Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) в особі представника, адвоката Оберемчук О.О., звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якому вказала, що 11.07.2003 року між сторонами було укладено шлюб, відділом реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №791. Від спільного сімейного життя у сторін є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , який є повнолітнім та [PERSON] , [INFO] . Представник позивача у позовній заяві вказує на те, що позивачка з відповідачем, жили у спільному шлюбі, вели спільне господарство та намагались будувати міцні сімейні відносини. Проте вони не можуть порозумітися, як сім`я проживати разом, виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми. Наразі позивачка з дітьми та відповідач проживають окремо. Відповідач матеріально не забезпечує ні дружину, ні дитину. Непорозуміння між ними можуть мати негативний вилив на психіку молодого організму дитини, формування поглядів на життя, в тому числі на життя в шлюбі, особливо щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою, які є основою будь-якої сім`ї. Позивачка неодноразово звертала на це увагу свого чоловіка - відповідача по справі, але він повністю ігнорував та не реагував на її зауваження. З відповідачем вони неодноразово намагалися примиритись, проте вирішення цього питання до позитивних результатів не привело. В сімейних стосунках нічого не змінювалося. У зв`язку із цим спроби примиритись не принесли результатів, позивачка прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове життя та зберегти нормальне бачення про сім`ю у їхніх спільних дітей. Дитина проживає разом з матір`ю - позивачкою по справі. Враховуючи, що дитина є неповнолітньою та потребує значних матеріальних витрат, позивачка вважає за необхідне просити суд постановити рішення про розірвання шлюбу та стягнення на її користь аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі 4000,00 грн. щомісячно з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовна вимога щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 4000 грн, обґрунтовується особливими потребами дитини відповідного віку, а саме: особливе вітамінізоване харчування, оскільки діти такого віку часто хворіють простудними захворюваннями, забезпечення якісним одягом з натуральних тканин, які не викликають алергію, забезпечення якісними канцтоварами, підручниками та іншими необхідним речами для дитини відповідного віку, придбання техніки для навчання, книг та загалом розумового розвитку, що забезпечить ефективний розвиток дитини. Відповідач дитину матеріально не забезпечує. Але ж батьківство зобов`язує так само як і материнство. Інших утриманців зі слів позивачки у відповідача не має. Місце перебування позивачки з дітьми з 04.06.2022 року й по тепер на території іншої країни за адресою вказаною за міжнародними стандартам: [ADDRESS]. Ухвалою суду від 07.05.2024 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія ухвали від 05.07.2024 року та копія позовної заяви з додатками відповідачу надсилалися за адресою реєстрації: [ADDRESS] , поштове відправлення № 0600269006886 повернулося на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», а тому відповідно до п. 3 та п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки (поштового відправлення) вважається день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, копія позовної заяви з додатками відповідачу надавалась наручно представником позивача, що підтверджується відповідною розпискою яка міститься в матеріалах справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив, що згідно свідоцтва про одруження [NUMBER] від 11.07.2003 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 22.07.2003 року, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, зроблено актовий запис №791. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] ». За час перебування сторін у шлюбі у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції Київської області. Доказів з приводу народження [PERSON] , [INFO] , матеріали справи не містять. Як вказала представник позивача, а відповідач не скористався своїм правом заперечити проти цього, позивачка з відповідачем, жили у спільному шлюбі, вели спільне господарство та намагались будувати міцні сімейні відносини. Проте вони не можуть порозумітися, як сім`я проживати разом, виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми. Наразі позивачка з дітьми та відповідач проживають окремо. Відповідач матеріально не забезпечує ні дружину, ні дитину. Непорозуміння між ними можуть мати негативний вилив на психіку молодого організму дитини, формування поглядів на життя, в тому числі на життя в шлюбі, особливо щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою, які є основою будь-якої сім`ї. Позивачка неодноразово звертала на це увагу свого чоловіка - відповідача по справі, але він повністю ігнорував та не реагував на її зауваження. З відповідачем вони неодноразово намагалися примиритись, проте вирішення цього питання до позитивних результатів не привело. В сімейних стосунках нічого не змінювалося. У зв`язку із цим спроби примиритись не принесли результатів, позивачка прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове життя та зберегти нормальне бачення про сім`ю у їхніх спільних дітей. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 104, 110, 112 СК України, якими передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Отже, при вирішенні вимог щодо стягнення аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів так і стягувача. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 4000 грн., обґрунтовується особливими потребами дитини відповідного віку, а саме: особливе вітамінізоване харчування, оскільки діти такого віку часто хворіють простудними захворюваннями, забезпечення якісним одягом з натуральних тканин, які не викликають алергію, забезпечення якісними канцтоварами, підручниками та іншими необхідним речами для дитини відповідного віку, придбання техніки для навчання, книг та загалом розумового розвитку, що забезпечить ефективний розвиток дитини. Відповідач дитину матеріально не забезпечує дитину, а дитина проживає разом з матір`ю на території іншої країни за адресою вказаною за міжнародними стандартам: [ADDRESS]. Разом із цим, жодних доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем не надано, а долучений до матеріалів справи як доказ, який на переконання позивача, повинен підтверджувати факт перебування дитини на утримані матері за адресою « [ADDRESS] » суд прийняти не може, адже зміст даного документу суду не зрозумілий. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивачкою не надано доказів того, що діти перебувають на її утриманні та проживають разом з нею, а матеріальне становище відповідача у свою чергу дозволяє йому сплачувати аліменти в розмірі, заявленому позивачкою. Доказів доходів, витрат, активів тощо стороною позивачки теж надано не було. За таких обставин у задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів слід відмовити, а вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню оскільки достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох з подружжя. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1211,20 грн. судового збору. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial