівлі-продажу від 08.04.2024 передбачалося, що право власності на житловий будинок по [ADDRESS] мало перейти від відповідача до позивача з моменту його підписання та нотаріального посвідчення, також право власності підлягало реєстрації в ДРРПНМ одночасно з нотаріальним посвідченням договору. Однак, при зверненні відповідача [PERSON] до приватного\~нотаріуса Вінницького\~районного нотаріального\~округу Вінницької\~області Башти-Бєлаєвої\~М.О.\~з метою посвідчити договір купівлі-продажу, 08.04.2024 нотаріусом\~було відмовлено\~у вчиненні\~нотаріальної дії\~з тих\~підстав,\~що відбулося звернення особи, пов`язаної з державою-агресором у зв`язку з військовою агресією рф, а зазначені обмеження продовжують діяти до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором. Разом з тим, позивач стверджує, що після отримання відповідачем такої відмови нотаріуса, пов`язаної з тим, що відповідач є громадянином держави-агресора рф, він почав ухилятися від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, чим порушено права позивача як покупця нерухомого майна. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Суд встановив, що між позивачем та відповідачем було погоджено всі істотні умови договору купівлі-продажу від 08.04.2024 житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , зокрема, щодо ціни, передачі майна у власність та подальшого оформлення договору в нотаріуса. Однак, наразі немає можливості посвідчити нотаріально договір купівлі-продажу із громадянином російської федерації, що призвело до того, що відповідач ухиляється від посвідчення договору, і позивач з незалежних від нього причин не має можливості нотаріально засвідчити договір купівлі-продажу та здійснити реєстрацію права власності житлового будинку на своє ім`я. Таким чином, суд встановив факт не тільки безповоротного ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу від 08.04.2024, але й втрату позивачем можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин, що є умовами визнання правочину дійсним в судовому порядку Щодо відмови нотаріуса у посвідченні договору купівлі-продажу від 08.04.2024 стороною якого є громадянин рф, суд зазначає наступне. Дійсно, постановою КМ України від 19.04.2022 №480, зокрема, внесені зміни до постанов КМ України: від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану»; від 28.02.2022 №165 «Деякі питання реалізації прав, свобод і законних інтересів фізичних та юридичних осіб»; від 06.03.2022 №209 «Деякі питання державної реєстрації та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є МЮ, в умовах воєнного стану», за змістом яких до прийняття та набрання чинності Законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у разі звернення за вчиненням нотаріальної дії громадянина рф. Разом з тим, суд зауважує, що при вчиненні нотаріальної дії нотаріус може перевірити факт застосовування санкцій щодо фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії по рішеннях які відносно неї прийняті РНБО України та введено в дію указом Президента України, а перевірка факту застосування санкцій відповідних видів здійснюється за відомостями, що містяться у рішеннях РНБО України, введених в дію Указами Президента України. Натомість,\~відповідач не\~значиться у\~список осіб,\~до яких\~застосовано санкції\~через російську\~агресію проти\~України,\~а неможливість посвідчити з ним нотаріально договір купівлі-продажу порушує права позивача, який фактично вже користується придбаним майном, за яке сплатив кошти, але навіть за відсутності будь-яких претензій від попереднього власника, не може його юридично оформити. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності. Якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Зважаючи на вказані обставини, права позивача підлягають захисту в судовому порядку, шляхом визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку від 08.04.2024 та визнання за ним права власності на вказане нерухоме майно. Крім того, відповідач визнав пред`явлені до нього позовні вимоги під час судового розгляду. Суд зауважує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання дійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 08.04.2024, укладений між позивачем та відповідачем і про визнання за позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 71,4 кв.м, в тому числі житловою площею 44,9 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] , ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved