Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

І. Позиція сторін у справі. Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила стягнути з Державного бюджету України на її користь суму відшкодування шкоди, завданої Головним управлінням Національної поліції в Київській області, у розмірі 519 190, 39 грн, а також понесені нею витрати на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у позивача у межах кримінального провадження № 12019110000000052 вилучено транспортний засіб «Toyota Prado» (реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, номер кузова: [NUMBER] ), та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] і визнано речовими доказами. Відповідно до постанови про визнання вилучених предметів речовими доказами у кримінальному провадженні від 16 квітня 2016 року, складеної слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Київській області старшим лейтенантом [PERSON] , автомобіль марки «Toyota Prado» (реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова: [NUMBER] ) передано на зберігання до майданчика тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: Київська обл., смт Гостомель, вул. Садова, буд. 20. У подальшому кримінальне провадження закрито на підставі на підставі пункту 2 частини першої ст. 284 КПК України, у зв`язку із встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, однак автомобіль і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не повернуто власнику, зокрема на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2022 року слідчим суддею Шевченківського районного суду міста Києва. 21 жовтня 2022 року транспортний засіб «Toyota Prado» (реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова: [NUMBER] ), власником якого є [PERSON] , повернуто представнику володільця майна - [PERSON] пошкодженим та розукомплектованим (зірвані пломби, розбито скло, зірвані задні праві пасажирські двері та наявні інші пошкодження автомобіля). Загалом вартість матеріального збитку складає 519 190, 39 грн. Отже, через дії слідчого органу, що проявилися у недбалому ставленні до обов`язку забезпечити належне зберігання транспортного засобу, відповідальність за схоронність якого несе слідчий кримінального провадження, у даному випадку слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області, позивачу - [PERSON] завдано збитків внаслідок пошкодження її майна - транспортного засобу «Toyota Prado» (реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова: [NUMBER] . Представник позивача у відповіді на відзив ГУ НП у Київській області вказав, що безпідставним є посилання відповідача на норми Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1102 та на умови Договору від 01 жовтня 2018 року № 705, укладеним між Головним управлінням Національної поліції в Київській області та ТОВ «ТАЙМ ЛОГІСТИК». Майно позивача - автомобіль марки «Toyota Prado» (реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова: [NUMBER] ) - визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 12019110000000052 від 31 січня 2019 року, відповідно до постанови про визнання вилучених предметів речовими доказами у кримінальному провадженні від 16 квітня 2016 року, складену слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Київській області старшим лейтенантом [PERSON] . Відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів, зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів. У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість (частини 2-4 статті 100 Кримінального процесуального кодексу України). Норми Порядку тимчасового затримання транспортних засобів застосовуються до тимчасового затримання транспортного засобу поліцейським у разі наявності в нього підстав вважати, що водієм вчинено порушення за статтями Кодексу України про адміністративні правопорушення, в той час майно позивача вилучене під час кримінального провадження № 12019110000000052 від 31 січня 2019 року, а отже до зберігання майна позивача застосовуються правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, що передбачені Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104. Щодо посилання відповідача на умови п. 6.2 Договору від 01 жовтня 2018 року № 705, укладеного між Головним управлінням Національної поліції в Київській області та ТОВ «ТАЙМ ЛОГІСТИК», а саме що Сторона 2 несе повну фінансову відповідальність у випадку втрати, знищення, псуваня ТЗ під час його зберігання, в розмірі що встановлюється незалежним експертним дослідженням, то слід відзначити, що вказаний договір укладається на вимоги Порядку тимчасового затримання транспортних засобів, який не регулює правовідносини позивача та відповідача, і не спростовує факт спричиненої неправомірними діями органу досудового розслідування - ГУ НП в Київській області - позивачу матеріальної шкоди та право позивача на відшкодування такої шкоди, яка завдана саме внаслідок незабезпечення державою в особі відповідного органу, а саме ГУ НП в Київській області, належного збереження ввіреного йому майна. Отже, наявність факту завдання позивачу шкоди, а також неправомірні дії щодо незабезпечення належного збереження тимчасово вилученого майна, а саме: транспортного засобу «TOYOTA LAND CRUISER 120 (реєстраційний номер [NUMBER] ), що призвели до негативних наслідків, які зазнав позивач, пов`язаних із пошкодженням цього майна, в діях слідчого органу вбачається прямий наслідковий зв`язок між незаконними діями слідчого та негативними наслідками, яких зазнав позивач, що повністю спростовує доводи відповідача, викладені у відзиві. Безпідставними є твердження відповідача, що матеріали справи не містять доказів, що під час повернення транспортного засобу позивачу на території майданчика не було зафіксовано пошкодження. Вказане спростовується тим, що 21 жовтня 2022 року при поверненні транспортного засобу «TOYOTA LAND CRUISER 120 (реєстраційний номер [NUMBER] , на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20Б, оцінювачем колісних транспортних засобів ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза - Стандарт» [PERSON] було оглянуто вказаний транспортний засіб та в подальшому 06 листопада 2022 року складено Звіт. Із фотографій, що містяться в цьому Звіті, вбачається, що вони здійснені саме під час повернення автомобіля на спеціальному иайданчику тимчасового тримання транспортних засобів. Представник відповідача ГУ НП у Київській області у відзиві позов не визнала, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказала, що на момент спірних правовідносин функціонували спеціальні місця для зберігання транспортних засобів, з якими ГУ НП у Київській області укладають договори про доставлення затриманих транспортних засобів та їх зберігання, а саме з ТОВ «Тайм логістик» № 705 від 01 жовтня 2018 року. Відповідно до пункту 6.2. зазначеного договору ТОВ «Тайм логістик» несе повну фінансову відповідальність у випадку втрати, знищення, псування транспортного засобу під час його зберігання, у розмірі, що встановлюється незалежним експертним дослідженням. Також необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього органу чи його посадових чи службових осіб, факт чого має бути встановлений у передбаченому законом порядку, тобто повинен підтверджуватися відповідним рішенням, ухвалою, постановою, вироком суду, яке має преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, заподіяною потерпілому, є обов`язковою умовою настання відповідальності. Представник наполягає, що ГУ НП в Київській області є неналежним відповідачем у справі, і матеріали не містять доказів, які можуть підтвердити твердження позивача, що транспортний засіб при вилучення не мав пошкоджень, але зазначає, що йому було повернено із значними пошкодженнями, що не зафіксовано ані викликом за допомогою служби «102» працівниками патрульної поліції, ані експертом на території майданчика під час фактичного повернення транспортного засобу позивачеві. Представник відповідача ГУ ДКСУ у Київській області у відзиві позов не визнав, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказав, що ГУ ДКСУ у Київській області не є належним відповідачем, не є учасником спірних відносин і не володіє будь-якими фактичними даними, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Жодних прав та інтересів ГУ ДКСУ у Київській області не порушував, не вступав у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдавав, тому не повинен нести відповідальність за шкоду, завдану позивачеві внаслідок незаконних дій, зокрема, інших державних органів. Заперечуючи проти доводів представника відповідача ГУ ДКСУ у Київській області, представник позивача у відповіді на відзив вказала, що при розгляді справ за позовами про відшкодування шкоди, заподіяної діями (бездіяльністю) органів доходів і зборів, слід враховувати, що співвідповідачами у таких справах є відповідні органи Державної казначейської служби України, до компетенції яких належить казначейське обслуговування бюджетних коштів. До того ж, не вимагається наявність порушення вказаними органами прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Дійсно Звіт про визначення вартості матеріального збитку від 06 листопада 2022 року, проведений ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт», не можна вважати висновком експерта в розумінні ст. 102 ЦПК України, але при цьому він є доказом розміру завданої шкоди. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду. 13 листопада 2023 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої визначено суддю у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення та ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), та передано 15 листопада 2023 року, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для вирішення питання про відкриття провадження у справі. 17 листопада 2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, для розгляду справи у загальному позовному провадженні /а. с. 88-89/. 01 грудня 2023 року за допомогою Електронного суду надійшов відзив на позов від сторони відповідача ГУ ДКС України у Київській області /а. с. 91-108/. 14 грудня 2023 року представник позивача подала через Електронний суд відповіді на відзиви обох відповідачів, зареєстровані у суді 15 грудня 2023 року /а. с. 125-137, 138-153/. 22 грудня 2023 року ухвалою суду у справі закрито підготовче провадження і призначено до розгляду по суті /а. с. 157/. 27 грудня 2023 року засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив відповідача ГУ НП у Київській області /а. с. 162-171/. 16 травня 2024 року через Електронний суд представник відповідача ГУ НП у Київській області надіслав до суду додаткові пояснення у справі /а. с. 175-207/. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав і просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на доводи у заявах по суті. Представники відповідачів ГУ НП у Київській області - Чубинський В. С. і ГУ ДКС України у Київській області - Жилін О. Ф. позов не визнали, просили відмовити у задоволенні позову з підстав, наведених у їхніх заявах по суті. Суд, заслухавши обґрунтування і заперечення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини справи. 01 жовтня 2018 року ГУ НП в Київській області (сторона 1) та ТОВ «ТАЙМ ЛОГІСТІК» (сторона 2) укладено договір № 705, відповідно до якого сторона 1 передає стороні 2 на безоплатне відповідальне зберігання тимчасово затримані транспортні засоби, що є засобами, які тимчасово затримані або вилучені, у встановленому чинним законодавством у порядку, співробітниками сторони 1, а сторона 2 зобов`язується у порядку та на умовах, що визначені у даному договорі здійснювати за допомогою спеціальних автомобілів-евакуаторів їх доставлення та відповідально зберігати на спеціальних майданчиках, адреса яких вказана у додатку 1 (який є невідємною частиною договору), а також у разі збільшення адрес спеціальних майданчиків між сторонами укладається додаткова угода, яка є невід`ємною частиною цього договору /а. с. 186-191/. Відповідно до пункту 6.2 договору № 705 від 01 жовтня 2018 року, ТОВ «ТАЙМ ЛОГІСТІК» (сторона 2) несе повну фінансову відповідальність у випадку втрати, знищення, псування транспортного засобу під час його зберігання, у розмірі, що встановлюється незалежним експертним дослідженням. Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області проводилося досудове розслідування кримінального провадження № 12019110000000052, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 січня 2019 року за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 1 ст. 14, п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України. 15 квітня 2019 року у межах досудового розслідування вказаного кримінального провадження, працівниками ГУ НП в Київській області вилучено автомобіль «Toyota Prado» (реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, номер кузова: [NUMBER] ), та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного серії [NUMBER] та довідки № 19 від 19 січня 2020 року власником автомобіля «Toyota Prado» (реєстраційний номер [NUMBER] ), є [PERSON] /а. с. 20/. Відповідно до постанови про визнання вилучених предметів речовими доказами у кримінальному провадженні від 16 квітня 2016 року, складеної слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Київській області старшим лейтенантом [PERSON] , автомобіль марки «Toyota Prado» (реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова: [NUMBER] ) визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 12019110000000052 від 31 січня 2019 року та передано на зберігання до майданчика тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: Київська обл., смт Гостомель, вул. Садова, буд. 20 /а. с. 21-25/. 18 липня 2019 року прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Черкашиним І. В. складено постанову у кримінальному провадженні № 12019110000000052 від 31 січня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 263 КК України, щодо підозрюваного [PERSON] , відповідно до якої кримінальне провадження закрито на підставі пункту 2 частини першої ст. 284 КПК України, у зв`язку із встановленням відсутності у діянні складу кримінального правопорушення /а. с. 26-29/. Пунктами 3-4 вказаної постанови, прокурором прийнято рішення, яким речовий доказ - конструктивно оформлений заряд вибухової речовини та запал УЗД - знищити відповідно до пункту 3 частини дев`ятої ст. 100 КПК України, інші речові докази та майно по кримінальному провадженню, повернути власнику (законному володільцю), відповідно до пункту 4, 5 частини дев`ятої ст. 100 КПК України /а. с. 29/. Незважаючи на постанову про закриття кримінального провадження та прийняття рішення про повернення майна, вилученого у кримінальному провадженні, транспортний засіб «Toyota Prado» (реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова: [NUMBER] ) власнику не повернуто. 23 вересня 2022 року слідчим суддею Шевченківського районного суду міста Києва Ковтненко В.О. постановлено ухвалу, якою зобов`язано відповідальну службову особу СУ ГУ НП у Київській області повернути [PERSON] тимчасово вилучене 15 квітня 2019 року у межах кримінального провадження № 120191100000000 майно, а саме: автомобіль «Toyota Prado» (реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, номер кузова: [NUMBER] ); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , видане на ім`я [PERSON] ; ключ «Toyota» з брелком /а. с. 30-31/. 21 жовтня 2022 року транспортний засіб «Toyota Prado» (реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова: [NUMBER] ), власником якого є [PERSON] , повернуто представнику володільця майна - [PERSON] . Однак, транспортний засіб «Toyota Prado» (реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова: [NUMBER] ) повернутий пошкоджений та розукомплектований (зірвані пломби, розбито скло, зірвані задні праві пасажирські двері та наявні інші пошкодження автомобіля). З метою встановлення суми матеріальних збитків, завданих власнику транспортного засобу «Toyota Prado» (реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова: [NUMBER] ), у результаті неправомірних дій щодо незабезпечення належного збереження вилученого майна, що призвели до негативних наслідків, яких зазнав власник, пов`язаних із пошкодженням його транспортного засобу, [PERSON] , який діяв в інтересах позивача, 21 жовтня 2022 року уклав з ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» договір на проведення автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу, тобто у день повернення транспортного засобу. 21 жовтня 2022 року при поверненні транспортного засобу «TOYOTA LAND CRUISER 120» (реєстраційний номер [NUMBER] ), на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, буд. 20Б, оцінювачем було оглянуто вказаний транспортний засіб /а. с. 56-58/. 06 листопада 2022 року оцінювачем колісних транспортних засобів ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза - Стандарт» [PERSON] складено Звіт про визначення вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу «TOYOTA LAND CRUISER 120» (реєстраційний номер [NUMBER] ), дата оцінки 21 жовтня 2022 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, тобто [PERSON] , складає 519 190, 39 грн /а. с. 39-55/. 23 квітня 2024 року згідно з листом ГУ НП в Київській області № СЕД-3885-2024, адресованого Начальникові ВПЗ ГУ НП в Київській області Бугас Надії, надати будь-які відомості та документи щодо доставлення автомобіля «Тойота Прадо» (реєстраційний номер [NUMBER] ) та передачу його на спеціальний майданчик, який знаходився за адресою: вул. Гната Хоткевича, буд. 20-Б, м. Київ не представляється можливим, оскільки територія спеціального майданчика за адресою: [ADDRESS] , була окупована військами рф. Всі нормативні документи, які зберігалися за вище вказаною адресою, викрадені або знищені. За даним фактом відкрито кримінальне провадження за частиною першою ст. 438 КК України № 12022111040000344. Повідомлено, що згідно з листом директора ТОВ «ТАЙМ ЛОГІСТИК» від 06 липня 2020 року № 06.07-20-1 [PERSON] до ГУНП, спеціальний майданчик по зберіганню тимчасово затриманих транспортних засобів, який знаходиться за адресою: вул. Садова, буд. 20 у с. Горенка Київської області змінює своє місцезнаходження на адресу: вул. Свято-Покровська, буд. 215, смт Гостомель у Київській області /а. с. 192-193, 194/. 23 квітня 2023 року договори між ТОВ «ТАЙМ ЛОГІСТИК» та штраф-майданчиками ФОП [PERSON] ( [ADDRESS] ) розірвано /а. с. 203/. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду. У відповідності до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно із частинами першою-третьою ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За загальними положеннями, передбаченими ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдано не з її вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частиною першою ст. 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. 1173, 1174 ЦК України). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України. Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 Цивільного кодексу України (аналогічна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17, постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 916/978/19). Отже предметом доказування у справах є факти неправомірних дій органів державної влади при здійсненні ними своїх повноважень шляхом вилучення майна, належного позивачеві, виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) органу державної влади і заподіянням шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Суд встановив, що доказів того, що майнову шкоду, а саме матеріальні збитки, заподіяні [PERSON] шляхом пошкодженням належного їй транспортного засобу «Toyota Prado» (реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова: [NUMBER] ), який зберігався на спеціальному майданчику як речовий доказ у кримінальному провадженні, було завдано внаслідок неправомірних дій відповідача ГУ НП в Київській області, що існує причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено частиною другою ст. 77 ЦПК України. Згідно з частиною першою ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Встановлено під час розгляду справи, що територія спеціального майданчика за адресою: [ADDRESS] , де зберігався транспортний засіб «Toyota Prado» (реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова: [NUMBER] ), була окупована військами рф. За даним фактом відкрито кримінальне провадження за частиною першою ст. 438 КК України № 12022111040000344, згідно з фабулою якого у період з 24 лютого 2022 року по 05 квітня 2022 року, під час збройної агресії рф на території спеціального майданчика для тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: [ADDRESS] , під час бойових дій, які здійснювалися військовослужбовцями рф, було пошкоджено 220 транспортних засобів та 88 транспортних засобів було викрадено. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, суд відмовляє у позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі N 520/13067/17, від 23 червня 2020 року у справі N 680/214/16-ц, від 07 липня 2020 року у справі N 438/610/14-ц, від 13 жовтня 2020 року у справі N 640/22013/18). Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов безпідставний і задоволенню не підлягає. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: dismissed