Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 23.05.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. за №\~3233 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 34574 грн 71 коп. Крім того, просила стягнути з відповідача на користь позивача 1211,20 грн судового збору та 4000,00 грн витрат на правничу допомогу. В обґрунтування вимог позову вказує, що 23.05.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. був вчинений виконавчий напис № 3233 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за кредитним договором у сумі 34574 грн 71 коп. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Київ Чучкова М.О. від 04.12.2021 на підставі виконавчого напису нотаріуса відкрито виконавче провадження № 67769324. Разом з тим, виконавчий напис, на підставі якого відкрито виконавче провадження, вчинено нотаріусом з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів, а саме без належного підтвердження безспірності вимог кредитора, а також поза межами строку, протягом якого такий напис може бути вчинено. Крім того вказував, що [PERSON] не отримувала від позивача і письмової вимоги про усунення порушення грошових зобов`язань за кредитним договором. Ухвалою суду від 16.10.2024 справу прийнято до провадження та вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у ній матеріалами; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Одночасно сторонам було роз`яснено, що за клопотанням однієї із сторін розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання. 18.10.2024 від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до суду надійшла заява про визнання позову, в яких представник ТОВ «Фінансова компанія управління активами» Кожем`яченко Ю.М. просила задовольнити позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, 18.10.2024 до суду надійшло клопотання представника відповідача - [PERSON] про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому просить зменшити їх розмір з 4000,00 грн до 3000,00 грн, вважаючи заявлений розмір витрат на правову вимогу неспівмірними та непропорційними обсягу наданих послуг. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до копії виконавчого напису № 3233 від 23.05.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. звернуто стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 2406/02232ЕССВІ від 21.12.2013, укладеним з ПАТ «Платинум Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», правонаступником якого в свою чергу є ТОВ «Фінансова компанія управління активами», яке є стягувачем, заборгованості за період з 20.07.2015 по 20.05.2019 в розмірі 34574,71 грн, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту 22898,77 грн; заборгованість по відсоткам 10875,93 грн; заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею 650,01 грн. Крім того, стягнуто 150,00 грн плати за вчинення виконавчого напису. 04.12.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М.О. відкрито виконавче провадження № 67769324 на підставі виконавчого напису № 3233 від 23.05.2019 про стягнення з [PERSON] , на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у розмірі 33405,79 грн та виконавчого збору/основної винагороди у розмірі 3340,58 грн. Крім того, судом досліджено копію заяви/анкети позичальника ПАТ «Платинум Банк» №2406/02232ЕССВІ - [PERSON] від 21.12.2013; заяву про відкриття поточного рахунку; копію Договору №2406/02232ЕССВІ про відкриття банківського рахунку, кредитного обслуговування рахунку, встановлення кредитного ліміту та страхування життя клієнта, укладеного 21.12.2013 між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] , відповідно до якого розмір кредитного ліміту 23600 грн; розмір щомісячної комісії за кредитне обслуговування 437,00 грн; розмір щомісячного платежу 1315,00 грн; строк дії кредитного ліміту 36 місяців, строк дії Договору страхування 21.12.2016.; Графік платежів. Відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України\~«Про\~нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства\~юстиції\~України\~від 22\~лютого\~2012\~року\~№\~296/5 (далі - Порядок). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Так, згідно зі статтею 87\~Закону\~України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону\~України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні положення щодо умов та правил вчинення виконавчого напису містяться у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (надалі Перелік), що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Отже, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, яка підтверджується для нотаріуса формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19). Водночас, як зазначив Верховний Суд у постанові від 13 жовтня 2021 року, у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Порушення порядку повідомлення позивача про вимогу про усунення порушення є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (постанова ВС від 19 березня 2021 року у справі № 750/3781/20). Так, судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів направлення боржнику [PERSON] листа-вимоги про повернення боргу та отримання нею такого листа. Водночас, копія кредитного договору, що міститься у матеріалах виконавчого провадження, позначок про нотаріальне посвідчення не має. З матеріалів справи також не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував первинні бухгалтерські документи на підтвердження здійснення/нездійснення платежів на погашення кредиту (банківську виписку, квитанції, платіжні доручення тощо). З наведеного слід дійти висновку, що запропонувавши стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитом у розмірі 22\~898 грн 77 коп., яка є меншою, ніж сума кредитного ліміту, встановленого [PERSON] за договором, нотаріус виходив з того, що останньою здійснювались платежі на погашення заборгованості за тілом кредиту. Однак, будь-яких документів на підтвердження сплачених [PERSON] сум в рахунок кредитної заборгованості, дат їх сплати, матеріали справи, зокрема, матеріали виконавчого провадження, не містять. Крім того, за умовами договору, строк його дії становить 36 місяців, а саме з 21.12.2013 по 21.12.2016. Відповідно до постанови Великої Палати ВС від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (№14-10цс18) припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Отже, стягнення за спірним виконавчим написом заборгованості у виді нарахованих та несплачених відсотків боргу з [PERSON] за період з 20.07.2015 по 20.05.2019, при тому, що строк дії договору відповідно до п.5.11 спливає о 24:00 год 21.12.2016, є неправомірним. Таким чином, доказів дотримання положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів щодо вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди (кредитного договору) відповідачем не надано. Крім того, Велика Палата ВС у згадуваній вище постанові зробила висновок щодо обрахування строку позовної давності, зокрема, якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч.5 ст.261 ЦК України починається після невиконання позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Відповідно до Графіку платежів із визначенням сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, щомісячний платіж складає 1315,00 грн, перший платіж 14.01.2014, кількість платежів 36, останній встановлений платіж 12.12.2016 в сумі 1269,17 грн. Всього нараховано 47294,17 грн. Пунктом 4.2. Договору передбачено, що погашення заборгованості за кредитом здійснюється клієнтом шляхом сплати щомісячного платежу. Щомісячний платіж містить в собі частину кредитної заборгованості, проценти, що нараховані в останній банківський день попереднього календарного місяця, а також щомісячну комісію. Щомісячний платіж вважається сплаченим після зарахування банком цих коштів на рахунок. Спірний виконавчий напис № 3233 вчинений 23.05.2019, а відтак, в частині заборгованості, що охоплюється періодом з 14.01.2014 по 14.05.2016, - з пропуском встановленого статтею 88 Закону України «Про нотаріат» строку вчинення виконавчих написів. З урахуванням наведеного, підстави вважати, що на час вчинення спірного виконавчого напису товариством було подано приватному нотаріусу усі необхідні докази про безспірність заборгованості за спірним кредитним договором, та оригінал нотаріально посвідченого договору, а також, що виконавчий напис вчинено у строки, встановлені законом, а отже дотримано процедуру стягнення боргу на підставі виконавчого напису нотаріуса, відсутні. Відповідачем доводи позивача про незаконність виконавчого напису нотаріуса з наведених вище підстав, під час розгляду справи не спростовувались; позовні вимоги ним визнано. На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. В частині стягнення витрат на правову допомогу та судового збору суд виходить з такого. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, що передбачено ст. 15 ЦПК України. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень частин 1-4 ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, додатки до позовної заяви не містять жодного з перерахованих вище доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, відповідно вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 4000,00 грн витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Outcome: approved