Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису. Заяву мотивує тим, що вона з [PERSON] проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу, під час спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . Раніше вони проживали разом в [ADDRESS] , але останнім часом з її співмешканцем проживати неможливо, на даний час вона з дитиною проживає окремо. Чоловік постійно зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки по відношенню до неї, у зв`язку з чим неодноразово доводилось викликати працівників поліції, звертатись до дільничного інспектора. Її чоловік протягом року вчиняв по відношенню до неї домашнє насильство, за що його притягували до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП. Під час сварок [PERSON] ображає її нецензурними словами, погрожує фізичною розправою, внаслідок чого їй завдана психологічна шкода, вони не можуть проживати з ним в одному будинку, так як вона боїться за своє здоров`я. Під час останньої сварки 05.10.2024 року [PERSON] завдав їй тілесні ушкодження у вигляді забою лівої поперекової ділянки, перелом поперечних відростків L3-L-4 хребців поперекового відділу хребта. На підставі викладеного просить видати обмежувальний припис щодо [PERSON] на максимальний термін. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 10.10.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Заявниця в судове засідання не з`явилась подала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити в її відсутність, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] та його представник [PERSON] заперечували проти задоволення заяви про видачу обмежувального припису. Також [PERSON] пояснив, що він із [PERSON] близько семи років проживав однією сім`єю в [ADDRESS] , та в них є спільна дитина. Однак, останніх пів року він проживає окремо, а заявниця чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, з приводу чого між ними виникають словесні сварки, під час яких вона викликає поліцію та в зв`язку з чим він дійсно двічі притягувався до адміністративної відповідальності. Однак, жодного насильства до [PERSON] він не застосовував та ніколи її не бив. 05.10.2024 він заїхав до будинку, в якому проживає заявниця, щоб забрати свої речі, однак між ними знову виникла сварка, в ході якої мати заявниці розбила його ноутбук, після чого він сам викликав поліцію. Жодних тілесних ушкоджень [PERSON] він не наносив. Розглянувши заяву та додані до неї матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно копії довідки ВПД №1 (м. Буринь) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області №24075/61 від 07.10.2024 року [PERSON] жителька: [ADDRESS] являється постраждалою особою від неодноразового вчинення домашнього насильства в сім`ї з боку її співмешканця [PERSON] , який на даний час перебуває на обліку у ВПД №1 (м. Буринь), як особа, що вчиняє домашнє насильство в сім`ї кривдник. Останнім протягом року вчинено 3 факти домашнього насильства в сім`ї. Відповідно до бази ІПНП «Армор» [PERSON] протягом 2024 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1, ч.2 ст. 173 КупАП за вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] , (а.с.4). Згідно довідки КНП «Буринська лікарня ім. проф. М.П. Новаченка» [PERSON] 07.10.2024 року зверталася за медичною допомогою приймальне відділення КНП «Буринська лікарня» та встановлено діагноз забій лівої поперекової ділянки, перелом поперечних відростків L3-L-4 хребців поперекового відділу хребта. Пунктом 1 ч.1\~ст.350-2 ЦПК України\~передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису (ч.1\~ст.350-3 ЦПК України). Згідно з п.3, 14, 17 ч.1\~ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч.1\~ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до пункту 2 частини 1\~ст.24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству»\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з п.1 ч.1\~ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник. Відповідно до ч.2\~ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною 3\~статті 26 цього Закону\~передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п.9 ч.1\~ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч.4\~ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству») У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 зазначено, що, враховуючи положення\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~Кодексі України\~про\~адміністративні\~правопорушення та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2\~ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - батьки (мати, батько) і дитина (діти). Необхідною умовою для застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що підлягає доказуванню. Частиною 3 статті\~12, частиною 1 статті\~81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.76, ч.1,\~2\~ст.\~77, ч.2 ст.\~78, ч.1 ст.\~95 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 6 ст.\~81, ч.1 ст.\~89 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З дослідженої судом довідки ВПД №1 (м. Буринь) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області №24075/61 від 07.10.2024 року вбачається, що [PERSON] дійсно протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] . Однак, у вказаній довідці відсутні будь-які дані про те, коли, де та в якій формі було вчинено домашнє насильство [PERSON] , що позбавляє суд можливості надати оцінку ризиків вірогідності продовження чи повторного вчинення ним домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також визначити, які саме заходи тимчасового обмеження прав кривдника, необхідно застосувати у випадку видачі обмежувального припису. Також, за відсутності даних про час вчинення [PERSON] домашнього насильства, за яке він притягувався до адміністративної відповідальності, та будь-яких доказів звернення [PERSON] до правоохоронних органів з приводу заподіяння їй тілесних ушкоджень, виявлених у неї під час її звернення за медичною допомогою 07.10.2024 року, відсутні підстави вважати, що ці тілесні ушкодження пов`язані саме з протиправними діями [PERSON] . З урахуванням викладеного суд вважає, що [PERSON] не надала належних та достатніх доказів існування обставин, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, а тому її заява задоволенню не підлягає. Разом з цим, суд вважає за необхідне роз`яснити [PERSON] , що вона не позбавлена права повторно звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису у випадку продовження вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно неї.

Outcome: dismissed