Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

05.01.2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначає, що 15.08.2015 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області. Від шлюбу вони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що через несумісність характерів, втрату почуття любові та поваги один до одного, постійні сварки та конфлікти вони, як подружжя, припинили шлюбні відносини та тривалий час, з 2020 року, проживають окремо. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16.07.2022 року шлюб між ними розірвано. 12.04.2020 року згідно рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Додає, що дитина проживає разом із нею, вона піклується про доньку, приділяє належну увагу її вихованню та розвитку. Однак, батько з 2022 року не бере участі у вихованні доньки, не провідує, не цікавиться її здоров`ям, морально та матеріально її не підтримує. На сьогодні дитині більше трьох років, вона майже не пам`ятає батька та не має до нього ніяких почуттів. Всі питання щодо виховання доньки вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача і перебуває [PERSON] на повному її утриманні. Також, відповідач злісно та умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Він свідомо не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її виховання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складу виховання дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої доньки. Тому просить суд позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з нього судовий збір. Ухвалою суду від 09.01.2024 року у справі було відкрито провадження та призначено справу до підготовчого розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 24). Ухвалою суду від 16.04.2024 року витребувано у Органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області необхідні документи, а саме: акт обстеження умов проживання дитини [PERSON] , [INFO] ; акт обстеження умов проживання батька дитини, [PERSON] , [INFO] ; належно оформлений висновок (на бланку та підписаний міським головою) щодо розв`язання спору щодо можливості (доцільності) позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] (а.с. 50). На виконання вказаної ухвали суду, 29.04.2024 були надані відповідні документи (а.с. 55-59). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак направила на адресу суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, вказавши, що підтримує позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи сповіщений вчасно та належним чином шляхом направлення судових повісток та шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України. Клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність, до суду не надходило. Представник третьої особи [PERSON] у судове засідання не з`явилася, проте направила до суду клопотання, в якому просить суд розглянути справу без участі представника Органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, проти задоволення позову та ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що відповідач повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, позивач та третя особа не заперечують проти ухвалення заочного рішення, про що зазначили в заяві/клопотанні. За такого суд вважає можливими ухвалити у справі заочне рішення на підставі доказів наданих позивачем. Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази та надавши їм оцінку відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд приходить до наступного. Відповідно до представлених копій документів, сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.07.2020 року (а.с. 11). Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16.05.2022 року по справі №486/358/22 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 15.08.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, за актовим записом №185 (а.с. 12). 15.06.2022 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області винесено рішення по справі №486/359/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, позов задоволено та вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.04.2022 року та до досягнення нею повноліття (а.с. 13-15). Відповідно до довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) №018-501 ЖС№ -23 від 05.01.2024 року, виданої Центром надання адміністративних послуг м.Южноукраїнська, [PERSON] разом з [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16). З копії Витягу №309484107 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.09.2022 року вбачається, що право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] , та належить останній на праві особистості приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого 10.09.2022 року приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Рихальською О.В., зареєстрованого в реєстрі за №1264 (а.с. 17, 18-20). Згідно з копією акту обстеження умов проживання малолітньої [PERSON] , складений Службою у справах дітей Южноукраїнської міської ради від 16.02.2024 року №б/н, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , проживають матір [PERSON] разом із донькою [PERSON] . Крім того Службою, було встановлено, що у квартирі чисто та затишно, наявні необхідні меблі, побутова техніка, та інші предмети тривалого вжитку, продукти харчування та їх запас у наявності. Умови задовільні. Зазначено, що під час обстеження умов проживання, матір [PERSON] повідомила, що з батьком [PERSON] припинили шлюбні відносини фактично ще до народження дочки, він навіть не приїхав дочку забрати з пологового будинку. Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, із дочкою не спілкується взагалі, дитина батька не знає, матеріальної допомоги на утримання дитини він не надає, вона жодним чином не перешкоджала у спілкуванні батька із дочкою, але останній не проявляє жодної зацікавленості дочкою та її життям. Причин такої поведінки батька вона не знає. Тому вважає за необхідне захисти права дочки, щоб у майбутньому дочка не залежала від батька (а.с. 59) Бесіда із дитиною не проводилась через її малолітній вік. Рішенням Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області №185 від 27.03.2024 року було затверджено висновок органу опіки і піклування Южноукраїнської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 56, 57-58). Висновок обґрунтовано тим, що батько [PERSON] ухиляється від виконання його обов`язків щодо виховання дитини, не піклується про стан здоров`я, фізичний та духовний розвиток доньки, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням та медичним доглядом, не спілкується із дитиною, що необхідно для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не проявляє жодної зацікавленості життям дитини. Відповідно до клопотання Органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 29.04.2024 року №б/н, у якому повідомляється про неможливість надання акту обстеження умов проживання відповідача [PERSON] , у зв`язку із тим, що останній за адресою: [ADDRESS] , не проживає (а.с. 55). Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікованою Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до вимог ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обов`язками матері та батька. Після з`ясування всіх обставин справи, суд вважає, що поведінка батька дитини - [PERSON] , суперечить вимогам ст. 150 СК України, та порушує право дитини на належне батьківське виховання, що передбачено ст. 152 СК України. Згідно з ч.4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. На думку суду, у разі ухилення останнього від виконання обов`язків по вихованню дитини, батько може бути позбавлений судом батьківських прав. Чинним сімейним законодавством передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. На підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно положень п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року зі змінами від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд вважає, що позивачем доведено наявність свідомих дій відповідача щодо ухилення ним від виконання батьківського обов`язку по відношенню до своєї дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , який з донькою не спілкується, не забезпечує її матеріально, що заявлено позивачем та не було спростовано відповідачем, ухиляється від виконання обов`язків по її вихованню, не проявляє батьківської турботи та інтересу до розвитку та внутрішнього світу дитини, що встановлено висновком органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради. На думку суду позбавлення [PERSON] батьківських прав, буде насамперед захистом прав та інтересів дитини. Таким чином, позовна заява [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] , щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , підлягає задоволенню. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дітей. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (а.с. 6), який, у зв`язку із задоволенням позову, підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved