Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

22 квітня 2024 року [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із позовом, яким просила суд : позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання її неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50% прожит-кового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до виповнення повноліття на користь батька дитини [PERSON] ; судові витрати покласти на відповідача Вимоги обґрунтовано тим, що позивач [PERSON] , [INFO] , яка на час звернення до суду досягла віку, який дозволяє особисто, відповідно вимог ст. 165 СК України, звернутись до суду з позовом щодо позбавлення батьківських прав її матері [PERSON] , оскільки вона за часів проживання з батьком [PERSON] вживала наркотичні засоби та зловживала спиртними напоями, офіційно працевлаштована не була і не мала постійного доходу. Із-за такого способу життя відповідач пішла з дому і зникла в невідомому напрямку коли позивачу виповнився один рік. За весь період життя [PERSON] не відвідувала дитину, не цікавилась її життям та здоров`ям, не телефонувала та не забезпечувала матеріально. Матеріально утримував позивача її батько [PERSON] , здійснював догляд та займався вихованням. Лише з початком вторгнення на територію України російської федерації виникла юридична необхідність присутності другого з батьків дитини в оформленні документів по відношенню до дитини. Наведене в сукупності стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 30 травня 2024 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання з викликом і повідомленням. Сторонам роз`ясне-но права, обов`язки і встановлено строки для вчинення процесуальних дій. Відповідач не скористалась своїм правом подати відзив на позов, заявити клопотання, подати докази до справи. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Натомість подала заяву, якою розгляд справи просила здійснити у її відсутність, на позові наполягає та просить задовольнити. Відповідач до суду не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Натомість подала нотаріально посвідчену заяву якою не заперечує проти позбавлення її батьківських прав по відношенню до її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Справу просить розгляду без її участі. Від третіх осіб [PERSON] та Служби у справах дітей та сім`ї Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд, дослідивши заяви сторін, а також докази, наявні в матеріалах справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав люди-ни» відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року (серія А, №303А, п.2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилаєтьсяяк на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] . Наведене підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим виконкомом Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області 27 червня 2007 року (а.с. 8). 17 червня 2008 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, у зв`язку з чим подружжю присвоєно єдине прізвище - [PERSON] . Наведене підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого 17 червня 2008 року виконкомом Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с. 20). Згідно рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 червня 2023 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 21-22). Судове рішення набрало законної сили 28 липня 2023 року. Батько позивача [PERSON] , працевлаштований в ТОВ «Луксор Україна», за місцем роботи характеризується позитивно. Наведене підтверджується довідкою №1 від 19 березня 2024 року та характеристикою виданих ТОВ «Луксор Україна» (а.с. 23-24). Згідно характеристики на дитину, [PERSON] навчається в 11-А класі спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням предметів художньо-естетичного циклу №302 міста Києва з п`ятого класу. За час навчання виявила себе спокійною, спостережливою ученицею. Має навчальні досягнення середнього та достатнього рівня, ретельно виконує домашні завдання. На уроках дисциплінована, але не завжди активна. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно, але ініціативи та активності не виявляє. За характером скромна, весела, доброзичлива. Не піддається чужому впливу, вміє відстоювати свою точку зору. Дарія виховується в неповній, але благополучній родині, де створені всі умови для її всібічного розвитку і виховання. Батько, з яким у дівчинки щирі, довірливі стосунки, цікавиться її навчанням, співпрацює з класним керівником (а.с. 12). За змістом акта фактичного проживання № 02-14-309/Д від 16 лютого 2024 року встановлено, що [PERSON] зареєстрований на території Пристоличної сільської ради та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] з своєю донькою [PERSON] , [INFO] , самостійно виховує та матеріально забезпечує з 2008 року (а.с. 27). Наказом Служби у справах дітей Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області № 37 від 02 травня 2023 року [PERSON] , [INFO] взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах (а.с.26). 12 лютого 2024 року Службою у справах дітей Пристоличної сільської ради Бориспіль-ського району Київської області складено Акт обстеження умов проживання дитини [PERSON] за адресою : [ADDRESS] , батько дитини створює належні умови для виховання очки. Батько забезпечує базові потреби дитини в повному обсязі. Місце перебування матері дівчинки [PERSON] не відоме, з дівчинкою зв`язку не підтримує, не приймає участі у вихованні (а.с. 28). 27 квітня 2023 року Службою у справах дітей Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області складено Акт обстеження умов проживання за адресою : [ADDRESS] , за змістом якого вбачається, що між батьком та донькою дружні та довірливі стосунки. Рекомендовано батьку подати заяву про розлучення та позбавлення матері батьківських прав, так як протягом 15 років мати не проживає разом з донькою та не приймає участь у її вихованні (а.с. 29). За змістом Акту оцінки потреб сім`ї/особи, складеного за період 27 квітня 2023 року, встановлено, що [PERSON] навчається задовільно, проживає в окремій кімнаті, спальне ліжко, шафу для одягу, стіл для підготовки уроків, зв`язок із біологічною матір`ю не підтримує, бачилася з нею в ранньому віці, санітарно-гігієнічні норми проживання не порушено, атмосфера в родині демонструє модель позитивного виховання дітей (а.с. 30-33). Відповідно висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішення Виконавчого комітету Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області від 11 липня 2024 року за № 249 з метою захисту прав та законних інтересів дитини, відповідно Конвенції ОО про права дитини, визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьків-ство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовува-ного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані : виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпе-чити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українсь-кого та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбав-лення батьківських прав. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Станом на день розгляду справи, суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про виконання відповідачем [PERSON] батьківських обов`язків по вихованню, піклуванню та утриманню доньки Дарії належним чином. Аналізуючи вищенаведені та встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини, суд приходить висновку, що своєю поведінкою відповідач [PERSON] не виявляє батьківського піклування та свідомо ухиляється від батьківських обов`язків щодо своєї неповнолітньої дочки Дарії, а тому, з метою захисту законних прав та інтересів дитини, відповідача [PERSON] слід позбавити батьківських прав. Відповідно ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. За змістом ч. 1 ст. 180 та ч. 3 ст. 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 3 ст. 199 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що в частині стягнення з [PERSON] аліментів належить відмовити, оскільки правом звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина, тобто [PERSON] . Роз`яснити позивачу [PERSON] , що відмова у частині позовних вимог про стягнення аліментів з [PERSON] не позбавляє права батька позивача [PERSON] на звернення до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на свою користь з[PERSON] , на утримання [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно положень ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, належний для сплати судовий збір за вимогами про позбавлення батьківських прав, належний до сплати судовий збір підлягає стягнення з відповідача на користь держави у розмірі 1073 грн. 60 коп. за кожною вимогою. На підставі викладеного та

Outcome: partial