Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Неомед 2007», [PERSON] про зобов`язання ТОВ «Неомед 2007» знищити кріоконсервовані ембріони [PERSON] та [PERSON] , які зберігаються Товариством з обмеженою відповідальністю «Неомед 2007». Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що позивач та відповідачка в період з 2008р. по 2023р. перебували в зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі, 29.11.2018 року подружжям [PERSON] та [PERSON] укладено з Товариством «Неомед 2007» договір №ДРТ-Р-1313 про надання послуг з кріоконсервації та зберігання біологічного матеріалу, відповідно до умов якого на зберіганні в Медичному центрі «Мати та дитина» ТОВ «Неомед 2007» перебувають належні йому та на час звернення до суду вже колишній дружині [PERSON] два кріоконцервовані ембріони. У позовній заяві позивач зазначає, що в листопаді 2023 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва шлюб між ним та [PERSON] було розірвано. У зв`язку із розірванням шлюбу потреба у зберіганні спільного біологічного матеріалу відпала. Вказує на те, що 26.10.2023 року [PERSON] звернувся до медичного центру «Мати та дитина» ТОВ «Неомед 2007 з письмовою заявою на знищення вказаних кріоконсервованих ембріонів. Однак, зі слів відповідальних осіб адміністрації медичного центру, утилізацію вказаних ембріонів провести не вбачається за можливе, у зв`язку з відсутністю згоди на це [PERSON] 15.12.2023 року позивач повторно звернуся із заявою до Медичного центру «Мати та дитина» ТОВ «Неомед 2007» щодо утилізації вказаних ембріонів, але знову отримав негативну відповідь. Звертаючись до суду з даним позовом зазначив, що 31.01.2024 року він втретє письмово звернувся до Медичного центру «Мати та дитина» ТОВ «Неомед 2007» із заявою щодо утилізації ембріонів. Додатково зазначивши, що вказані ембріони були утворені в тому числі з належного йому біоматеріалу і тому позивач вважає, що має право на їх утилізацію без згоди [PERSON] . Листом від 05.03.2024 №215 [PERSON] було надано письмову відповідь про те, що вказані ембріони є спільною власністю жінки та чоловіка, тому розпоряджатись ними можливо лише за обопільною згодою чоловіка та жінки. Посилаючись на те, що він вже не перебуває у шлюбі з [PERSON] , не бажає народження спільної дитини, не надає згоду на використання його біологічних матеріалів колишньою дружиною, а колишня дружина [PERSON] не надає свою згоду на утилізацію ембріонів, чим порушує його права самостійно визначатися, чи бажає він бути батьком дитини, [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. 25.07.2024 року відповідачка [PERSON] надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що розірвання шлюбу не може свідчити про те, що потреба у зберіганні спільного біологічного матеріалу відпала. Вважає, що розірвання шлюбу навпаки свідчить на користь необхідності подальшого зберігання ембріонів. Враховуючи, що вона не має можливості мати дітей природнім шляхом, вважає, що позов спрямований на позбавлення її у майбутньому материнства, що з огляду на аналогію закону повинно захищатися як і материнство, що настало. На підставі вищевикладеного, просить суд у задоволенні позову відмовити повністю за необґрунтованістю, а також зобов`язати [PERSON] припинити зловживання своїми правами. 19.08.2024 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Чернової К.А. надійшла відповідь на відзив відповідачки [PERSON] у відзиві зазначається про те, що почуття любові та поваги між сторонами зникли, потреба у зберіганні ембріонів відпала. Подальше їх зберігання і можливість використання їх [PERSON] може призвести до появи нової дитини та виховання дитини поза сім`єю, а також стане фактичним примушування позивача до виконання обов`язків щодо догляду за дитиною, яка не була для нього бажаною. При цьому з огляду на положення ч. 5 ст. 136 СК України позивач буде позбавлений у майбутньому на оспорювання такого батьківства. Позивач не заперечує наявність спільної власності його та [PERSON] на ембріони. Однак, позивач ніколи не погоджувався на самостійне використання колишньою дружиною ембріонів, створених разом з ним. Право використання, як і будь - яка інша правомочність, у даному випадку є спільною. У відзиві також вказувала на те, що під час вирішення спору слід врахувати, що ембріони містять генетичний матеріал позивача і тому становлять складову частину генетичного матеріалу та його біологічною ідентичністю. Використання таких ембріонів нерозривно пов`язано із особистими немайновими репродуктивними правами людини на батьківство. Зверталася увага також на те, що договір укладався на підтвердження спільної згоди позивача та [PERSON] на штучне запліднення. Наразі обставини істотно змінились і цієї обопільної постійної згоди немає. На підставі вищевикладеного, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 11.09.2024р. представник ТОВ «Неомед-2007» - адвокат Погорілець Р.В. надав письмові пояснення на позовну заяву, зазначивши таке. Ембріони, які знаходяться на зберіганні у відповідача, містять біологічний матеріал [PERSON] та [PERSON] . Оскільки ембріони отримані за допомогою методик ДТР із біологічного матеріалу [PERSON] , право розпорядження ембріонами належить останній в рівній долі із позивачем. Волевиявлення щодо дій з ембріонами відповідач та [PERSON] не отримував. [PERSON] не надавала заяви/згоди на утилізацію ембріонів. 11.09.2024р. відповідачка [PERSON] надала письмові пояснення на відповідь на відзив, зазначивши, що позивач [PERSON] свідомо, без впливу на нього, прийняв рішення стати батьком у майбутньому і навіть створив разом з нею дитину на початковому рівні розвитку. [PERSON] має намір народити дитину від чоловіка [PERSON] , якого вона любила і поважала. В судовому засіданні представник позивача -адвокат Чернова К.А. підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Звертала увагу суду на те, що відповідно до умов Договору про надання послуг з кріоконсервації та зберігання біологічного матеріалу, строк зберігання кріоматеріалу було визначено до 11 квітня 2019р. Посилаючись на те, що подальше зберігання відповідно до умов договору могло здійснюватися лише на підставі спільної заяви подружжя, а також зважаючи на відсутність подальшої згоди від [PERSON] на зберігання, вважала наявними підстави для знищення біологічного матеріалу, адже такі підстави встановлені договором. З приводу наданих відповідачкою [PERSON] квитанції про оплата зберігання висловила позицію про те, що вказані платежі стосуються періоду зберігання біоматеріалів до моменту звернення [PERSON] із першою заявою до ТОВ «Неомед-2007» про знищення біоматеріалів, тобто за попередній період. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні просила суд відмовити в позові. Висловила позицію про те, що суд позбавлений права втручатися у її особисте життя, її право бути матір`ю, визначати подальшу долю її дитини. Вказувала на те, що за станом її жіночого здоров`я збережений ембріон є її останньою можливістю стати мамою. Просила суд зобов`язати відповідача [PERSON] укласти з нею договір, за умовами якого він надає згоду на народження нею спільної дитини, вона відмовляється від будь-яких претензій до позивача як до батька дитини та позбавляє його батьківських прав щодо народженої дитини. Представник відповідача ТОВ «Неомед-2007» - адвокат Погорілець Р.В. подав заяву про розгляд справи без його участі. У судовому засіданні 26.09.2024 зазначив, що замовник зобов`язаний був повідомити про зміну обставин у сімейних стосунках подружжя. Вказував на те, що компанія продовжує зберігати біологічні матеріали, якщо за договором надходять оплати. Оплата послуг за договором свідчить про волевиявлення замовника продовжити виконувати у належний спосіб умови договору. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 14 вересня 2008р. Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №2460. Від зареєстрованого шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 8-9). Під час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] звернулися до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальності «Неомед-2007» щодо надання їм медичних послуг з відібрання та подальшого зберігання біологічних матеріалів. 29 листопада 2018р. між подружжям [PERSON] та Товариством «Неомед-2007» було укладено Договір №ДРТ-Р-1313 про застосування допоміжних репродуктивних технологій. Копія даного договору зберігалися в архівосховищі в селі Блиставиця Бучанського району Київської області, однак була знищена внаслідок вибуху та пожежі 24 лютого 2022р. під час наступу окупаційних військ. Доказом знищення архівосховища є лист Товариства «Документальний сервіс» від 25 вересня 2024р. (а.с.106). 11 березня 2019р. між подружжям [PERSON] та Товариством «Неомед-2007» було укладено Договір №К-Р-4905 про надання послуг з кріоконсервації та зберігання біологічного матеріалу (а.с.106 зворот - 107). Відповідно до пункту 1.4 Договору, строком зберігання біологічного матеріалу є дата - «до 11 квітня 2019р.». Відповідно до пункту 2.3 Договору підставою укладення даного договору є належним чином оформлена Заява на кріоконсервацію сперми, ооцийтів чи біологічного матеріалу, отриманого з яєчника та ?або придатка та?або заява на кріоконсервацію ембріонів. Встановлено, що 11 березня 2019р. подружжя [PERSON] звернулася до Товариства «Неомед-2007» із Заявою на кріоконсервування ембріонів (а.с.108). Дана заява передбачає необхідність спільної згоди [PERSON] та [PERSON] на продовження зберігання біологічного матеріалу продовж обумовленого сторонами терміну, про що зворот Заяви має відповідні графи для підписів [PERSON] та [PERSON] , а також уповноваженого представника Медичного центру. Станом на момент подачі копії даної Заяви до суду - 26 вересня 2024р. в такій Заяві відсутні будь-які відмітки, підписи замовників [PERSON] про згоду на продовження зберігання біологічних матеріалів у Товаристві (а.с.108 зворот). Відповідно до пункту 2.5 Договору №К-Р-4905 про надання послуг з кріоконсервації та зберігання біологічного матеріалу від 11.03.2019, підставою для продовження дії договору та строку зберігання кріоматеріалу є відмітка замовника з проханням продовжити строк зберігання у Заяві, визначений у пункті 2.3 цього договору та виконання замовником пункту 4.2 даного договору щодо оплати послуг. Відповідно до пункту 4.2 Договору, оплата вартості послуг здійснюється замовником у розмірі 100 % від вартості послуг, яка визначена у пункті 1.5 даного Договору протягом 1 робочого дня з моменту його підписання. Відповідно до пункту 4.3 Договору при продовженні строку дії договору оплата вартості послуг із зберігання визначається чинним на момент оплати прейскурантом цін виконавця. У цьому випадку замовник оплачує послуги протягом 1 дня з моменту проставлення відмітки про продовження строку у Заяві, яка визначена пунктом 2.3 цього договору. Отже, умовами Договору №К-Р-4905 про надання послуг з кріоконсервації та зберігання біологічного матеріалу від 11.03.2019 передбачено 2 умови, необхідні для продовження зберігання біологічних матеріалів замовників: - відмітка у Заяві шляхом проставлення підписів замовників [PERSON] та [PERSON] в графі «Просимо продовжити зберігання на строк до…»; - здійснення оплати послуг із зберігання біологічного матеріалу впродовж 1 дня після ініціювання продовження зберігання. Судом встановлено, що 15 грудня 2023р. на рахунок ТОВ «Неомед-2007» було здійснено оплати у розмірі - по 3500 грн. за 4 роки, а всього на суму 14 000 грн., про що складено Акт про надані медичні послуги №3011993 від 15 грудня 2023р. (а.с.123). Щодо Акту про надані медичні послуги №3011993 від 15 грудня 2023р. сторони у судовому засіданні надали суперечливі пояснення. Так, представник позивача пояснила суду, що позивач [PERSON] змушений був оплатити 4 роки зберігання біоматеріалів, адже замовники мали заборгованість за період 2019-2023 рр. Відповідачка [PERSON] повідомила суду, що позивач [PERSON] оплатив послуги із зберігання біологічних матеріалів 15 грудня 2023 року на 4 роки вперед. Відповідно до Довідки товариства «Неомед-2007» №610 від 1 жовтня 2024р., ембріони пацієнтів [PERSON] та [PERSON] зберігаються в Медичному центрі «Мати та дитина» на підставі Договору від 11 березня 2019р.. Замовники не мають заборгованості по зберіганню. Біологічний матеріал зберігається у належних умовах у кріосховищі по теперішній час (а.с.124). На підставі зазначеної Довідки від 1 жовтня 2024 року та Акту про надані медичні послуги №3011993 від 15.12.2023 суд вважає доведеними ті обставини, що замовниками [PERSON] та [PERSON] було здійснено оплату послуг зі зберігання біологічних матеріалів в повному обсязі та станом на час розгляду справи у суді заборгованість відсутня. Втім, суд констатує, що починаючи з жовтня 2023 року позивачем ініціювалося питання про утилізацію ембріонів (а.с.7). Так, 26 жовтня 2023р. [PERSON] звернувся до Медичного центру «Мати та дитина» із заявою на знищення кріоконсервованих ембріонів (а.с.7). 15.12.2023 року позивач повторно звернуся із заявою до Медичного центру «Мати та дитина» ТОВ «Неомед 2007» щодо утилізації вказаних ембріонів (а.с. 6). 31.01.2024 позивач втретє ініціював питання про утилізацію біологічних матеріалів, однак отримав письмову відмову від 5 березня 2024р., згідно якої одностороння заява на розпорядження біологічним матеріалом не дає можливості знищити матеріали та необхідна спільна згода чоловіка та жінки (а.с. 4, 5). Отже, на підставі зібраних доказів суд констатує про те, що одна з умов, яка була необхідна для продовження зберігання біологічних матеріалів, сторонами виконувалася, адже оплати за договором здійснювалися. Втім, Заява на кріоконсервацію ембріонів від 11 березня 2019р. не містить будь-яких відміток про продовження строку зберігання ембріонів, а відтак, такий строк відповідно до умов пункту 1.4 Договору №К-Р-4905 сплинув 11 квітня 2019р. Починаючи з жовтня 2023р. позивач не те, щоб не надавав згоди на продовження зберігання біологічних матеріалів, а письмово ініціював їх знищення. Відповідно до пункту 5.4.1 Договору К-Р-4905 про надання послуг із зберігання біологічного матеріалу від 11.03.2019, такий договір припиняється після закінчення строку зберігання кріоматеріалу, передбаченого пунктом 1.4 даного договору, якщо заявник не надав письмову згоду на продовження строку зберігання в порядку, передбаченому пунктом 5.2 цього договору. Після закінчення визначеного строку зберігання кріоматеріалів виконавець зобов`язаний припинити їх зберігання незалежно від причин. Відтак, у зв`язку з відсутністю письмової згоди на зберігання біологічного матеріалу від позивача [PERSON] , відповідач медичний центр «Неомед-2007» не мав передбачених договором підстав для подальшого зберігання біологічного матеріалу. Сам по собі факт отримання грошових коштів за зберігання біологічного матеріалу ніяким чином не змінює умов Договору, відповідно до яких зберігання біологічного матеріалу могло здійснюватися, у першу чергу, на підставі спільної заяви про продовження зберігання та, лише у другу чергу, - на підставі проведеної оплати. Зважаючи на те, що умовами Договору передбачено обов`язок виконавця ТОВ «Неомед-2007» після закінчення строку зберігання кріоматеріалів припинити їх зберігання незалежно від причин, вимоги позивача [PERSON] про знищення біологічних матеріалів є такими, що відповідають умовам договору та ґрунтуються на вимогах закону. Посилання [PERSON] про те, що вона не надає свою згоду на знищення біологічних матеріалів, не змінює висновків суду про можливість їх знищення відповідачем, адже така можливість передбачена умовами договору. Протилежний висновок суду свідчив би про непропорційне порушення інтересів позивача, який не бажає ставати батьком. Репрезентативною в цьому аспекті є справа «Босо проти Італії» (2000), в якій розглядалося схоже з даною справою питання про штучне переривання вагітності. Згідно з фактами, дружина заявника вирішила перервати вагітність, незважаючи на заперечення чоловіка. Заявник скаржився на порушення своїх прав як потенційного батька і права ненародженої дитини на життя. Суд в своєму рішенні зазначив, що право на приватне життя батька не може тлумачитися так широко, щоб містити право консультуватися з приводу аборту, який має намір зробити жінка. Втручання в право згідно зі статтею 8 Конвенції виправдане, оскільки було необхідне для захисту прав іншої особи. У конкретній справі суд констатує, що подальше збереження ембріонів, проти чого заперечує батько, суперечитиме його праву, гарантованому ст. 8 Конвенції з прав людини і основоположних засад. Відтак, позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Неомед 2007» слід задовольнити та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Неомед 2007» знищити кріоконсервовані ембріони [PERSON] та [PERSON] , які зберігаються на підставі Договору №К-Р-4905 про надання послуг з кріоконсервації та зберігання біологічного матеріалу від 11.03.2019 року.

Outcome: approved