Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

У квітні 2024 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В обґрунтування позову зазначала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від якого мають дочку [PERSON] , [INFO] , на утримання якої рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 28 серпня 2017 року на її користь із відповідача були стягнуті аліменти у розмірі 739 грн. Вказувала у позові, що на даний час перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки отримує мінімальну заробітну плату. Із часу ухвалення рішення про стягнення аліментів витрати на дитину значно зросли та зріз відповідно і прожитковий мінімум, встановлений державою для дитини, який на даний час складає 3196 грн. Просила змінити (збільшити) розмір аліментів, які були стягнуті за рішенням суду із відповідача на її користь на утримання дочки у твердій грошовій сумі 739 грн. та стягувати їх у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, із дня набрання рішенням суду законної сиили і до повноліття дитини. У судове засідання позивач не прибула, підтримала позов, просила задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач, котрий повідомлявся судом належним чином за відомим зареєстрованим місцем проживання, у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позов. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні докази, з`ясувавши обставини справи, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановив наступне. Сторпони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 березня 2016 року по 20 лютого 2018 року, від якого мають [PERSON] , [INFO] . Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 28 серпня 2017 року на користь позивача із відповідача були стягнуті кошти на утримання дочки (аліменти) у розмірі 739 грн. щомісячно з 14 березня 2017 року і до повноліття дитини. Таким чином, суд вважає доведеним обов`язок відповідача по утриманню своєї неповнолітньої дочки до досягнення нею повноліття, що встановлено відповідним рішенням суду. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. За ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 192 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Із матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до суду з позовом про зміну (збільшення) розміру аліментів у зв`язку з погіршенням свого матеріального стану та збільшенням витрат на утримання дитини. Суд зважає на те, що з часу визначення рішенням суду розміру аліментів у 739 грн. пройшов значний проміжок часу, за який суттєво змінилась соціально-економічна ситуація в країні, підвищився ріст цін на продукти харчування, одяг та взуття, а також інші витрати на потреби дітей, у тому числі внаслідок воєнної агресії стосовно України, що не потребує додаткового доказування в силу норм ч. 3 ст. 82 ЦПК України. Суд констатує, що відповідач має задовільний стан здоров`я, є працездатним, а тому може і зобов`язаний надавати допомогу на утримання дитини, яка повинна бути відповідною соціально-економічним умовам, які склалися в країні та достатньою для належного забезпечення потреб дитини. Суд також враховує, що позивач просить стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50 % встановленого чинним законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що повністю відповідає вимогам ст. 182 та ст. 183 СК України. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. При цьому, прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів. Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року у справі № 581/638/17-ц, провадження № 61-11279св18, де касаційна скарга була мотивована перед усім тим, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів не може бути підставою для перегляду ухвалених раніше судових рішень про їх стягнення. Таким чином, суд погодився з позицією позивача, що прийняті у законодавстві зміни, які спрямовані на посилення захисту права дитини на належне утримання, є підставою для збільшення розміру стягуваних аліментів, у разі якщо їх розмір (розмір стягуваних аліментів) не відповідає мінімальному розміру, передбаченого законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд також враховує, що на час розгляду матеріалів справи в суді розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з січня 2024 року становить - 3196 грн., які в рівних частках, відповідно до норм чинного законодавства, мають надавати на утримання дитини саме обоє батьків. Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального Кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою, а тому підлягає до задоволенню в частині зміни розміру аліментів. Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої позивача звільнено від сплати судового збору, а тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі - 1211,20 грн.

Outcome: approved