Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-10 00:00:00

08 липня 2024 року [PERSON] (позивач) звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON] в якому просить: - розірвати шлюб, укладений 26 липня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] , який (шлюб) було зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, про що того ж дня (26.07.2015) було складено відповідний актовий запис за № 322; - стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , народженого [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи стягувати від дня пред`явлення цього позову до суду і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , повноліття, тобто до [INFO] включно; - стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , народженої [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи стягувати від дня пред`явлення цього позову до суду і до досягнення дочкою [PERSON] , [INFO] , повноліття, тобто до [INFO] включно; - стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 (двох тисяч) гривень щомісячно, починаючи стягувати від дня подання цієї позовної заяви до суду і до досягнення дочкою [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] включно. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 26 липня 2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, про що було складено відповідний актовий запис №322. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Шлюб з відповідачем виявився невдалим. Подружні відносини не склалися через різні характери і погляди на спільне життя, чоловік не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, взаємоповагу один до одного, що призвело до розладів у сім`ї та емоційної напруги у відносинах, внаслідок чого позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка. Шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведеться. Діти залишилися проживати разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Чоловік самоусунувся від виконання свого батьківського обов`язку з утримання своїх дітей і не бере участі в їх утриманні і матеріальному забезпеченні. За таких обставин, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та інтересам спільних дітей. Оскільки, спільній з відповідачем дочці тільки один рік, то позивачка не може віддати її до дошкільного навчального закладу, куди її ще не приймуть за віком, а тому не може піти працювати і вимушена сама здійснювати догляд за дітьми, знаходячись з ними вдома. Позивачка перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Білгород-Дністровської районної державної адміністрації (далі УСЗН) і отримує щомісячну одноразову допомогу від держави при народженні дочки [PERSON] у розмірі 860 грн. на місяць, який недостатній для забезпечення навіть мінімальних потреб дитини в продуктах харчування та одягу, вже не кажучи про її гармонійний розвиток. Інших дітей, а також непрацездатних батьків, відповідач немає, аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам не проводиться. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, а тому позивачка вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області /суддя Братків І.І./ від 10 липня 2024 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням ) сторін; відповідачу встановлено строк для подання відзиву. 06.09.2024 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшла заява в якій просить надати строк для примирення. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області /суддя Братків І.І./ від 10 вересня 2024 року задоволено заяву [PERSON] про надання строку на примирення строком на один місяць, а саме до 09 жовтня 2024 року. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задовольнити, виходячи з наступного. 26 липня 2015 року між сторонами було зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, що підтверджується оригіналом повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №322. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей, син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області серії [NUMBER] , актовий запис №630; батьком є [PERSON] ; - дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області серії [NUMBER] , актовий запис №573; батьком є [PERSON] . Відповідно до довідки №748 від 05.07.2024 виданої Мологівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] про те, що вона та діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Суд зазначає, що відповідно до ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Оскільки позивач не бажає зберегти шлюб та судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, шлюб існує формально, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч.2\~ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом було надано строк для примирення сторін строком на один місяць, однак позитивних результатів не дало, та сторони дійшли висновку про неможливість подальшого збереження шлюбу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Щодо стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей суд зазначає наступне. Конституційний обов`язок батьків щодо утримання дітей знайшов своє закріплення і в\~ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В контексті даної статті батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Матеріальне утримання дітей - це обов`язок батьків. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Згідно до\~ст. 184 СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивачка визначила розмір аліментів на кожну дитину по 2000 грн. щомісячно. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину. Окрім того, суд звертає увагу на те, що законодавчо визначеним мінімальним рекомендованим розміром аліментів на одну дитину є розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Разом з тим, обставин, які б свідчили про неможливість сплачувати аліменти на утримання дітей відповідачем не надано. При визначенні розміру стягуваних аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму, встановленого\~Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік»\~для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2024 року\~3 196 гривень. Суд враховує, що відповідач інших аліментних зобов`язань не має, є працездатним, зі стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, який фізично здоровий, здатен працювати та отримувати доходи. З огляду на вказане, приймаючи до уваги принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо утримання дитини і з огляду на бажання позивача отримувати кошти на утримання дітей в твердій грошовій сумі, суд вважає за можливе задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі на утримання малолітніх дітей в розмірі 2000 грн. на кожного, а всього 4000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини, до досягнення дитиною трьох років, суд зазначає наступне. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. В першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Матеріальне становище платника оцінюється,виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку(доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї. В ході розгляду справи суд впевнився в наявності сукупності фактів, що регламентують підстави для призначення утримання (аліментів) на матір дитини, а саме: проживання малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю, можливості батька дитини надавати на утримання матері дитини матеріальну допомогу до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до положень ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст.84 СК України,Постанови Пленуму Верховного Суду України від15.05.2006№ 3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей. Відповідно до положень ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оскільки малолітні діти сторін по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають з матір`ю (позивачкою), а також враховуючи, що позивачка здійснює догляд за дитиною і зв`язку із цим не працює, вона має право на утримання від колишнього чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 1ст. 191 СК України, встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З позовом до суду позивач звернулася 08.07.2024 року, а тому саме з даного періоду слід стягувати аліменти. Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до\~ст.192 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, а також положенняст.185 Сімейного кодексу України\~щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Частиною 2ст.184 СК України\~визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Оскільки, спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє\~Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», то розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст.184СК України\~підлягає індексації в порядку, передбаченому\~Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Таким чином обов`язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями\~ст. 184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення. Відтак стягнення аліментів слід розпочати від дня пред`явлення позову, як це визначено ч. 1ст. 191 СК України, і проводити в такому розмірі до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що відповідає положенням ст. 183 СК України. Згідно з п. 1 ч. 1ст.\~430\~ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч.6 ст.141ЦПК України\~з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved