Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що згідно Свідоцтва про право особистої власності на квартиру вона є власником квартири [ADDRESS] . Свідоцтво видане на її дівоче прізвище « [PERSON] ». В подальшому вона вийшла заміж і змінила на чоловіка « [PERSON] ». З чоловіком [PERSON] вона розлучилася, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . 25.11.2010 року вона одружилася вдруге, з відповідачем - [PERSON] та обрала його прізвище, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . В належній їй квартирі зареєстрований, але не проживає тривалий час відповідач. Вони з ним не підтримують відносин, добровільно знятися з реєстрації останній не бажає. Реєстрація відповідача у квартирі створює їй певні незручності. Вона оплачує зайві комунальні послуги. Більше того у неї на утриманні є дитина з інвалідністю. Так як добровільно відповідач знятися з реєстрації місця проживання відмовляється, вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву не подавав, ухвалу про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні було надіслано за адресою реєстрації останнього ( рекомендоване повідомлення міститься в матеріалах справи), відтак суд знаходить можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за правилами спрощеного позовного провадження, з особливостями встановленими гл. ІІ «Заочний розгляд справи» ЦПК України, при цьому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Як вбачається із Свідоцтва про право особистої власності на квартиру [ADDRESS] , [PERSON] належить право власності на вищевказану квартиру. ( Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Дрогобицької міської ради народних депутатів №71 від 27 березня 1997р.) Як вбачається із Довідки №727475 від 08.12.2022р., [PERSON] має 2 групу інвалідності з дитинства ( безтерміново). Як вбачається із Свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 29.01.2010р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №16 від 29.01.2010р. Як вбачається із Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.11.2010р., [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25 листопада 2010р., актовий запис №568. Факт не проживання відповідача у спірній квартирі підтверджується Актом від 23.06.2024р., згідно якого громадянин [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в кв. [ADDRESS] , з 2019р., але за вказаною адресою не проживає з 14.01.2022р.; зі слів власниці [PERSON] , сімейних стосунків з ним немає, матеріально не допомагає. Зняття з реєстрації місця проживання особи, згідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-ІУ, здійснюється, окрім інших підстав, на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили. У відповідності до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тощо. Ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до закону від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися, розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316. 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Аналізуючи вище обставини, суд прийшов до переконання, що заявлені позовні позивача підлягають до задоволення, оскільки хоча відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] , однак за вказаною адресою не проживає з 14.01.2022р., що створює для позивача незручності, оскільки вона додатково сплачує за зайву особу витрати по оплаті за комунальні послуги, що породжують як власнику житла негативні наслідки (вищевказаний факт унеможливлює оформити субсидії по відшкодуванню витрат за користування комунальними послугами), відтак відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України позивач має право вільно володіти, користуватись, та на підставі ст.319 ЦК України - розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим помешканням та зняття з реєстраційного обліку, а відтак заявлені позовні вимоги є підставними та обґрунтованими. Частиною другою ст.405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності чле\-на сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. А відтак, суд надав оцінку сукупності узгоджених між собою доказів та зазначив, що їх достатньо, а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. \~

Outcome: approved