Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. 04.07.2024 року, представник позивача, адвокат Атаманюк В.М., звернувшись до суду із даною позовною заявою, посилається на те, що позивач та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.12.2019 року. На початку подружнє життя сімейної пари складалося добре. В їхній сім?ї панувала злагода та взаєморозуміння. [PERSON] виїхала за кордон, там зустріла та проживає з іншим чоловіком. Тому, [PERSON] , зрозумів, що причиною розлучення є подружня зрада з боку Лілії, яка зрадила і проміняла свого чоловіка на іншого чоловіка, розбивши їхню сім?ю. Рішенням суду від 22.05.2024 року. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від шлюбних взаємостосунків у них є малолітня донька - [PERSON] , [INFO] . Їхня спільна дитина проживає на даний час з матір`ю [PERSON] , за кордоном. Заявник бажає вирішити питання про місце проживання малолітньої дочки [PERSON] . [PERSON] любить свою дитину і має змогу забезпечити її всім необхідним. Він буде слідкувати за станом здоров`я дочки, її розвитком, виховувати та піклуватися про неї, у нього з дочкою психологічний контакт, прив`язаність одне до одного. У нього створені усі умови для проживання дитини. [PERSON] працює на підприємстві ТОВ «Прикарпатський торговельний дім» має регулярні доходи. Тому, суд має визначити місце проживання їх спільної дитини проживати разом з батьком. Відповідачка обмежує батька спілкуватися з рідною дочкою [PERSON] . У батька та дитини теплі стосунки, а тому останній бажає, щоб дитина проживала разом з ним. Про характер теплих стосунків між батьком та дитиною яскраво свідчить фототаблиця, що додається. У свою чергу позивач не має жодного наміру позбавляти дочку спілкування з мамою. Вона у будь-який час може відвідувати її, брати участь у її розвитку та вихованні. Проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дитиною та обов`язку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально її забезпечувати. [PERSON] не має наміру перешкоджати [PERSON] , у здійсненні її прав та обов`язків щодо їхньої дитини. Але, з метою уникнення непорозумінь у майбутньому і для захисту прав та законних інтересів малолітньої доньки необхідно визначити місце проживання дитини з батьком. Отже, враховуючи вищенаведене, можна впевнено стверджувати, що позивач - [PERSON] любить свою дочку і має змогу забезпечити її всім необхідним. Тому, просить визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] 03.09.2024 року від представника відповідача, адвоката Бежука С.М., поступив відзив на позовну заяву, у якому посилається на те, що вважає позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Малолітня дитина, [PERSON] , [INFO] , яка народилася у позивача і відповідачки під час перебування у шлюбі, на даний час проживає разом із відповідачкою в Іспанії, муніципалітет Малага, [ADDRESS] , що підтверджується відповідною формою про реєстрацію. Відповідачка та її малолітня донька отримали дозволи на проживання в Іспанії. Також, відповідачка та її малолітня донька мають доступ до послуг системи охорони здоров`я, що підтверджується відповідними медичними картками. [PERSON] , влаштована в Іспанії в муніципалітеті [PERSON] до освітнього закладу для здобуття дитячої освіти, що підтверджується відповідною довідкою, виданою 27.06.2024 року відділом освіти і спорту, колегії Андалусія. Відповідачка, офіційно працевлаштована в Іспанії, у компанії «NATURVOL ALMENTACION SL», що підтверджується безстроковим трудовим договором від 17.06.2024 року. Відповідачка, [PERSON] , належним чином піклується про здоров?я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У дитини гарні взаємовідносини і повне порозуміння з мамою. На даний час за місцем проживання дитині створені належні умови для проживання, виховання та розвитку. У дитини є своя окрема кімната, яка облаштована для неї, умебльована, є необхідні речі побуту та вжитку. Для дитини створено відповідні умови для повноцінного та гармонійного розвитку. Проживання малолітньої дитини з позивачем буде суперечити інтересам дитини. У позивача відсутнє власне житло, в якому він міг би проживати з дитиною. У зв?язку з цим від моменту народження і по сьогоднішній день малолітня дитина [PERSON] зареєстрована в Україні разом з відповідачкою у будинку, який належить батьку відповідачки і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Дана обставина підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи та витягом з реєстру територіальної громади. Фактично малолітня дитина [PERSON] з часу народження проживала разом із матір?ю, спочатку - в Україні, а згодом - в Іспанії. Зі слів відповідачки, позивач з моменту народження дитини разом з ними не проживав, жодним чином не заперечував проти того, щоб дитина проживала з матір?ю, і про дитину жодним чином не піклувався. Дані обставини стали причиною того, що [PERSON] була змушена звернутись в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу. Позивачем не надано жодних доказів того, що він може створити дитині відповідні умови для повноцінного та гармонійного розвитку. Крім того, зі слів відповідачки їй стало відомо, що позивач звернувся до суду з даним позовом з метою уникнення мобілізації до ЗСУ. Враховуючи те, що умови проживання відповідачки є належними для проживання дитини, та те, що вона не зловживає спиртними напоями чи наркотичними засобами, не веде аморальний спосіб життя, вважає, що відсутні виняткові обставини, коли малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю. Тому, просить відмовити у задоволенні позовних вимог, за безпідставністю. ІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 08.07.2024 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі. ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [INFO] у сторін народилася донька - [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 119, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 19.02.2021 року (а.с. 5). Відповідно до копії будинкової книги, для прописки громадян, що проживають за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] проживає за вказаною адресою (а.с. 6-10). Відповідно до копії Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», [PERSON] , [INFO] , на території України, станом на 17.05.2024 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та у розшуку не перебуває (а.с. 11). Відповідно до Довідки № 173 від 08.05.2024 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Прикарпатський торговий дім», [PERSON] , про те що він працює у ТОВ «Прикарпатський торговий дім», з 15.09.2017 року, на даний момент займає посаду «Представник торговельний», та дохід за період з 01.11.2023 року по 30.04.2024 року, склав - 59 245 грн. 50 коп. (а.с. 12). Відповідно до Довідки № 172 від 08.05.2024 року, підтверджується той факт, що [PERSON] , представник торговельний департаменту продаж по Коломийському напрямку ТОВ «Прикарпатський торговий дім», працює на підприємстві з 15.09.2017 року (наказ про прийняття від 13.09.2019 року № 711) (а.с. 13). Відповідно до копії форми реєстрації, відповідач - [PERSON] , та малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , на даний час проживають в [ADDRESS] (а.с. 46-47). Відповідно до копії Дозволу на проживання [NUMBER] від 11.03.2024 року, [PERSON] , [INFO] , надано дозвіл на довготривале проживання, також надано дозвіл на працевлаштування в Іспанії (а.с. 48-49). Відповідно до копії Дозволу на проживання [NUMBER] від 11.03.2024 року, [PERSON] , [INFO] , надано дозвіл на довготривале проживання в Іспанії (а.с. 50-51). Відповідно до копії медичної картки [NUMBER] , [PERSON] , надано доступ до послуги системи охорони здоров`я Андалусії та решти національної системи охорони здоров`я (а.с. 52-53). Відповідно до копії медичної картки АN 1781573448, [PERSON] , надано доступ до послуги системи охорони здоров`я Андалусії та решти національної системи охорони здоров`я (а.с. 54-55). Відповідно до копії Довідки, виданої 27.06.2024 року, відділом освіти та спорту, колегії Андалусії, [PERSON] , 03.02.2021 року, влаштована в Іспанії в муніципалітеті Малага до освітнього закладу для здобуття дитячої освіти (а.с. 56-57). Відповідно до копії Безстрокового трудового договору від 17.06.2024 року, [PERSON] , офіційно працевлаштована в Іспанії, у компанії «NATURVOL ALMENTACION SL» (а.с. 58-62). Відповідно до копії Довідки № 112732 від 17.03.2021 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 63). Відповідно до копії Витягу з Реєстру територіальної громади від 02.09.2024 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 64). Відповідно до Висновку про відсутність підстав для визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , від 17.09.2024 року, орган опіки та піклування вважає, що відсутні підстави для визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] біля батька - [PERSON] , [INFO] (а.с. 74-75). ІV. Норми права, якими регулюються правовідносини сторін. Згідно з ч. ч. 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частинами 6, 8 ст.7 СК України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Приписами ч.1 ст.9 СК України визначено, що подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу. Згідно з ч.1, ч.2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. В ч. 2 цієї ж статті вказано, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. V. Оцінка суду Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Суд, враховуючи правову позицію Верховного Суду, сформульовану в Постанові від 23 березня 2023 року у справі № 759/4616/19-ц (провадження № 61-8244св22), вважає за необхідне зазначити, що здебільшого потреба у втручанні держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо визначення місце проживання дітей або участі одного з батьків у їх вихованні зумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанні віднайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах дітей. Правосуддя у справах про піклування про дитину завжди супроводжується гостроемоційними і мінливими стосунками між батьками, отже, остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі регулювати та встановлювати сталі людські стосунки. Про те, що поведінка матері , чи проживання дитини у матері суперечить інтересам дитини суду не доведено. Поряд із цим, суд вважає за необхідне зазначити, що право когось із батьків на участь у вихованні дитини не завжди має досягатись шляхом передання йому дитини, але і шляхом вчинення самостійних певних активних дій. При цьому, той з батьків, який вважає, що іншим чиняться перешкоди у спілкуванні з дитиною, не позбавлений права звертатись до уповноважених органів, у тому числі і до суду, стосовно усунення вказаних перешкод. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (Постанова Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 30.08.2023 у справі № 335/10112/21). При цьому, при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним Позивачем не надано суду жодних доказів того, що зміна місця проживання дитини відповідатиме інтересам дитини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed