Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 року у справі № 759/20357/23 частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договорів купівлі-продажу недійсними. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , серія та номер 228, посвідчений приватним нотаріусом Сафроновою Н.Л., укладений 15 вересня 2023 року між [PERSON] , від імені якої діяв [PERSON] , та [PERSON] . Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення [ADDRESS] , серія та номер 230, посвідчений приватним нотаріусом Сафроновою Н.Л., укладений 15 вересня 2023 року між [PERSON] , від імені якої діяв [PERSON] , та [PERSON] . 27 вересня 2024 року шляхом формування заяви в електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд» ЕСІТС представник позивача - адвокат Липівська Олена Андріївна подала заяву, в якій просила стягнути з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу, а саме 25 125 гривень 00 копійок з Пархоменка Володимира Анатолійовича та 25 125 гривень 00 копійок з [PERSON] . Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30 вересня 2024 року заяву передано на розгляд судді Якусику О.В. Судове засідання з розгляду вказаної заяви призначено на 23 жовтня 2024 року. 01 жовтня 2024 року представник відповідача-1- адвокат Оплачко В.О. шляхом формування заяви в електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд» ЕСІТС подав клопотання, в якому просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката позивача - Липівської О.А., які підлягають розподілу між сторонами, до розміру 3 000 грн. 00 коп. Заперечення представника відповідача-1 проти розміру таких витрат ґрунтуються на тому, що: (1) у Акті № 1 від 29 лютого 2024 року послуга з аналізу документів, що надані клієнтом для підготовки правової позиції по справах (тактики та стратегії захисту в усіх можливих судових провадженнях та тих, що вже були ініційовані)», не містить детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги саме в цій справі; послуга щодо формування витягів з ДРРП не входить до складу послуг з правничої допомоги, а такі послуги носять технічний характер; послуги з подання адвокатських запитів, не потребує особистої участі адвоката, адже направити їх засобами поштового зв`язку може будь-яка особа, а сама послуга носить технічний характер. Крім цього, такі адвокатські запити не були обов`язковими для цієї справи, оскільки сторони не заперечували проти того, що позивач виїхала з України, а також проти того, що спірна квартира була придбана під час шлюбу між позивачкою та відповідачем за спірним договором купівлі-продажу; послуги під №№ 6,7,8, вказані в цьому Акті №1 разом з аналізом матеріалів справи, охоплюється однією послугою з підготовки Заяви про зміну підстав позову, зазначеної в п. № 3 Акту № 3, та не можуть бути оцінені окремо; послуга з отримання оригіналу Ухвали про забезпечення позову не була обов`язковою, оскільки судові ухвали надходять через підсистему «Електронний Суд» з ЕЦП судді, що цілком достатньо для того, щоби виконавець відкрив відповідне виконавче провадження, а така послуга носить технічний характер і не була необхідною при наданні правничої допомоги у цій справі; послуга щодо подачі до приватного виконавця заяви про забезпечення позову з оригіналом ухвали не потребує спеціальних знань адвоката, її подача здійснюється електронною поштою, витрачений адвокатом час на надання такої послуги у 3 години є неспівмірним для цього. Щодо послуг під №№10, 11 у Акті представник зазначає, що вони стосуються іншої справи №753/3445/24 і не можуть бути враховані при вирішенні судом питання про відшкодування вартості правничих послуг в цій справі. (2) у Акті № 3 від 29 березня 2024 року послуги щодо надсилання адвокатського запиту до КНП «КЦД» Шевченківського району м. Києва» не містять реквізитів та дати такого запиту, а тому не зрозуміло, чи мав він значення для вирішення цієї справи. Представник відповідача наголошує, що жоден з направлених адвокатом позивача адвокатських запитів не мав значення для правильного вирішення цієї справи про визнання недійсними договорів, адже жоден з них не підтверджував обставини недійсності спірних договорів. Послуги з підготовки правової позиції у справі та подача заяви про зміну підстав позову» (тривалістю 5,5 годин), є однією послугою з послугами, вказаними в пунктах під №№6,7,8 Акту №1, а також, включена в п. №1 Акту №1, сама подача заяви про зміну підстав позову не є наданням правової допомоги, а носить технічний характер. Послуги під №4,5,7 у Акті стосуються іншої справи № 753/3445/24 і не можуть бути враховані при вирішенні судом питання про відшкодування вартості правничих послуг в цій справі. Щодо участі представника у судовому засіданні у справі 28 березня 2024 року (послуга під №6) представник відповідача зазначає, що таке судове засідання, по суті, не відбулось через те, що адвокат Липівська О.А. надала заяву про зміну підстав позову саме в день судового засідання, а не у розумний строк, достатній для того, щоб суд до засідання мав змогу ознайомитись з процесуальною заявою, а інша сторона - ознайомитись та подати свої заперечення, а тому з огляду на це судове засідання 28 березня 2024 року тривало хвилин 5-10. (3) у Акті №4 від 31 травня 2024 року послуги, зазначені під №№ 1,7,8 стосуються іншої справи № 753/3445/24, а послуги під №№ 2-5 не містять конкретного опису послуг, не містить реквізитів та дат таких запитів; витрати на надання послуги під № 6 «Підготовка та подача відповіді на відзив на позов», є завищеними, оскільки така заява не містила ніяких нових обставин і не була складною. (4) у Акті №6 від 16 липня 2024 року послуги, зазначені під № 1,3,4 стосуються інших справ і не можуть бути враховані. (5) у Акті №7 від 25 вересня 2024 року вартість послуги і кількість витраченого часу з участі в судовому засіданні у справі №759/20357/24, є завищеною, оскільки у такому судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину судового рішення, що тривало 5-10 хвилин; витрати на підготовку заяви про стягнення витрат на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню, відповідно до позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22. Таким чином, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, ціну позову, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду документів, їх значення для вирішення спору, представник відповідача зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, не відповідає критерію розумності та їх стягнення у повному обсязі становить надмірний тягар для відповідачів, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Наголошує, що ця справа не є складною, вона відноситься до дуже поширеної категорії справ, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося, а судова практика щодо вказаною категорії справ є напрацьованою, сталою та не змінюваною вже тривалий час і участь адвоката у справі не потребує якогось особливого детального вивчення проблеми, аналізу законодавства та розроблення особливої стратегії ведення справи, а відтак загальна вартість витрат на професійну (правову) допомогу є надзвичайно завищеною, заявлений розмір відшкодування не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру. Крім того, зазначає, що позов було задоволено лише частково. У поданих запереченнях на заяву про зменшення витрат на професійну правничу допомогу представник позивача вказала, що позивач у зв`язку з розглядом цієї справи понесла витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 250 грн., що підтверджується документально, та не погодилася з обрахунком вартості витрат, здійсненим відповідачем, оскільки: (1) Послуги, описані у пунктах №№ 1, 2, 3, 10, 11 Акту №1 не заявлялись у вигляді витрат, що чітко описано у заяві про стягнення витрат на професійну правничу допомогу; послуга з подачі адвокатського запиту включає у себе його написання, друк, підписання, відправку адвокатського запиту, адвокатські запити та відповіді на них були долучені до матеріалів справи №759/20357/23; щодо запитів про перетин кордону, то вимоги по компенсації вартості послуг у заяві про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не заявлялись; щодо отримання оригіналу ухвали про забезпечення позову та звернення із заявою про забезпечення позову до приватного виконавця, то вказані дії з метою його оперативного виконання передбачаються особисту явку представника Позивача до суду (що включає час на дорогу до суду, написання клопотання про видачу копії ухвали, очікування на виготовлення ухвали суду), а також до виконавця і подачу вказаної заяви з додатками особисто. (2) У Акті № 3 від 29 березня 2024 року - адвокатський запит до КПН «КДЦ» Шевченківського району м. Києва був поданий в межах справи №759/20357/23, відповідь була долучена як доказ неможливості сплати за нерухоме майно відповідачем-2 через низькі доходи, цей доказ був досліджений судом у судовому засіданні; послуги з підготовки правової позиції у справі та подачі заяви про зміну підстав позову передбачає окрему зайнятість по часу і ніяк не може стосуватись дій, вчинених адвокатом для забезпечення позову; послуги, описані у п. №№ 1,4,5,7 Акту № 3 не заявлялись у вигляді витрат, що описано у заяві про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. (3) у Акті №4 від 31 травня 2024 року послуги, описані у п. №№ 1,7,8 Акту №4 не заявлялись у вигляді витрат; адвокатські запити та відповіді на них, що описані у пунктах №№ 2-5 Акту №4, долучені до матеріалів судової справи, як письмові докази, були досліджені судом у судовому засіданні; послуга щодо підготовки та подачі відповіді на відзив, передбачає окрему зайнятість по часу і ніяк не може стосуватись дій, вже вчинених адвокатом у справі. (4) у Акті № 6 від 16 липня 2024 року послуги, описані у п. №№ 1, 3, 4 Акту № 6 не заявлялись у вигляді витрат на професійну правничу допомогу. (5) у Акту № 7 від 25 вересня 2024 року описані в ньому послуги є складовою правничої допомоги клієнту у справі та підлягають стягненню на користь Позивача. Крім цього представник позивача зазначає, що послуги щодо явки до суду представника Позивача з метою подачі чи отримання судових рішень, участі у судових засіданнях, являють собою не формальну присутність на судовому засіданні, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні. Наголошує, що за написання процесуальних документів та участь у судових засіданнях представник відповідачів заявляв про витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень, хоча ним не було подано до суду копій адвокатських запитів чи відповідей на них, не було заявлено про застосування заходів забезпечення, не додано такої кількості письмових доказів, як представником позивача. Підсумовуючи, представник позивача вважає, що ним доведена відповідність критеріям, визначених у статті 137 ЦПК України, розміру витрат на оплату послуг адвоката у цій справі. Як передбачено частинами першою, третьою статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьою статті 2 ЦПК України). За результатами дослідження матеріалів справи встановлено, що під час ухвалення рішення не було вирішено питання про судові витрати позивача, що відповідно до положень статті 270 ЦПК України є підставою для ухвалення додаткового рішення. Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як передбачено частиною восьмою статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Із заявою про компенсацію судових витрат представник відповідача звернувся 27 вересня 2025 року, тобто у строк, передбачений статтею 141 ЦПК України. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої-третьої статті 137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як визначено частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто у ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Схожі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20, від 08 червня 2021 року у справі 550/936/18. Водночас суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial