Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за заявою [PERSON] , заінтересована особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), про встановлення факту народження. 18.07.2024 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження. В заяві просить суд встановити факт народження громадянина України - [PERSON] (адреса реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), дата народження - [INFO] , місце народження - село Олександропіль Солонянського району Дніпропетровської області Україна, мати - [PERSON] , [INFO] , громадянка України, батько - [PERSON] , [INFO] , громадянин України. Заяву обґрунтував тим, що [PERSON] , [INFO] , місце народження: Дніпропетровська області, Солонянський район, село Олександропіль - є громадянином України. Вказані обставини підтверджується паспортом серії [NUMBER] , виданого Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 28.07.1995 року, військовим квитком № [NUMBER] . [PERSON] звернувся до Дніпровського відділу державної реєстрації актів Цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерство юстиції (м.Одеса) для видачі повторного свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] . Заінтересована особа листом від 25.-04.2024 року №1012/31.30-26 повідомила, що за допомогою Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] - не виявлено. За паперовими носіями актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] - не виявлено. Проведеною перевіркою, за допомогою Державного реєстру актів цивільного стану громадян на паперовим носіям (по першим та другим примірникам) актовий запис про визнання батьківства, про усиновлення [PERSON] , [INFO] - не виявлено. Підсумовуючи вищевикладене, прохання щодо видачі повторного свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , не може бути виконано. Відповідно до Свідоцтва про народження [NUMBER] громадянин України [PERSON] народився [INFO] , місце народження: місце народження: Дніпропетровська області, Солонянський район, село Олександропіль. [PERSON] , [INFO] - є матір`ю заявника. Відповідно до Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) [PERSON] померла [INFO] у віці 75 років про що 16.12.2023 року складено відповідний актовий запис №1778, місце смерті Україна, Дніпропетровська область, місто Дніпро. [PERSON] , [INFO] - є батьком заявника. Відповідно до Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дубиняк Н.С. помер [INFO] у віці 70 років про що 16.05.2013 року складено відповідний актовий запис №3437, місце смерті Україна, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, селище Дослідне. У зв`язку з чим було відкрито Спадкову справу №449/2013, де вказано, що спадкоємцем померлого [PERSON] є його син - [PERSON] . Вказані обставини стали для [PERSON] підставою для звернення до суду з даною заявою. У судовому засіданні Заявник не з`явився, проте надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності та задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився. Про час та місце були належним чином повідомлені. Надали заяву в якій просили розгляд заяви проводити за їх відсутності. Вирішуючи справу за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , місце народження: Дніпропетровська області, Солонянський район, село Олександропіль - є громадянином України. Вказані обставини підтверджується паспортом серії [NUMBER] , виданого Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 28.07.1995 року, військовим квитком № [NUMBER] . [PERSON] звернувся до Дніпровського відділу державної реєстрації актів Цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерство юстиції (м.Одеса) для видачі повторного свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] . Заінтересована особа листом від 25.-04.2024 року №1012/31.30-26 повідомила, що за допомогою Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] - не виявлено. За паперовими носіями актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] - не виявлено. Проведеною перевіркою, за допомогою Державного реєстру актів цивільного стану громадян на паперовим носіям (по першим та другим примірникам) актовий запис про визнання батьківства, про усиновлення [PERSON] , [INFO] - не виявлено. Підсумовуючи вищевикладене, прохання щодо видачі повторного свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , не може бути виконано. Відповідно статті 256 Цивільного процесуального кодексу України, справи про встановлення фактів, що мають, юридичне значення розглядає суд. Відповідно до Свідоцтва про народження [NUMBER] громадянин України [PERSON] народився [INFO] , місце народження: місце народження: Дніпропетровська області, Солонянський район, село Олександропіль. [PERSON] , [INFO] - є матір`ю заявника. Відповідно до Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) [PERSON] померла [INFO] у віці 75 років про що 16.12.2023 року складено відповідний актовий запис №1778, місце смерті Україна, Дніпропетровська область, місто Дніпро. [PERSON] , [INFO] - є батьком заявника. Відповідно до Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дубиняк Н.С. помер [INFO] у віці 70 років про що 16.05.2013 року складено відповідний актовий запис №3437, місце смерті Україна, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, селище Дослідне. У зв`язку з чим було відкрито Спадкову справу №449/2013, де вказано, що спадкоємцем померлого [PERSON] є його син - [PERSON] . Вказані обставини стали для [PERSON] підставою для звернення до суду з даною заявою. Також, на підтвердження родинних зав`язків надано: копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , копію Свідоцтва про одруження Серії [NUMBER] . Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я утворюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У відповідності до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В силу п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справу про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника. Згідно до ч.1 ст.144 СК України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до п.4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду. За правилами ч.1 ст.7 Закону України"Про громадянство України" особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Відповідно до частини 2 статті 49 ЦК України актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон). Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі Правила). Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. Згідно із 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; постанова адміністративного суду. Відповідно до роз`яснень, що містяться в абз. 2 п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» №12 від 07 липня 1995 року (далі-Постанова), суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану, як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). Згідно пункту 11 Постанови суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. Рішення суду, яким встановлено неправильність запису в акті громадянського стану є підставою для виправлення такого запису органами реєстрації актів громадянського стану, у резолютивній частині рішення повинно бути зазначено, який запис є неправильним, яким органом реєстрації актів громадянського стану і щодо яких осіб він складений, номер і дата запису та які виправлення, зміни чи доповнення слід до них внести. При цьому, відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, відповідно до ч.І ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у частині другій статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, ЦК України та іншим законом, не є вичерпним (частина третя статті 270 ЦК України). Позивач звернувся до суду для захисту права на забезпечення органом державної влади особистого немайнового права (частина перша статті 273 ЦК України) на відображення достовірної інформації про його дату народження в актовому записі про народження, а не для оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Тим, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також' і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року). Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За таких обставин, оцінюючи в сукупності зібрані докази, суд приходить до висновку про те, що викладені в заяві обставини знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду, вимоги [PERSON] обґрунтовані, законні і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved