Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

У липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг від 15.11.2021 №784277/4229697 у розмірі 3\~677,48 грн. та за кредитним договором від 15.11.2021 №1/4229697 у розмірі 66\~467,58 грн., а також судового збору у розмірі 2\~422, 40 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що 15.11.2021 між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладено договір про надання банківської послуги №784277/4229697 за умовами якого товариство надає відповідачу кредит у розмірі 4500 грн на строк 36 місяців зі сплатою 34 % річних та 68 % за несвоєчасно погашену (прострочену) заборгованість по кредитній лінії, орієнтовна реальна ставка 43,37%. В свою чергу відповідач зобов`язався повернути отриманий кредит у порядку та на умовах, визначених договором. Кредит надавався позичальнику на споживчі потреби. Однак, відповідач належним чином умови кредитного договору не виконувала, внаслідок чого станом на 27.07.2024 у неї утворилася заборгованість в розмірі 3\~677,48 грн, яка складається з: простроченої заборгованості у розмірі 2\~806,83 грн.; відсоткам у розмірі 39,22 грн.; прострочених відсотків 831,43 грн. 29.08.2023 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір №4-2023 про відступлення права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №784277/4229697 від 15.11.2021. 15.09.2023 АТ «Креді Агріколь Банк» направило [PERSON] повідомлення про те, що відбулося відступлення права вимоги за договором №4-2023 від 29.08.2023 до ТОВ «Глобал Спліт», яке в свою чергу стало новим кредитором та має право вимагати від [PERSON] погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору №784277/4229697. На виконання умов договору відступлення прав вимоги [PERSON] була повідомлена про необхідність перерахувати кошти в сумі 3677,48 грн., що відповідає розміру поточних зобов`язань за договором. Також позивач зазначив, що 15.11.2021 між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №1/4229697 за умовами якого товариство надає кредит у розмірі 50\~300 грн. строком на 60 місяців з 15.11.2021 до 14.11.2026 на рахунок позичальника, в свою чергу позичальник зобов`язується сплачувати банку процентну винагороду щомісячно, в розмірі 15 % річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно, в розмірі 2,35% від суми кредиту, зазначеної в договорі. Підписанням договору позичальник замовляє у банку супровідні послуги з обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе: послуги з розрахунку суми чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касове обслуговування заборгованості за договором та надання інформаційно-консультаційних послуг, під якими розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, 24/7 та через довідковий центр банку, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасної сплати платежів тощо. Позивач також послався на те, що ЗУ №1734VIII безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Зазначив, що 29.08.2023 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір №4-2023 про відступлення прав вимог до боржника [PERSON] за кредитним договором №1/4229697 від 15.11.2021. 15.09.2023 до [PERSON] АТ «Креді Агріколь Банк» направило повідомлення про те, що відбулося відступлення прав вимоги за договором №4-2023 від 29.08.2023 до ТОВ «Глобал Спліт», яке в свою чергу стало новим кредитором та має право вимагати від [PERSON] погашення заборгованості згідно з договором №1/4229697 від 15.11.2021. На виконання умов договору відступлення прав вимоги [PERSON] була повідомлена про необхідність перерахувати кошти в сумі 66467,58 грн. що відповідає розміру поточної заборгованості за договором, яка утворилася станом на 24.07.2024 та складається з: строкової заборгованості-35\~785,71 грн; простроченої заборгованості -7332,69 грн.; нарахованих відсотків-6777,07 грн.; прострочених відсотків -5933,66 грн.; комісії-1182,05 грн.; простроченої комісії-9456,40 грн. Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 02 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з повідомленням (викликом) сторін. У відзиві на позов відповідача зазначила, що не визнає позовні вимоги в частині стягнення з неї комісії за договором №1/4229697 від 15.11.2021 з посиланням на висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду у п. 31.29 від 13.07.2022 у справі №496/3134/19, а також у поставі Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №202/5330/19. Вважає, що вимоги позивача в частині стягнення комісії за договором №1/4229697 від 15.11.2021 у розмірі 10\~684,45 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Також зазначила, що дослідивши виписку по рахунку за кредитним договором №1/4229697 від 15.11.2021 банком було перераховано кошти в якості комісії за обслуговування кредитної заборгованості з внесених коштів відповідача на погашення кредиту у розмірі 7\~199, 30 грн., які, на думку відповідача, слід перерахувати на погашення основної суми боргу. У зв`язку з чим вважає, що з неї на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 52\~296,71 грн. Зазначила також, що у разі відсутності представника відповідача, вважає за можливе здійснювати розгляд справи без його участі. У додаткових письмових поясненнях позивач зазначив, що ЗУ «Про споживче кредитування" передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Послався на постанову Великої Палати від 13.07.2022 у справі №496/3134/19. Зазначив, що комісія за обслуговування кредиту у розмірі 2,35% від суми наданого кредиту була передбачена умовами договору, які відповідач підписала, тому вважає законним право кредитора встановлювати комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 21.10.2024 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши та надавши належну оцінку зібраним по справі доказам, встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що 15.11.2021 між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг №784277/4229697, на підставі якого позичальнику було відкрито поточних картковий рахунок, видано кредитну карту, а також відповідно до заяви позичальника про надання банківської послуги «Кредитна картка» від 15.11.2021 було досягнуто угоди щодо встановлення кредитного ліміту (відкриття кредитної лінії) на наступних умовах: розмір кредитної лінії (кредитний ліміт) 4500 грн, строком на 36 місяців, процентна ставка (фіксована) 34 % річних. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, передавши відповідачеві обумовлену договором суму грошових коштів шляхом їх перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок позичальника. 29.08.2023 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір №4-2023 про відступлення права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №784277/4229697 від 15.11.2021. Відповідно до Розрахунку заборгованості, станом на 15.09.2023 включно, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №784277/4229697 від 15.11.2021 становить: 2806,83 грн. прострочена заборгованість; 39,22 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 831,43 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Крім того, 15.11.2021 між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1/4229697, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 50300 грн. строком на 60 місяці з 15.11.2021 до 14.11.2026 (включно), шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника № [NUMBER] , а позичальник зобов`язаний сплачувати банку процентну винагороду щомісячно в розмірі 15,00% річних (фіксована процентна ставка); комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно в розмірі 2,35% від суми кредиту. Відповідно до\~п.\~2.1\~кредитного договору,\~з метою\~обслуговування кредиту\~Банк відкриває\~позичальнику єдиний\~рахунок для\~погашення кредитної\~заборгованості № [NUMBER] в банку. Згідно з п.2.2 кредитного договору, позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти за комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків графіку платежів по кредиту, щомісяця, в день повернення кредиту на рахунок погашення заборгованості. Сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісії в день повернення кредиту. У випадку, якщо припадає на неробочий день, то сплатити у попередній робочий день. За умовами п. 2 6 кредитного договору, банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав за договором, а також за договорами про забезпечення, будь-якій третій особі і повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь-яку інформацію про позичальника та третіх осіб, з якими укладено договори про забезпечення, яка необхідна або яку банк вважатиме доцільною. 29.08.2023 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір №4-2023 про відступлення прав вимог до боржника [PERSON] за кредитним договором №1/4229697 від 15.11.2021. 15.09.2023 до [PERSON] АТ «Креді Агріколь Банк» направило повідомлення про те, що відбулося відступлення прав вимоги за договором №4-2023 від 29.08.2023 до ТОВ «Глобал Спліт», яке в свою чергу стало новим кредитором та має право вимагати від [PERSON] погашення заборгованості згідно з договором №1/4229697 від 15.11.2021. У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань станом на 24.07.2024 у позичальника утворилася загальна заборгованість за кредитним договором №1/4229697 від 15.11.2021 у розмірі 66467,58 грн., яка складається з: строкової заборгованості-35 785,71 грн; простроченої заборгованості -7332,69 грн.; нарахованих відсотків-6777,07 грн.; прострочених відсотків -5933,66 грн.; комісії-1182,05 грн.; простроченої комісії-9456,40 грн. Видача кредиту та нарахування відсотків та комісій підтверджуються відповідними виписками по рахунку боржника, наявними в матеріалах справи. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На підставі ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язання за договором про надання банківської послуги від 15.11.2021 №784277/4229697 щодо повернення кредитних коштів, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості, яка утворилася станом на 27.07.2024 в розмірі 3 677,48 грн, та яка складається з: простроченої заборгованості у розмірі 2 806,83 грн.; відсоткам у розмірі 39,22 грн.; прострочених відсотків 831,43 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №1/4229697 від 15.11.2021, яка відповідно до розрахунку позивача, утворилася станом на 24.07.2024 та становить 66467,58 грн., з яких: строкова заборгованість 35 785,71 грн; прострочена заборгованість 7332,69 грн.; нараховані відсотки 777,07 грн.; прострочені відсотки -5933,66 грн.; поточна комісія 1182,05 грн.; прострочена комісія 9456,40 грн. Суд вважає, що позивачем доведено на підставі наданих належних доказів обставини, які вказують, що відповідач за договором від 15.11.2021 №1/4229697 отримав кредитні кошти, якими користувався, водночас взяті на себе зобов`язання за вказаним договором виконував не належним чином та не регулярно, чим істотно порушив умови кредитного договору. Отже, позивачем доведено факт отримання відповідачем кредиту, а оскільки позичальником порушено умови договору щодо повернення кредитодавцеві суми позики, вимоги позивача про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором підлягають задоволенню. Водночас вирішуючи питання щодо стягнення заборгованості по комісії суд виходить з наступного. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до п. п. 1.4.2 п 1.4 кредитного договору позичальник зобов`язаний сплачувати банку комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,35 % від суми кредитку, зазначеної в п. 1.1 договору. Підписанням Договору позичальник замовляє у Банку супровідні послуги з обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе: послуги з розрахунку суми чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касове обслуговування заборгованості за договором та надання інформаційно-консультаційних послуг, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування в режимі 24/7 та через Довідковий центр Банку, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. Разом з тим, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача на свою користь комісії, позивачем не доведено правомірності нарахування вищевказаної суми комісії, оскільки комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживчекредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої, другої статі 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому суд ураховує висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, яка відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19, постанові Верховного Суду від 15 березня 2021 року в справі № 361/392/20. Враховуючи, що позивачем не доведено правомірність нарахування комісії, суд дійшов висновку, що у стягненні з відповідача комісії в розмірі 1\~182,05 грн. та простроченої комісії у розмірі 9 456,40 грн слід відмовити. Крім того, відповідно до виписки по рахунку відповідача за кредитним договором №1/4229697 від 15.11.2021 банком безпідставно зараховано кошти в рахунок сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості з внесених коштів відповідача в рахунок погашення кредиту у розмірі 7\~199,30 грн., які підлягають зарахуванню до погашення основної заборгованості. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №1/4229697 від 15.11.2021 у розмірі 48\~629,38 грн. За таких обставин, позов ТОВ «Глобал Спліт» підлягає задоволенню частково та з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 52\~306, 86 грн. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково (74%), відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1807,11 грн.

Outcome: partial