Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю „Бізнес позика" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення кредитноїзаборгованості на загальну суму 138048 гривень 48 копійок. Свої вимоги обґрунтували тим, що 4 жовтня 2023 року між ТОВ „Бізнес позика" та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № 469140-КС-003 на загальну суму 50000 гривень на строк 24 тижні, шляхом обміну електронними повідомленнями. Кінцева дата повернення кредиту - 20 березня 2024 року. Позивачем - ТОВ „Бізнес позика" 4 жовтня 2023 року було направлено [PERSON] пропозицію укласти договір № 469140-КС-003 про надання кредиту, яка була прийнята відповідачем у той же день на умовах, визначених офертою. У свою чергу позивачем було направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор на номер телефону [NUMBER] , який в подальшому було введено [PERSON] . Таким чином, 4 жовтня 2023 року між позивачем - ТОВ „Бізнес позика" та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № 469140-КС-003, який був підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Закону України „Про електронну комерцію". ТОВ „Бізнес позика" свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало їй грошові кошти на суму 50000 гривень шляхом перерахування на банківську карту № [NUMBER] , вказану відповідачем в особистому кабінеті. Відповідач на виконання умов договору не здійснювала сплату коштів за вказаним договором, чим порушила зобов`язання, встановлені договором. Станом на 28 червня 2024 року заборгованість відповідача перед позивачем за договором № 469140-КС-003 про надання кредиту становить 138048 гривень 48 копійок, з яких: 49725 гривень 97 копійок - заборгованість по тілу кредиту, 88322 гривень 51 копійка - заборгованість по відсотках. Посилаючись на зазначені обставини, ТОВ „Бізнес позика" просило стягнути в його користь з відповідача [PERSON] 138048 гривень 48 копійоккредитної заборгованості та судові витрати по справі. Представник позивача - ТОВ „Бізнес позика" Памірський М.А. в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення у випадку неявки в судове засідання відповідача не заперечує. Відповідач [PERSON] на виклик в судове засідання не з`явилася, хоча у встановленому законом порядку завчасно повідомлялася судом про час та місце слухання справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та шляхом направлення судової повістки за її зареєстрованим місцем проживання. Згідно з ч. 5-7 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 1-5, 9-10 ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач [PERSON] була належним чином завчасно повідомленою про час та місце розгляду справи. Враховуючи те, що представник позивача у поданій до суду заяві не заперечує щодо розгляду справи у його відсутності та відсутності відповідача, в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності представника позивача - ТОВ „Бізнес позика" Памірського М.А. та відповідача [PERSON] , ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов?язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобов?язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов?язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов?язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст. 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України „Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов?язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно з ст. 3 Закону України „Про електронну комерцію" електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов?язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз?яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз?яснення логічно пов?язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України „Про електронну комерцію"). Згідно з ч. 1, 2 ст. 6 Закону України „Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов?язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб?єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. В судовому засіданні встановлено, що 4 жовтня 2023 року між ТОВ „Бізнес позика" та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № 469140-КС-003 на загальну суму 50000 гривень на строк 24 тижні, шляхом обміну електронними повідомленнями. Кінцева дата повернення кредиту - 20 березня 2024 року. Позивачем - ТОВ „Бізнес позика" 4 жовтня 2023 року було направлено [PERSON] пропозицію укласти договір № 469140-КС-003 про надання кредиту, яка була прийнята відповідачем у той же день на умовах, визначених офертою. У свою чергу позивачем було направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор на номер телефону [NUMBER] , який в подальшому було введено [PERSON] . Таким чином, 4 жовтня 2023 року між позивачем - ТОВ „Бізнес позика" та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № 469140-КС-003, який був підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Закону України „Про електронну комерцію". ТОВ „Бізнес позика" свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало їй грошові кошти на суму 50000 гривень шляхом перерахування на банківську карту № [NUMBER] , вказану відповідачем в особистому кабінеті. Відповідач на виконання умов договору не здійснювала сплату коштів за вказаним договором, чим порушила зобов`язання, встановлені договором. Станом на 28 червня 2024 року заборгованість відповідача перед позивачем за договором № 469140-КС-003 про надання кредиту становить 138048 гривень 48 копійок, з яких: 49725 гривень 97 копійок - заборгованість по тілу кредиту, 88322 гривень 51 копійка - заборгованість по відсотках. Зазначені обставини встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, договору про надання кредиту № 469140-КС-003 від 4 жовтня 2023 року та додатків до нього, довідки про стан заборгованості станом на 11 липня 2024 року, пропозиції укласти договір про надання кредиту № 469140-КС-003 від 4 жовтня 2023 року, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір № 469140-КС-003 від 4 жовтня 2023 року, анкети [PERSON] , розрахунку заборгованості за договором про надання кредиту № 469140-КС-003 від 4 жовтня 2023 року станом на 7 липня 2024 року, паспорта споживчого кредиту від 4 жовтня 2023 року, Правил надання споживчих кредитів ТОВ „Бізнес позика". Кредитний договір № 469140-КС-003 був підписаний відповідачем 4 жовтня 2023 року шляхом введення одноразового ідентифікатора UA-3923 в особистому кабінеті на сайті в мережі Інтернет www.my.bizpozyka.com. Відтак, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір про надання кредиту у формі електронного документу з електронними підписами сторін. Із запропонованими умовами відповідач ознайомилася та погодилася з ними. Укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій відповідача щодо укладення електронного договору про надання кредиту № 469140-КС-003 від 4 жовтня 2023 року в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ „Бізнес позика" на сайті www.my.bizpozyka.com. Матеріалами справи підтверджується, що 4 жовтня 2023 року ТОВ „Бізнес позика" видало [PERSON] кредит шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача у розмірі 50000 гривень. Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов?язків (ст.ст. 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином та у встановлений строк відповідно до умов договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 ЦК України). Визначення поняття зобов?язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов?язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов?язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов?язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Матеріалами справи, які досліджувались в судовому засіданні, підтверджується виконання позивачем зобов?язань щодо надання відповідачу кредитних коштів на суму 50000 гривень. Як встановлено з представленого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач зобов?язання щодо повернення кредиту у встановлений договором строк не виконала. Заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 49725 гривень 97 копійок. Відповідач доказів належного виконання зобов?язань за кредитним договором від 4 жовтня 2023 року суду не надала, що підтверджує правомірність вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту. З урахуванням вищевикладеного, вимоги позивача - ТОВ „Бізнес позика" про стягнення заборгованості за тілом кредита на суму 49725 гривень 97 копійок підлягають до задоволення. Згідно з ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на фактичну суму наданого кредиту. Враховуючи зміст договору, проценти за користування коштами нараховуються в межах 24 тижнів, а після спливу вказаного строку проценти за користування кредитом не підлягають нарахуванню. З представленого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що проценти за визначеною договором відсотковою ставкою нараховані ТОВ „Бізнес позика" в межах строку дії договору про надання кредиту № 469140-КС-003 від 4 жовтня 2023 року. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 у справі № 444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред?явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов?язання. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що нарахування відсотків за кредитним договором № 469140-КС-003 від 4 жовтня 2023 року відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства. Згідно з ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов?язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов?язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Відповідачем [PERSON] відповідно до ст. 81 ЦПК України не подано доказів, що свідчать про неправильність представлених позивачем розрахунків суми заборгованості, що нарахована згідно умов укладеного договору. Відповідач не спростувала розмір та порядок нарахування відсотків та інших платежів за договором, контррозрахунку суми нарахованих відсотків, який би суд міг належним чином оцінити чи інший доказ, наприклад, висновок експертизи про невірність наданого позивачем розрахунку не надав, відтак, у суду відсутні законні підстави для того, щоб піддати сумніву нараховану суму заборгованості за відсотками в розмірі 88322 гривень 51 копійка. Проаналізувавши та оцінивши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки ТОВ „Бізнес позика" взяті на себе зобов`язання по укладеному договору про надання кредиту № 469140-КС-003 від 4 жовтня 2023 року виконало у повному обсязі, а відповідачем [PERSON] порушено умови вказаного договору, заборгованість по платежах та поточні платежі відповідно до умов укладеного договору нею своєчасно не сплачувалися, слід стягнути з [PERSON] на користь ТОВ „Бізнес позика" кредитну заборгованість на загальну суму 138048 гривень 48 копійок. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь ТОВ „Бізнес позика" 2422 гривень 40 копійок судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Outcome: approved