Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконавчий комітет Вінницької міської ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що з 2012 року по 2020 рік її син, [PERSON] та [PERSON] проживали разом без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Запис про батька дитини, а саме: прізвище та по батькові дитини провадився за прізвищем [PERSON] , так як [PERSON] на той час перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 26.12.2012 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 23.02.2011 [PERSON] було засуджено до 6 років позбавлення волі. Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 14.04.2016 [PERSON] було засуджено до 6 років позбавлення волі. Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 31.03.2023 [PERSON] було засуджено до 4 років позбавлення волі. На виконання вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 31.03.2023 [PERSON] відбуває покарання в ДУ «Стрижавська виправна колонія №81». Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 17.01.2024 позбавлено батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки - [PERSON] . Онука позивачки, [PERSON] , з дня народження і по теперішній час проживає разом з позивачкою в будинку [ADDRESS] . Власником даного будинку являється позивачка. З часу народження онуки відповідач жодного разу з дитиною не спілкувався, життям дитини не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання побачити дитину та не приймає участі у її вихованні, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Спорів стосовно місця проживання дитини не було. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між позивачкою та її внучкою склалися чудові, люблячі та доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Дитині проводяться регулярні амбулаторні огляди. Малолітня [PERSON] навчається за місцем проживання бабусі в КЗ «Вінницький ліцей №22», у 5-Б класі. За наведених обставин позивач звертається до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини [PERSON] . В підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Горбатюк В.В. вимоги позовної заяви підтримали, мотивуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві, просили позов задоволити. Відповідач [PERSON] , який на даний час відбуває покарання в ДУ «Стрижавська виправна колонія №81», в підготовче судове засідання надіслав суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно дитини [PERSON] . Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - виконавчого комітету Вінницької міської ради, [PERSON] , в підготовче судове засідання не з`явився, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначивши також, що підтримує висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача стосовно дитини [PERSON] . Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відзив на позовну заяву позивача відповідачем у встановлений судом строк не подавався, а тому відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, зі сторони їх належності, достатності та допустимості дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.04.2013, батьками якої зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Як зазначає позивач у своїй позовній заяві, з 2012 року по 2020 рік її син, [PERSON] та [PERSON] проживали разом без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Запис про батька дитини, а саме: прізвище та по батькові дитини проводився за прізвищем [PERSON] , так як [PERSON] на той час перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . З довідок КК «Поділля» № 654 від 04.09.2019 та № 45 від 25.01.2024 вбачається, що дитина [PERSON] є онукою позивача [PERSON] та з народження зареєстрована та проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9 - 10); також за даною адресою зареєстровані: [PERSON] - невістка, [PERSON] - син, [PERSON] - онук, [PERSON] - онук. Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 26.12.2012 шлюб між відповідачем [PERSON] та [PERSON] розірвано, після розірвання шлюбу дружину іменувати прізвищем « [PERSON] » (а.с. 16). Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 17.01.2024 (а.с. 15 - 18) невістку позивача - [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно доньки [PERSON] . Дитина [PERSON] проживає та виховується в сім?ї позивача, яка являється її бабусею, для дитини створені належні умови для проживання, належного навчання та відпочинку, дитина навчається КЗ «Вінницький ліцей №22», у 5-Б класі(а.с. 11). Надаючи суду заяву, в якій відповідач не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, та фактично визнає позовні вимоги та той факт, що він з дитиною не спілкується, участі у її вихованні не приймає, матеріально не утримує. Як вбачається з висновку служби у справах дітей Вінницької міської ради №01/00/011/135341 від 21.05.2024 Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] [INFO] . З даного висновку також вбачається, що на засіданні комісії служби у справах дітей Вінницької міської ради 30.04.2024 відповідач повідомив, що [PERSON] не його дитина і він не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини; [PERSON] повідомила, що [PERSON] вона не знає, бачила лише один раз чотири роки тому, коли вони з матір`ю [PERSON] приїжджали до її старшого брата. Дані правовідносини регулюються ст.ст.19,150,157,164-166 СК України. Так, відповідно до ст. 19 Сімейного Кодексу при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. При цьому відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до принципу шостого «Декларації прав дитини», яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості. За ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. За ст.8 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Україною 27.02.1991 зазначено, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки. За ст.9 вказаної Конвенції держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. За ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються, від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та жорстоко поводяться з дитиною. Суд вважає, що позовні вимоги являються законними та обґрунтованими, оскільки в ході судового розгляду, судом було встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо виявив бажання відмовитися від виховання з дитини та самоусунутися від контакту з нею, не бере участі у фізичному та інтелектуальному, культурному розвитку дитини, піклуванні про стан її здоров`я та розвиток особистості. 14 вересня 2006 року Україною було ратифіковано Європейську соціальну хартію, переглянуту у 2007-2010 року за якою держава зобов`язалася забезпечити права дитини на належний рівень життя. За ст.3 Конвенції про права дитини, судова система є одним з органів держави на який також покладено обов`язок забезпечити захист інтересів дітей. При вирішенні даного судового спору, суд виходить з положень СК України, ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997, нормативних положень Конвенції про права дитини, що була ратифікована Україною 27.02.1991 року за положеннями якої, держава зобов`язалася приділяти особливу увагу правам дітей, які є особливо уразливою групою з огляду на їх вік, психічний та фізичний розвиток, та враховує, що діти потребують спеціального постійного нагляду та захисту, і в першу чергу враховує якнайкраще забезпечення інтересів дитини, на що вказує і ст.27 Конвенції про права дитини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є доведеним та такими, що підлягають до задоволення. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп., що підтверджено документально (а.с. 1). Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи повне задоволення вимог позивача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved