Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

У червні 2024 року заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті її батька - [PERSON] , який помер [INFO] у м.Луганську, посилаючись на те, що факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17.07.2024. Проте, відділом ДРАЦС у реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть заявнику було відмовлено з причини подання документів, які видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказувала на те, що встановлення факту смерті батька їй необхідне для отримання свідоцтва про смерть державного зразка. Також, заявник просила суд про розгляд справи у її відсутності. Представник заінтересованої особи у судове засідання також не з`явився. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Суд, вивчивши заяву та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Судом встановлено, що заявник є дочкою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданими до суду письмовими доказами. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 17.07.2024 Жовтневим відділом запису актів цивільного стану м. Луганська депатраменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м.Луганську, Луганської області. Державна реєстрація смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , не може бути здійснена, оскільки заявником для підтвердження факту смерті пред`явлено свідоцтво про смерть, виданого на території, де органи Державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», введеного в дію Указом Президента України від 14.11.2014 № 875/2014, діяльність державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях припинено. Законом України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» надано особливий статус територій, які не контролюють сили АТО. Згідно з цим законом в окремих районах Донецької та Луганської областей на період дії особливого порядку місцевого самоврядування діє з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ст. 2) перелік районів і населених пунктів, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, визначений рішенням Верховної Ради України. Відповідна постанова була прийнята 17 березня 2015 року. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Проаналізувавши встановлені обставини на підставі наданих заявником доказів у їх сукупності, суд вважає, що доводи заяви знайшли своє підтвердження, а тому її вимоги підлягають задоволенню. За приписами ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved