Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

05.04.2024 року позивачка [PERSON] через свого представника за ордером адвоката Харченко Костянтина Сергійовича засобами Електронного суду звернулася до суду із заявою, в якій просила розірвати укладений між нею та відповідачем договір оренди належної їй земельної ділянки з кадастровим номером 6324584200:02:000:0063, площею 6,8474 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладений 12.01.2018 року між [PERSON] та відповідачем строком на 15 років, через несплату орендної плати за 2022-2023 роки, а також просила стягнути з відповідача вказану орендну плату за два роки у розмірі 14000,00 грн., а також нарахування на неї у порядку ч.2 ст.625 ЦК України та п.13 вищевказаного договору оренди у розмірі 1038,55 грн., з яких 263,20 грн. - пеня за п.13 договору, 454,04 грн. - інфляційні втрати від несплаченої орендної плати за 2022-2023 роки, 321,31 грн. - 3% річних за 2022-2023 роки). Крім цього заявила до компенсування судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1937,92 грн. за дві вимоги з понижуючим коефіцієнтом та 10000,00 грн. - витрат на правничу допомогу (т.1, а.с.1-5). 05.04.2024 року позивачка [PERSON] через свого представника за ордером адвоката Харченко Костянтина Сергійовича засобами Електронного суду звернулася до суду із заявою, в якій просила розірвати укладений між нею та відповідачем договір оренди належної їй земельної ділянки з кадастровим номером 6324584200:03:000:0004, площею 5,7389 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладений 20.09.2017 року між [PERSON] та відповідачем строком на 7 років, через несплату орендної плати за 2022-2023 роки, а також просила стягнути з відповідача вказану орендну плату за два роки у розмірі 12000,00 грн., а також нарахування на неї у порядку ч.2 ст.625 ЦК України та п.13 вищевказаного договору оренди у розмірі 890,19 грн., з яких 225,60 грн. - пеня за п.13 договору, 389,17 грн. - інфляційні втрати від несплаченої орендної плати за 2022-2023 роки, 275,42 грн. - 3% річних за 2022-2023 роки). Крім цього заявила до компенсування судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1937,92 грн. за дві вимоги з понижуючим коефіцієнтом та 10000,00 грн. - витрат на правничу допомогу (т.1, а.с.33-37). 08.04.2024 року позивач [PERSON] через свого представника за ордером адвоката Харченко Костянтина Сергійовича засобами Електронного суду звернувся до суду із заявою, в якій просив розірвати укладений між ним та відповідачем договір оренди належної йому земельної ділянки з кадастровим номером 6324584200:05:000:0045, площею 6,7500 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладений 28.09.2017 року між [PERSON] та відповідачем строком на 15 років, через несплату орендної плати за 2022-2023 роки, а також просив стягнути з відповідача вказану орендну плату за два роки у розмірі 14000,00 грн., а також нарахування на неї у порядку ч.2 ст.625 ЦК України та п.13 вищевказаного договору оренди у розмірі 1038,55 грн., з яких 263,20 грн. - пеня за п.13 договору, 454,04 грн. - інфляційні втрати від несплаченої орендної плати за 2022-2023 роки, 321,31 грн. - 3% річних за 2022-2023 роки). Крім цього заявив до компенсування судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1937,92 грн. за дві вимоги з понижуючим коефіцієнтом та 10000,00 грн. - витрат на правничу допомогу (т.1, а.с.66-70). 08.04.2024 року позивачка [PERSON] через свого представника за ордером адвоката Харченко Костянтина Сергійовича засобами Електронного суду звернулася до суду із заявою, в якій просила розірвати укладений між нею та відповідачем договір оренди належної їй земельної ділянки з кадастровим номером 6324584200:08:00:0032, площею 5,739 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладений 18.01.2021 року між [PERSON] та відповідачем строком на 15 років, через несплату орендної плати за 2022-2023 роки, а також просила стягнути з відповідача вказану орендну плату за два роки у розмірі 20000,00 грн., а також нарахування на неї у порядку ч.2 ст.625 ЦК України та п.13 вищевказаного договору оренди у розмірі 1482,64 грн., з яких 375,00 грн. - пеня за п.13 договору, 648,52 грн. - інфляційні втрати від несплаченої орендної плати за 2022-2023 роки, 459,02 грн. - 3% річних за 2022-2023 роки). Крім цього заявила до компенсування судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1937,92 грн. за дві вимоги з понижуючим коефіцієнтом та 10000,00 грн. - витрат на правничу допомогу (т.1, а.с.100-104). 08.04.2024 року позивач [PERSON] через свого представника за ордером адвоката Харченко Костянтина Сергійовича засобами Електронного суду звернувся до суду із заявою, в якій просив розірвати укладений між ним та відповідачем договір оренди належної йому земельної ділянки з кадастровим номером 6324584200:10:000:0007, площею 11,7263 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладений 12.01.2018 року між [PERSON] та відповідачем строком на 15 років, через несплату орендної плати за 2022-2023 роки, а також просив стягнути з відповідача вказану орендну плату за два роки у розмірі 24000,00 грн., а також нарахування на неї у порядку ч.2 ст.625 ЦК України та п.13 вищевказаного договору оренди у розмірі 1784,74 грн., з яких 453,60 грн. - пеня за п.13 договору, 778,35 грн. - інфляційні втрати від несплаченої орендної плати за 2022-2023 роки, 552,79 грн. - 3% річних за 2022-2023 роки). Крім цього заявив до компенсування судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1937,92 грн. за дві вимоги з понижуючим коефіцієнтом та 10000,00 грн. - витрат на правничу допомогу (т.1, а.с.134-138). 15.04.2024 року позивачка [PERSON] (зміна прізвища з [PERSON] через свого представника за ордером адвоката Харченко Костянтина Сергійовича засобами Електронного суду звернулася до суду із заявою, в якій просила розірвати укладений між нею та відповідачем договір оренди належної їй земельної ділянки з кадастровим номером 6324584200:08:000:0021, площею 1,9133 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладений 12.01.2018 року між [PERSON] та відповідачем строком на 15 років, через несплату орендної плати за 2022-2023 роки, а також просила стягнути з відповідача вказану орендну плату за два роки у розмірі 4000,00 грн., а також нарахування на неї у порядку ч.2 ст.625 ЦК України та п.13 вищевказаного договору оренди у розмірі 342,08 грн., з яких 120,54 грн. - пеня за п.13 договору, 129,73 грн. - інфляційні втрати від несплаченої орендної плати за 2022-2023 роки, 91,81 грн. - 3% річних за 2022-2023 роки). Крім цього заявила до компенсування судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1937,92 грн. за дві вимоги з понижуючим коефіцієнтом та 10000,00 грн. - витрат на правничу допомогу (т.1, а.с.166-170). 15.04.2024 року позивачка [PERSON] через свого представника за ордером адвоката Харченко Костянтина Сергійовича засобами Електронного суду звернулася до суду із заявою, в якій просила розірвати укладений між нею та відповідачем договір оренди належної їй земельної ділянки з кадастровим номером 6324584200:05:000:0045, площею 6,7500 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладений 12.01.2018 року між [PERSON] та відповідачем строком на 15 років, через несплату орендної плати за 2022-2023 роки, а також просила стягнути з відповідача вказану орендну плату за два роки у розмірі 4000,00 грн., а також нарахування на неї у порядку ч.2 ст.625 ЦК України та п.13 вищевказаного договору оренди у розмірі 342,08 грн., з яких 120,54 грн. - пеня за п.13 договору, 129,73 грн. - інфляційні втрати від несплаченої орендної плати за 2022-2023 роки, 91,81 грн. - 3% річних за 2022-2023 роки). Крім цього заявила до компенсування судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1937,92 грн. за дві вимоги з понижуючим коефіцієнтом та 10000,00 грн. - витрат на правничу допомогу (т.1, а.с.198-202). 15.04.2024 року позивачка [PERSON] через свого представника за ордером адвоката Харченко Костянтина Сергійовича засобами Електронного суду звернулася до суду із заявою, в якій просила розірвати укладений між нею та відповідачем договір оренди належної їй земельної ділянки з кадастровим номером 6324584200:09:000:0009, площею 17,2329 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладений 10.01.2018 року між [PERSON] та відповідачем строком на 15 років, через несплату орендної плати за 2022-2023 роки, а також просила стягнути з відповідача вказану орендну плату за два роки у розмірі 36000,00 грн., а також нарахування на неї у порядку ч.2 ст.625 ЦК України та п.13 вищевказаного договору оренди у розмірі 2670,55 грн., з яких 676,80 грн. - пеня за п.13 договору, 1167,51 грн. - інфляційні втрати від несплаченої орендної плати за 2022-2023 роки, 826,24 грн. - 3% річних за 2022-2023 роки). Крім цього заявила до компенсування судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1937,92 грн. за дві вимоги з понижуючим коефіцієнтом та 10000,00 грн. - витрат на правничу допомогу (т.2, а.с.1-5). 16.04.2024 року позивачка [PERSON] через свого представника за ордером адвоката Харченко Костянтина Сергійовича засобами Електронного суду звернулася до суду із заявою, в якій просила розірвати укладений між нею та відповідачем договір оренди належної їй земельної ділянки з кадастровим номером 6324584200:07:000:0053, площею 6,7931 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладений 18.01.2021 року між [PERSON] та відповідачем строком на 15 років, через несплату орендної плати за 2022-2023 роки, а також просила стягнути з відповідача вказану орендну плату за два роки у розмірі 20000,00 грн., а також нарахування на неї у порядку ч.2 ст.625 ЦК України та п.13 вищевказаного договору оренди у розмірі 24700,86 грн., з яких 3482,69 грн. - пеня за п.13 договору, 749,32 грн. - інфляційні втрати від несплаченої орендної плати за 2022-2023 роки, 468,85 грн. - 3% річних за 2022-2023 роки). Крім цього заявила до компенсування судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1937,92 грн. за дві вимоги з понижуючим коефіцієнтом та 10000,00 грн. - витрат на правничу допомогу (т.2, а.с.32-36). 16.04.2024 року позивач [PERSON] через свого представника за ордером адвоката Харченко Костянтина Сергійовича засобами Електронного суду звернувся до суду із заявою, в якій просив розірвати укладений між ним та відповідачем договір оренди належної йому земельної ділянки з кадастровим номером 6324584200:07:000:0059, площею 6,7933 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладений 18.01.2021 року між [PERSON] та відповідачем строком на 15 років, через несплату орендної плати за 2022-2023 роки, а також просив стягнути з відповідача вказану орендну плату за два роки у розмірі 20000,00 грн., а також нарахування на неї у порядку ч.2 ст.625 ЦК України та п.13 вищевказаного договору оренди у розмірі 4700,86 грн., з яких 3482,69 грн. - пеня за п.13 договору, 749,32 грн. - інфляційні втрати від несплаченої орендної плати за 2022-2023 роки, 468,85 грн. - 3% річних за 2022-2023 роки). Крім цього заявив до компенсування судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1937,92 грн. за дві вимоги з понижуючим коефіцієнтом та 10000,00 грн. - витрат на правничу допомогу (т.2, а.с.64-68). 17.04.2024 року позивач [PERSON] через свого представника за ордером адвоката Харченко Костянтина Сергійовича засобами Електронного суду звернувся до суду із заявою, в якій просив розірвати укладений між ним та відповідачем договір оренди належної йому земельної ділянки з кадастровим номером 6324584200:10:000:0014, площею 5,739 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладений 12.01.2021 року між [PERSON] та відповідачем строком на 15 років, через несплату орендної плати за 2022-2023 роки, а також просив стягнути з відповідача вказану орендну плату за два роки у розмірі 12000,00 грн., а також нарахування на неї у порядку ч.2 ст.625 ЦК України та п.13 вищевказаного договору оренди у розмірі 965,89 грн., з яких 234,00 грн. - пеня за п.13 договору, 449,59 грн. - інфляційні втрати від несплаченої орендної плати за 2022-2023 роки, 282,30 грн. - 3% річних за 2022-2023 роки). Крім цього заявив до компенсування судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1937,92 грн. за дві вимоги з понижуючим коефіцієнтом та 10000,00 грн. - витрат на правничу допомогу (т.2, а.с.94-98). 29.04.2024 року позивачка [PERSON] через свого представника за ордером адвоката Харченко Костянтина Сергійовича засобами Електронного суду звернулася до суду із заявою, в якій просила розірвати укладений між нею та відповідачем договір оренди належної їй земельної ділянки з кадастровим номером 6324584200:02:000:0043, площею 6,7932 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладений 12.01.2018 року між [PERSON] та відповідачем строком на 15 років, через несплату орендної плати за 2022-2023 роки, а також просила стягнути з відповідача вказану орендну плату за два роки у розмірі 14000,00 грн., а також нарахування на неї у порядку ч.2 ст.625 ЦК України та п.13 вищевказаного договору оренди у розмірі 1144,71 грн., з яких 282,80 грн. - пеня за п.13 договору, 524,53 грн. - інфляційні втрати від несплаченої орендної плати за 2022-2023 роки, 337,38 грн. - 3% річних за 2022-2023 роки). Крім цього заявила до компенсування судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1937,92 грн. за дві вимоги з понижуючим коефіцієнтом та 10000,00 грн. - витрат на правничу допомогу (т.2, а.с.127-130). 30.04.2024 року позивачка [PERSON] через свого представника за ордером адвоката Харченко Костянтина Сергійовича засобами Електронного суду звернулася до суду із заявою, в якій просила розірвати укладений між нею та відповідачем договір оренди належної їй земельної ділянки з кадастровим номером 6324584200:08:000:0015, площею 6,3628 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладений 10.01.2018 року між [PERSON] та відповідачем строком на 15 років, через несплату орендної плати за 2022-2023 роки, а також просила стягнути з відповідача вказану орендну плату за два роки у розмірі 14000,00 грн., а також нарахування на неї у порядку ч.2 ст.625 ЦК України та п.13 вищевказаного договору оренди у розмірі 1144,71 грн., з яких 282,80 грн. - пеня за п.13 договору, 524,53 грн. - інфляційні втрати від несплаченої орендної плати за 2022-2023 роки, 337,38 грн. - 3% річних за 2022-2023 роки). Крім цього заявила до компенсування судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1937,92 грн. за дві вимоги з понижуючим коефіцієнтом та 10000,00 грн. - витрат на правничу допомогу (т.2, а.с.158-161). 30.04.2024 року позивачі [PERSON] та [PERSON] через свого представника за ордером адвоката Харченко Костянтина Сергійовича засобами Електронного суду звернулася до суду із заявою, в якій просили розірвати укладений між їх померлим чоловіком та батьком відповідно [PERSON] та відповідачем договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6324584200:10:000:0006, площею 18,28 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладений 12.01.2018 року між померлим чоловіком та батьком позивачів та відповідачем строком на 15 років, через несплату орендної плати за 2022-2023 роки, а також просила стягнути з відповідача вказану орендну плату за два роки у розмірі 36000,00 грн., а також нарахування на неї у порядку ч.2 ст.625 ЦК України та п.13 вищевказаного договору оренди у розмірі 2897,66 грн., з яких 702,00 грн. - пеня за п.13 договору, 1348,77 грн. - інфляційні втрати від несплаченої орендної плати за 2022-2023 роки, 846,89 грн. - 3% річних за 2022-2023 роки). Крім цього заявили до компенсування судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1937,92 грн. за дві вимоги з понижуючим коефіцієнтом та 10000,00 грн. - витрат на правничу допомогу (т.2, а.с.190-194). В обгрунтування усіх заявлених позовів було зазначено систематична (два рази) несплата орендної плати без поважних причин з боку відповідача, що впливає на право власності позивачів та порушує умови, укладеного між сторонами договору та той факт, що відповідач заперечує проти розірвання вказаних договорів у позасудовому порядку. 10.06.2024 року даним складом суду було відкрито провадження в 14 цивільних справах з одним і тим самим складом учасників справи та предметом позову та об`єднано вказані справи в одне провадження, наданий відповідачеві час для подання відзиву на заявлені позовні вимоги усіх позивачів (т.2, а.с.228-233). 13.06.2024 року третя особа в межах визначеного строку надала письмові пояснення, в яких вказала, що вона вважає, шо не повинна бути залучена до участі у справі, оскільки усі земельні ділянки у справі знаходяться поза межами Первомайської міської громади Лозівського району Харківської області (т.3, а.с.10-11). В цій частині суд вважав, що підстав для виключення третьої особи у справі з числа учасників справи немає, оскільки саме реєстраційний відділ Первомайської міської ради Харківської області здійснював реєстрацію оспорюваних договорів, а тому третя особа зберігає свій процесуальний статус. Ухвалою суду від 24.06.2024 року за клопотанням представниці відповідача вказаному представнику надана можливість участі у справі в режимі відеоконференцзв`язку поза межами приміщення суду за допомогою власних засобів зв`язку на увесь час розгляду справи у суді (т.3, а.с.33-34). 26.06.2024 року суд в межах визначеного ухвалою про відкриття провадження строку отримав з боку відповідача направлені засобами Електронного суду 25.06.2024 року відзиви щодо усіх заявлених позовних вимог, в якому сторона відповідача проти задоволення заявлених позовних вимог заперечувала у повному обсязі з мотивів їх безпідставності через наявність інших справ між тими сторонами в провадженні Первомайського міськрайонного суду Харківської області раніше, повного розрахунку відповідачем перед позивачами та суперечливої та недобросовісної поведінки усіх позивачів щодо дотримання вимог укладеного між відповідачем та усіма позивачами договорів (у тому числі, якщо позивачі є спадкоємцями осіб, які вказані договори укладали) (т.3, а.с.37-41 ( [PERSON] ), а.с.60-64 ( [PERSON] ), а.с.83-87 ( [PERSON] ), а.с.105-109 ( [PERSON] ), а.с.117-121 ( [PERSON] ), а.с.139-143 ( [PERSON] ), а.с.150-154 ( [PERSON] ), а.с.161-165 ( [PERSON] ), а.с.185-189 ( [PERSON] ), а.с.204-208 ( [PERSON] ), а.с.227-231 ( [PERSON] ), т.4, а.с.1, 13-16 ( [PERSON] ), а.с.18-23 ( [PERSON] , [PERSON] ), а.с.43-47 ( [PERSON] )). Ухвалою суду від 26.06.2024 року було уточнено дані одного із позивачів ( [PERSON] , яку її представник адвокат Харченко К.С. вказав у позові як ніша особа, при цьому подавши ордер на представлення її інтересів у суді), прийнято відзив відповідача на усі заявлені в об`єднаній цивільній справі вимоги та наданий час стороні позивача для подання відповіді на відзив, а відповідачеві - заперечення (т.4, а.с.58). Ухвалою суду від 31.07.2024 року відмовлено представнику позивачів у проведенні судових засідань в даній справі в режимі відеоконференції через порушення строку звернення до суду із відповідним клопотанням на підставі ст.212 ЦПК України (т.4, а.с.92-93). Ухвалою суду від 01.08.2024 року відкладено підготовче провадження у справі через повторну неявку сторони позивачів без поважних причин, з метою виконання завдань цивільного судочинства (т.4, а.с.99-100). 08.08.2024 року представник позивачів надав суду документи під назвою відповідь на відзив з новими доказами, отриманими ним після відкриття провадження (т.4, а.с.132-135 ( [PERSON] та [PERSON] ), а.с.144-147 ( [PERSON] ), а.с.151-153 ( [PERSON] ), а.с.157-160 ( [PERSON] ), а.с.164-167 ( [PERSON] ), а.с.173-176 ( [PERSON] ), а.с.182-184 ( [PERSON] ), а.с.189-192 ( [PERSON] ), а.с.196-199 ( [PERSON] ), а.с.204-207 ( [PERSON] ), а.с.212-215 ( [PERSON] ), а.с.221-223 ( [PERSON] ), а.с.227-230 ( [PERSON] ), а.с.235-237 ( [PERSON] ). Вказані документи були визнані письмовими поясненнями сторони позивачів у порядку ст.43 ЦПК України ухвалою суду від 15.08.2024 року із занесенням до протоколу судового засідання через порушення строку їх подання та не подання заяви про продовження строку їх подання в межах строку, встановленого судом, ухвалою від 26.06.2024 року (т.5, а.с.1-4). Ухвалою суду від 12.08.2024 року надано представнику позивачів за його клопотанням право участі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних засобів зв`язку на увесь час розгляду справи у суді (т.4, а.с.245-246). У судовому засіданні 15.08.2024 року, проведеному за участі представників сторін, залишено відкритим питання долучення як доказів додатків до письмових пояснень сторони позивача з ГУ ДПС України у Харківській області щодо доходу позивачів у період, коли нараховувалася орендна плата та деяких інших документів та клопотання представниці відповідача щодо обов`язкової явки у судове засідання усіх позивачів та їх допит у судовому засіданні у порядку ст.92 ЦПК України (т.5, а.с.1-4). 11.09.2024 року судом отримано направлене 10.09.2024 року поза межами робочого часу суду засобами Електронного суду клопотання сторони відповідача про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження власної позиції щодо оплати несплаченого з вини невідомого працівника відповідача у 2019-2021 роках податків та військового збору на орендну плату, виплачену позивачам, що не було відомо стороні відповідача раніше, та що є правом відповідача, яким він скористався, та про що повідомив суд (т.5, а.с.31-43). 11.09.2024 року представник позивачів надав суду засобами Електронного суду письмові пояснення з метою пояснення необхідності приєднання до матеріалів справи доказів, поданих разом із письмовими поясненнями у порядку ст.43 ЦПК України 08.08.2024 року, в яких роз`яснив порядок їх отримання з ГУ ДПС України, строк їх подання та необхідність їх залучення до справи з метою їх застосування при розгляді справи по суті (т.5, а.с.60-64). Ухвалою суду від 12.09.2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду у судовому засіданні, вирішено долучити як докази подані стороною позивача разом із письмовими поясненнями 08.08.2024 року документи, як і подані стороною відповідача разом із письмовими поясненнями від 11.09.2024 року документи, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про визнання явку у судове засідання для розгляду справи по суті усіх позивачів та їх допит у судовому засіданні як свідків (т.5, а.с.71-74). Погоджене з представниками сторін судове засідання 26.09.2024 року не було проведено через вибуття представниці відповідача у відпустку (т.5, а.с.105-107). У судовому засіданні 18.10.2024 року були опитані 10 позивачів по справі, які прибули у судове засідання та з`ясована правова позиція сторін, яку висловили їх представники та проведено з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами. У судовому засіданні оголошено перерву для підготовки до судових дебатів. При цьому представник позивачів адвокат Харченко К.С. через власні справи, хоча дата була з ним погоджена у судовому засіданні 26.09.2024 року після вступного слова, представлення позиції позивачів та пояснення позивачів [PERSON] та [PERSON] за власною ініціативою залишив залу суду, вказавши, що у нього є інші справи, які він повинен вирішувати, у зв`язку з чим судом було відмовлено у його клопотанні про оголошення перерви у судовому засіданні та продовжено розгляду справи по суті. Від третьої особи у справі 21.10.2024 року засобами Електронного суду надійшла заява, в якій вказаний учасник справи в особі свого представника за посадою просив суд розглянути справу за відсутності третьої особи, при вирішенні справи по суті полагався на розсуд суду. У судове засідання для виступу у судових дебатах 24.10.2024 року прибула позивачка [PERSON] та представники сторін. [PERSON] у судових дебатах 24.10.2024 року просила повернути їй її земельну ділняку. Представник усіх 15 позивачів адвокат Харченко К.С. просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представниця відповідача адвокат Оріщенко Н.С. у судових дебатах підтримала подані у справі вимоги відзивів та просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі через безпідставність заявлених позовних вимог, просила захистити ім`я відповідача як добросовісного суб`єкта господарювання. Не прибуття інших позивачів та відповідача в особі свого законного або іншого представника не є перешкодою для проведення судових дебатів у даній справі та розгляду справи по суті, оскільки у судовому засіданні були присутні представники сторін. Первинно суд вважає за необхідне встановити узагальнюючі вимоги сторін у справі. Сторона позивача стверджувала, що у невиплаті орендної плати на користь позивачів є системність, оскільки така не виплата відбулася два рази (за 2022 та 2023 роки), відповідні договори не зважаючи за заявлені позовні вимоги позивачами не визнаються, оскільки вони вважають їх такими, що не були укладені з ними та позивачі до цього часу не мають відповідного примірника договору у себе, стягнення грошових коштів повинно відбутися як пов`язана вимога із розірванням договорів, оскільки таке стягнення передбачено договорами, оскільки відповідач не виконував договори належним чином. Сторона відповідача вказувала, що при розгляді справи відносно відповідачів суд повинен застосувати принцип естопель та відмовити у задоволенні позовних вимог через недобросовісність дій позивачів, які раніше подавали до суду позову щодо відповідних договорів оренди на протязі 2020-2021 років про визнання вказаних договорів не укладеними, розгляд по суті яких не відбувся і відповідні позови були залишені без розгляду відповідними судовими рішеннями Первомайського міськрайонного суду Харківської області, що вказує на недобросовісність заявлення вимог щодо розірвання договорів оренди, що передбачає визнання їх існування. Оренда плата була виплачена кожному із відповідачів ще до 2021 року (окрім одного із позивачів) як аванс, оскільки щорічна плата за оренду до 2021 року була значно більшою, ніж вказана у відповідних договорах, а тому підстав для заявлення позовних вимог в цій частині немає. Відповідно відсутні підстави для стягнення заборгованості по орендній платі та нарахувань на неї як штрафних санкцій та як забезпечення знецінення у порядку ч.2 ст.625 ЦК України. Сторона відповідача категорично заперечила прохання стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу, оскільки заявлені до стягнення 10000,00 грн. належними доказами не підтверджуються та через недобросовісну поведінку позивачів не можуть бути стягнуті взагалі. У судовому засіданні 18.10.2024 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заявлені ними позовні вимоги підтримали у повному обсязі. В своїх поясненнях дійсно спочатку заперечували отримання коштів від відповідача взагалі, але під час їх допиту змінили позицію (після допиту перших трьох позивачів, інші вже не вказували на не отримання коштів) та вказали, що виплати отримували у відповідності до сум, вказаних відповідачем у відзиві на усі позовні заяви. Підставою позову зазначили, що вони не визнають нинішнього володільця корпоративних прав ТОВ «Фермер-агро», оскільки договори вони укладали при іншому володільці вказаних корпоративних прав, інтереси якого представляв знайома позивачам та з їх слів відповідальна особа, якій вони довіряли. Після зміни власника корпоративних прав поведінка відповідача до позивачів як орендодавців не витримує жодної критики, оскільки відповідач зловживає своїми правами та незаконно збільшив як строки договорів оренди поза межами волі позивачів, так і сплачує найнижчу орендну плату на території розташування земельних ділянок з поміж інших орендарів, не виконує соціальну функцію щодо надання грошей наперед на випадок лікування, поховання тощо. Підсумовуючи вважали, що саме через суд вони можуть довести свої вимоги щодо незаконності володіння земельними ділянками відповідачем. У судовому засіданні 18.10.2024 року сторона відповідача в особі представника відповідача вказувала, що позиція позивачів спростовується сотнями інших орендарів відповідача у тій же місцевості знаходження земельних ділянок, які продовжують співпрацювати з відповідачем та не мають претензій до нього, зокрема, судових спорів. Такі дії позивачів пов`язала з тим, що інші недобросовісні орендарі через різного роду недоброчесних представників, до складу яких не включила адвоката Харченко К.С., намагаються перешкоджати законній господарській діяльності ТОВ «Фермер-агро», а вимоги позивачів пов`язала з їх особистим несприйняттям володільця корпоративних прав ТОВ «Фермер-агро» на даний час та його уповноваженої особи. Вислухавши позивачку, яка прибула до суду, представника позивачів, представниці відповідача, дослідивши обидві наявні заяви по суті позову в даній справі (позовні заяві та відзиви на них), долучені стороною позивача 08.08.2024 року та стороною відповідача 11.09.2024 року докази, вважаю, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного. 12.01.2018 року був укладений договір оренди земельної ділянки без номеру між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Фермер-агро», відносно земельної ділянки площею 6,8474 га, кадастровий номер 6324584200:02:000:0063, строком на 15 років (т.1, а.с.28-29). 20.09.2017 року був укладений договір оренди земельної ділянки між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Фермер-агро», відносно земельної ділянки площею 5,7389 га, кадастровий номер 6324584200:03:000:0004, строком на 7 років (т.1, а.с.51). 28.09.2017 року був укладений договір оренди земельної ділянки без номеру між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Фермер-агро», відносно земельної ділянки площею 6,75 га, кадастровий номер 6324584200:05:000:0045, строком на 15 років (т.1, а.с.73). 18.01.2021 року був укладений договір оренди земельної ділянки без номеру між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Фермер-агро», відносно земельної ділянки площею 6,739 га, кадастровий номер 6324584200:08:000:0032, строком на 15 років (т.1, а.с.110). 18.01.2021 року був укладений договір оренди земельної ділянки без номеру між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Фермер-агро», відносно земельної ділянки площею 11,7263 га, кадастровий номер 6324584200:10:000:0007, строком на 15 років (т.1, а.с.144). 18.01.2021 року був укладений договір оренди земельної ділянки без номеру між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Фермер-агро», відносно земельної ділянки площею 1,9133 га, кадастровий номер 6324584200:08:000:0021, строком на 15 років (т.1, а.с.178). 18.01.2021 року бувукладений договір оренди земельної ділянки без номеру між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Фермер-агро», відносно земельної ділянки площею 1,913 га, кадастровий номер 6324584200:08:000:0019, строком на 15 років (т.1, а.с.207). 10.01.2018 року бувукладений договір оренди земельної ділянки без номеру між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Фермер-агро», відносно земельної ділянки площею 17,2329 га, кадастровий номер 6324584200:09:000:0009, строком на 15 років (т.2, а.с.10). 18.01.2021 року бувукладений договір оренди земельної ділянки без номеру між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Фермер-агро», відносно земельної ділянки площею 6,7931 га, кадастровий номер 6324584200:07:000:0053, строком на 15 років (т.2, а.с.42). 18.01.2021 року бувукладений договір оренди земельної ділянки без номеру між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Фермер-агро», відносно земельної ділянки площею 6,7933 га, кадастровий номер 6324584200:07:000:0059, строком на 15 років (т.2, а.с.74). 12.01.2018 року був укладений договір оренди земельної ділянки без номеру між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Фермер-агро», відносно земельної ділянки площею 5,7390 га, кадастровий номер 6324584200:10:000:0014, строком на 15 років (т.2, а.с.105). 12.01.2018 року був укладений договір оренди земельної ділянки без номеру між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Фермер-агро», відносно земельної ділянки площею 6,7932 га, кадастровий номер 6324584200:02:000:0043, строком на 15 років (т.2, а.с.135-136). 10.01.2018 року був укладений договір оренди земельної ділянки без номеру між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Фермер-агро», відносно земельної ділянки площею 6,3628 га, кадастровий номер 6324584200:08:000:0015, строком на 15 років (т.2, а.с.186). 12.01.2018 року був укладений договір оренди земельної ділянки без номеру між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Фермер-агро», відносно земельної ділянки площею 18,28 га, кадастровий номер 6324584200:10:000:0006, строком на 15 років (т.2, а.с.202-203). Позивачки [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 18.06.2020 року, виданих приватним нотаріусом на той час Первомайського районного нотаріального округу Вовк І.В. (реєстрові номер 671 та 672 (т.2, а.с.200-201). Первинно суд зазначає, що договори оренди землі, які позивачі вважають не укладеними такими не є, оскільки дані про них внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вказані записи не скасовані та продовжують діяти. Підстав вважати, що відповідач підробив лати у вказаних договорах у суду також не має, оскільки доказів цього суду надано не було, а до слів позивачів суд відноситься критично. Посилання у позовних заявах на той факт, що позивачам лише стало відомо про наявність вказаних договорів оренди з відповідного державного реєстру суд вважає способом уникнути визнання юридичного факту наявності вказаних договорів між позивачами та відповідачем та вважає, що такі вислови не можуть слугувати підставою для того, аби ставити під сумнів факт укладання вказаних договорів. По-друге, суд встановлює факт отримання усіма позивачами орендної плати від відповідача до 2021 року включно, причому у сумах, значно більших, ніж зазначено у відповідних договорах, відкидаючи при цьому позицію позивачів та їх представника, що так завжди робиться, оскільки сума у договорі оренди ставиться нижче з метою зниження об`єкту оподаткування, оскільки вказані слова позивачів та їх представника жодним доказом по справі не підтверджуються. По-третє, суд визначає, що не визнання більшістю позивачів нинішнього володільця корпоративних прав ТОВ «Фермер-агро» є виключно позицією вказаних позивачів, оскільки укладаючи відповідні договори з попереднім власником корпоративних прав ТОВ «Фермер-агро», вони повинні були ознайомленні, що корпоративні права підлягають купівлі-продажу як і будь-яка інша не забороне в цивільному обороті річ, а те, що попередній власник корпоративних прав вирішив їх продати нинішнього власнику для позивачів повинно стати наукою, що у відповідних договорах вони повинні визначати відповідні наслідки при такій зміні. При їх відсутності, що має місце у всіх без виключення договорах в даній справі, відсутні підстави аби позивачі ввжали такий перехід не законним. В даному випадку діє принцип: не знання закону не звільняє від відповідальності. По-четверте, суд відкидає посилання відповідача на той факт, що поведінка позивачів щодо подання раніше позовів до відповідача із вимогою про визнання вказаних договорів неукладеними повинна стати підставою для відмови у позові, оскільки вказані позовні заяви по суті вирішені не були, сам факт подання будь-якої позовної заяви не є підставою для не виконання взятих на себе зобов`язань боржником, оскільки це порушує конституційне право громадян на судовий захист. В даному випадку недобросовісної поведінки позивачів відносно відповідача суд не встановлює, оскільки земельні ділянки станом на час постановлення судового рішення (окрім однієї) продовжують перебувати в оренді у відповідача, позивачі звернулися за судовим захистом вже із інших підстав до суду, а тому вважати таке звернення підставою для відмови у позові не можна. По-п`яте, відповідач не довів, що він здійснював авансування орендної плати позивачам під час виплат у більшому, ніж це встановлено відповідними договорами оренди землі розмірах у 2019-2021 роках (в залежності від наданих суду документів), оскільки головним в даній категорії справ при заявленні такої позиції відповідача є те, що він використовував при поданні податкової звітності. Так, суд повністю погоджується із наданими стороною позивачів доказами, що у податкових звітах відповідача відсутня у відповідному розділі податкового звіту у графі «Сума нарахованого доходу» реальна сума виплачених коштів, яка проходила по звіту по виплаті орендної плати (вона змінювалася у відповідача з особистого підпису у книзі отриманої орендної плати до спочатку поштових переводів, а згодом перерахування на банківський рахунок на платіжні картки позивачів), що відповідає порядку заповнення форми 1ДФ за 2022 та 2023 роки та вказує, що авансових платежів з боку відповідача на користь позивачів не було і що відповідає вимогам наказу Міністерства фінансів України №4 від 13.01.2015 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 року за №111/26556 (з подальшими змінами) «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків -фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску і Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску. Посилання відповідача у клопотанні від 10.09.2024 року, отримане судом 11.09.2024 року про те, що вказана помилка у податковому нарахуванні виправлена, сталася через дії працівника бухгалтерії відповідача, який наразі вже не працює у відповідача та призвело до такого нарахування та наразі вже припинене та виправлене (т.5, а.с.31-43), суд не просто оцінює критично, а зазначає, що вказане виправлення відбулося вже після не тільки подання усіх позовних заяв, а й чіткого недвозначного повідомлення про вказаний факт представником позивачів, що з точки зору стороннього спостерігача чітко вказує, що відповідач намагався всіляко виправити ситуацію, яка вказувала не його користь, з метою доведення своєї доброчесності та податкової бездоганності, однак досліджені судом докази вказують на протилежне та дають суду чітко переконатися, що доводи відповідача щодо виплати авансу не грунтуються на дійсності такої оплати та пов`язані із бажанням уникнути відповідальності за систематичну несплату орендної плати шляхом розірвання зазначених у позовних заявах договорів. Інші доводи відповідача не мають значення для вирішення справи в цій частині. Таким чином, відповідач допустив по відношенню до позивачів систематичну невиплату орендної плати (два рази у 2022 та 2023 роках, до 30 грудня включно), у зв`язку з чим укладені орендні договори між сторонами повинні бути розірвані (окрім одного). В частині, де у справі виступають спадкоємці померлих осіб, підстав для того аби вважати, що відповідач не був належним чином повідомлений про перехід права власності до спадкодавців немає, оскільки саме їм виплачувалася орендна плата до 2021 року. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частинами першою та другою статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно доПодаткового кодексу України. У частині першій та другій статті 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України зазначено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Таким чином, законодавство передбачає як необхідну умову для розірвання договору оренди землі - систематичне невиконання умов договору, в тому числі і несплату орендної плати. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Отже, за змістом статті 141 ЗК України та статті 32 Закону України «Про оренду землі» підставою розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати, а не разове порушення умов договору у цій частині. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18). Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом6 частини першоїстатті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вказані правові висновки викладені у постанові Великої Плати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17. Відносно вимог про стягнення орендної плати, яка є похідною від вимоги про розірвання договорів оренди землі, то в цій частині вимоги позивачів також знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, оскільки орендна плата за усіма договорами є сталою величиною, визначеною у договорах, причому посилання відповідача, що в деяких договорах міститься чітке посилання на те, що орендна плата нараховується без урахування податків з боку відповідача, суд до уваги не приймає, оскільки саме відповідач є податковим агентом позивачів в частині сплати податків, та саме він повинен не тільки нести вказані витрати, а й нараховувати на сплачувати податки на суму визначеної орендної плати, оскільки в іншому випадку втрачається, враховуючи, що відповідач не навів доказів сплати податків за позивачів у 2022-2023 роках. Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Підпунктом 168.4.9 пункту 168.4 статті 168 ПК України визначено, що суми податку на доходи фізичних осіб, нараховані податковим агентом з доходів за здавання фізичними особами в оренду (суборенду, емфітевзис) земельних ділянок, земельних часток (паїв), виділених або не виділених в натурі (на місцевості), сплачуються таким податковим агентом до відповідного бюджету за місцезнаходженням таких об`єктів оренди (суборенди, емфітевзису). Підпунктом 170.1.1 пункту 170.1 ст.170 ПК України передбачено, що Податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч.2 ст.76 ЦПК України, ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Засобами доказування є письмові, речові і електронні докази; висновки експертів; показання свідків. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторони. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Нарешті, позовні вимоги в частині стягнення пені на несплачений розмір орендної плати у відповідності до п.13 вказаних договорів та нарахувань у порядку ч.2 ст.625 ЦК України, то в цій частині суд погоджується як з можливістю таких нарахувань оскільки пеня передбачена як захід відповідальності за порушення зобов`язання, а санкції, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України пов`язані із компенсуванням витрат від знецінення боргу, який позивачі бажають отримати від відповідача, а тому можуть бути застосовані одночасно. Жодних обмежень щодо їх стягнення як по строкам, так і в даній категорії справ діючі норми ЦК України (п.12 та п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення») не містять, їх нарахування позивачами було проведено автоматизованою програмою в мережі Інтернет, про що свідчать долучені до кожної позовної заяви розрахунку, які суд приймає як належні докази та застосовує при вирішенні справи по суті. З відповідача у порядку ст. 141 ЦПК України слід стягнути судові витрати, понесені кожним із позивачів при зверненні до суду у вигляді стягнення судових витрат у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1937,92 грн. з понижуючим коефіцієнтом 0,8, з яких 968,96 грн. - за немайнову вимогу про розірвання договору оренди землі та 968,96 грн. - за вимогу про стягнення вартості орендної плати за 2022-2023 роки та нарахувань на неї, окрім одного договору. Підстав для стягнення з відповідача на користь кожного із позивачів витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. у порядку ст.137 ЦПК України суд не вбачає, оскільки жодних доказів понесення вказаних витрат кожним із позивачів суду надано не було, а саме заявлення вказаної вимоги не є належним чином підтвердженим фактом понесення відповідних витрат. При вирішенні справи по суті суд окремо бажає зупинитися на трьох договорах оренди, вимоги за якими відрізняються від інших договорів в даній справі, із прийняттям по одному з них частково іншого рішення, а відносно двох інших - застосування інших підстав для задоволення позовних вимог. Відносно договору оренди земельної ділянки, укладеного між відповідачем та позивачкою [PERSON] 20.09.2017 року строком на 7 років щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6324584200:03:000:0004, то судом встановлено, що вказаний договір під час розгляду справи припинив свою дію, а 01.10.2024 року позивачка [PERSON] уклала новий договір щодо вказаної земельної ділянки з товариством з обмеженою відповідальністю «агро-юа Картамиш» строком на 10 років. При цьому у судовому засіданні 18.10.2024 року вказана позивачка не змогла повідомити суд про вказані обставини з невідомих суду причин. Таким чином, підстав для розірвання договору між вказаною позивачкою та відповідачем немає, оскільки на час ухвалення судового рішення вказаний договір припинив свою дію. Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Те ж саме стосується і фактичних обставин у справі, в разі, якщо під слухання справи вказані обставини змінилися безвідносно того, що вони були актуальними на час подання позову. Тому відносно вказаного договору позивачці [PERSON] слід відмовити у задоволенні її вимог в частині розірвання договору із відповідачем при задоволенні вимог щодо стягнення орендної плати за 2022-2023 роки та нарахувань на неї у вигляді пені, передбаченої договором, який припинив дію та відповідальності за порушення грошового зобов`язання, передбаченого ч.2 ст.625 ЦК України. Відносно договору договору оренди земельної ділянки, укладеного між відповідачем та [PERSON] , 12.01.2018 року строком на 15 років щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6324584200:02:000:0043, то в частині вказаного договору суд зазначає, що вказана позивачка раніше не зверталася до суду до відповідача із позовом про визнання договору неукладеним, а тому доводи відповідача щодо недобросовісності вказаного відповідача не можуть бути застосовані, оскільки вказаному позивачу відповідач просто не заплатив орендну плату за 2022-2023 роки, про що під час судового засідання 18.10.2024 року (в частині того, що позивачка раніше не судилася із відповідачем без визнання факту не оплати орендної плати) вказувала представниця відповідача. Тому відносно вказаного договору судом не застосовується підстава для відмови у задоволенні позову, зазначена відповідачем, як недобросовісна поведінка та принцип естопель. Відносно договору оренди земельної ділянки від 18.01.2021 року строком на 15 років зі [PERSON] щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6324584200:07:000:0059, то в частині вказаного договору суд встановлює, що за ним відповідачем була здійснена єдина оплата 24.12.2021 року на суму 17000,00 грн. в той час як орендна плата за ним становить 10000,00 грн., тобто навіть з урахуванням нібито авансування з боку відповідача вказана оплата навіть повністю не покриває витрати за 2022 рік, не кажучи вже про 2023 рік. У судовому засіданні 18.10.2024 року представниця відповідача на питання суду в цій частині повідомила, що вона не бажає давати відповідь з цього приводу суду, оскільки її не наділив повноваженнями відповідач для цього, при цьому повідомивши, що системності в несплаті орендної плати все одно не було, оскільки вказаному відповідачеві було частково компенсовано витрати за 2022 рік. Вказану позицію сприймає як явне визнання своєї неправомірної позиції відповідача та відносно вказаного відповідача підставою для розірвання договору оренди встановлює не факт відсутності авансування, що він застосував у 12 інших позовах в даній справі (окрім справи за позовом [PERSON] , де суд відмовляє у задоволенні позовних вимог з підстав того, що договір на ас розгляду справи вже припинив свою дію), а пряме невиконання вимог укладеного договору із [PERSON] як у 2022 році (неналежне виконання), так і 2023 році (повне не виконання), що впливає на підстави для задоволення позову відносно вказаного позивача та підстави для не врахування позиції відповідача в частині нібито застосування авансових внесків відносно вказаного позивача. Нарешті, суд бажає зупинитися на питаннях стягнення заборгованості в двух договорах, а саме від 18.01.2021 року між [PERSON] та відповідачем та також від 18.01.2021 року між [PERSON] та відповідачем. Щодо вказаних договорів суд встановлює, що позивач у прохальній частині позовних заяв щодо обох вказаних позивачів зазначив до стягнення пеню, передбачену п.13 договорів, за 2022-2023 роки у розмірі 3482,69 грн. (т.2, а.с.35-36 та а.с.67-68), в той час як додатків до вказаних позовних заяв чітко вбачається, що розмір пені становить лише 1672,69 грн. за обома договорами (т.2, а.с.56 та т.2, а.с.86), тобто, на думку суду, позивачами в особі їх представника була допущена описка у вказаному нарахуванні, яка суттєво не впливає на загальний розмір заявлених до стягнення вимог, однак не відповідає математичному розрахунку, проведеному самим представником позивачів, а тому суд, встановлюючи математичну помилку в нарахуванні у вказаних договорах в частині суми пені стягує її в розмірі як зазначено у відповідних підрахунках 1672,69 грн. (заміть вказаних у прохальних частинах позову 3482,69 грн.), а відповідно загальна сума до стягнення у вказаних договорах буде складати не заявлені 24700,86 грн., а реально підтверджені 22890,86 грн., що відповідає наданим суду розрахункам. Інші позови є стандартними для даної справи та судом для них застосовується висновки, викладені у мотивувальній частині даного рішення. На підставі викладеного та

Outcome: partial