Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 08 липня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір позики №53681 в електронній формі, за умовами якого відповідачу було надано грошові кошти в сумі 1 201,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 30 днів, а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування нею. Згідно п.1.4 вказаного договору дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником за домовленістю сторін вважається датою укладання Договору позики. Однак, відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, в результаті чого станом на 05 серпня 2019 року утворилась заборгованість на загальну суму 51 747,00 грн., з яких: 1 201,00 грн, - основний борг; 25 655,74 грн - заборгованість по відсоткам, 24 891,17 грн - заборгованість за простроченими відсотками, а також позивач просив стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. У судове засідання сторони не викликались. Від відповідача відзив на позов не надходив. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У відповідності до вимог ст. ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не надав заперечень проти заочного вирішення справи. 12 серпня 2024 року до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області відповідно до розпорядження №1461 Широківського районного суду Дніпропетровської області надійшла вказана цивільна справа №197/995/19. \~ \~ \~ \~ Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 серпня 2024 року, справу передано у провадження судді Мазуренка В.В. Ухвалою суду від 19 серпня 2024 року справу прийнято до свого провадження суддею Мазуренком В.В. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. Судом встановлено, що ТзОВ «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності. На час виникнення правовідносин між позивачем та відповідачем порядок отримання та надання позики регламентувалось Правилами надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», затвердженими наказом директора ТОВ «ВЕЛЛФІН» Стензя Д.В. №2-1 від 27 жовтня 2015 року. 08 липня 2016 року відповідач у порядку, встановленому пунктами 4.1, 4.2 Правил оформив Заявку для отримання позики, шляхом заповнення всіх обов`язкових полів Заявки. На підставі заповненої відповідачем заявки, 08 липня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір позики №53681, невід`ємною частиною якого є вказані вище Правила. Згідно п. 1.1. Договору позики ТОВ «ВЕЛЛФІН» надав позичальнику грошові кошти в позику в сумі 1 201,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Згідно п. 1.3. Договору позики позика надавалась строком на 30 днів. Таким чином, реєстрація відповідача на сайті позивача, подання ним заповненої заявки на отримання позики, підтвердження позивачем заявки на отримання позики у передбачений п. 4.8 Правил спосіб, вчинення відповідних дій щодо отримання позики, свідчить про те, що відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами отримання позики, а Договір позики було укладено та підписано в електронній формі, що у відповідності до чинного законодавства вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі. Отже, позивач виконав своє зобов`язання щодо надання позики, яка була перерахована відповідачу на його картковий рахунок, що підтверджується повідомленням ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 22 липня 2019 року, яке надає позивачу технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно Договору про організацію переказу грошових коштів №ВП-180516-3 від 18 травня 2016 року. Однак, відповідач у порушення зазначених норм закону та умов Договору позики свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 05 серпня 2019 року утворилась заборгованість на загальну суму 51 747,00 грн, з яких: 1 201,00 грн, - основний борг; 25 655,74 грн. - заборгованість по відсоткам, 24 891,17 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, що підтверджується довідкою щодо заборгованості. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за кредитним договором. Згідно з ч.ч. 1,2 ст.\~207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628,\~629\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638\~ЦК\~України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Встановлено що договір між сторонами укладений в електронній формі та підписаний боржником з використанням електронного підпису. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень статті 11 вказаного закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень 12 Закону України «Про електрону комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з абзацом 2 ч. 2\~ст. 639 ЦК України \~договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Встановлено, що в кредитному договорі укладеному між сторонами визначені істотні умови договору, в тому числі сума і строк кредиту, відсотки за користування кредитом, орієнтовна загальна вартість кредиту, тощо. Договір підписаний відповідачем. Відповідно до ч.1\~ст.1054 Цивільного кодексу України\~-\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.\~ Згідно\~зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] договору кредиту, отримання відповідачем грошових коштів та їх не повернення позивачу, тобто неналежне виконання відповідачем умов укладеного договору, що призвело до виникнення заборгованості. Стаття 81\~ЦПК України\~визначає,\~що кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені\~всі докази\~надані позивачем.\~ Враховуючи зазначені обставини, а також те, що відзиву відповідачем не надано, доводи позивача щодо невиконання відповідачем зобов`язань за договором кредиту, а також щодо розміру заборгованості нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1\~ст.141\~ЦПК\~України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений\~судовий збір.

Outcome: approved