Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

короткий виклад обставин справи. 27.06.2024 керівник Тернопільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Тернопільської обласної ради - Галина Борщевська звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.09.2023 у справі № 607/16792/23 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1\~ст. 286 КК України, а кримінальне провадження за даним фактом закрито у зв`язку з примиренням винного з потерпілим. Так як цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілої в межах кримінального провадження не заявлявся, витрати на лікування останньої від злочину залишаються невідшкодованими. Зазначає, що вартість затрат на лікування та перебування в лікувальному закладі КНП «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» потерпілої [PERSON] становить 20 404, 87 грн і відповідно до\~ст. 1206 ЦК України\~повинні бути відшкодовані відповідачем [PERSON] як особою, яка вчинила кримінальне правопорушення. Тож просить суд задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь держави в особі Національної служби здоров`я України й Тернопільської обласної ради кошти, витрачені на лікування потерпілої від злочину [PERSON] в розмірі 20 404, 87 грн й судові витрати. Процесуальні дії у справі. Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа № 951/485/24 передана 01.07.2024 судді Гриновець О. Б. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області Гриновець О. Б. від 02.07.2024 прийнято вказану позовну заяву до розгляду й відкрито провадження у справі. Позиція учасників процесу. 05.08.2024 представник третьої особи комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради Корицький Г. подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. У судовому засідання представник Тернопільської окружної прокуратури Васильківська О. А. позовні вимоги підтримала й просила задовольнити такі в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, про що подав відповідну заяву від 16.10.2024. Відповідно до ч.ч. 1, 4\~ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дойшов до наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.09.2023 у справі № 607/16792/23 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1\~ст.\~286\~КК України на підставі ст. 46 КК України, а кримінальне провадження № 12023211060000209 від 27 липня 2023 року за даним фактом закрито. Ухвала суду набрала законної сили 05.10.2023 /а.с. 16-18/. Відповідно до вказаної ухвали 27 липня 2023 року близько 14 години, водій [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем «Hyundai Sonata», р.н. [NUMBER] , рухалася проїзною частиною дороги зі сполученням «Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка» у напрямку м. Бережани, без вантажу із одним малолітнім пасажиром [PERSON] 2018 року народження. В цей час, у зустрічному напрямку рухався автомобіль «Volkswagen Caddy», р.н. [NUMBER] , який перебував під керуванням водія [PERSON] , у салоні якого знаходився один пасажир [PERSON] . Водій [PERSON] порушуючи вимоги пунктів 2. З «б»,\~«д»\~Правил дорожнього руху\~України, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року\~зі змінами та доповненнями (далі -\~ПДР\~України), під час руху не був достатньо уважним, не стежив належно за дорожньою обстановкою, не обрав такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним і в такий спосіб, своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю і здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Надалі, водій [PERSON] у порушення вимог лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 та вимог п.п.\~10.1,\~10.4 ПДР, не переконавшись, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, змінив напрямок руху автомобіля ліворуч та перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки виїхав на зустрічну смугу руху, де почав виконувати маневр повороту ліворуч у напрямку території АЗС «МАРКЕТ», тим самим не надавши дорогу та створив небезпеку для руху водію автомобіля «Hyundai Sonata», р.н. [NUMBER] , що знаходився під керуванням водія [PERSON] , яка рухалась у зустрічному напрямку руху. Унаслідок порушення водієм [PERSON] вказаних\~пунктів ПДР\~відбулося зіткнення вище вказаних транспортних засобів, в результаті чого тілесні ушкодження отримали: пасажиру автомобіля «Hyundai Sonata», р.н. [NUMBER] , [PERSON] спричинено травму правої нижньої кінцівки у виді закритого перелому діафізу (тіла) великогомілкової кістки у середній третині. Виявлені у малолітньої [PERSON] тілесні ушкодження належать до середньої тяжкості; пасажиру автомобіля «Volkswagen Caddy», р.н. [NUMBER] [PERSON] спричинено закриту травму грудної клітки у виді переломів 4-7 - го правих ребер та забиття легень. Виявлені у [PERSON] тілесні ушкодження належать до середньої тяжкості. Порушення водієм [PERSON] вимог п.п.\~10.1,\~10.4 ПДР\~України перебувають у причинному зв`язку із настанням даної ДТП. Згідно ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з листа КНП «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради від 24.04.2024 № 389-01/11 [PERSON] , [INFO] , перебувала на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному дитячому відділенні з травматологічним пунктом КНП «ТОДКЛ» ТОР з 27.07.2023 по 09.08.2023. Витрати закладу охорони здоров`я на проведення стаціонарного лікування останньої становлять 20\~404, 87 грн, з них кошти, що мають бути зараховані до державного бюджету 19\~591, 09 грн; кошти, що мають бути зараховані до обласного бюджету 813, 78 грн. Додатково повідомлено, що будь-які заходи позовного характеру, спрямовані на відшкодування витрат, понесених на лікування потерпілої від злочину [PERSON] не вживалися. Не заперечує щодо подання Тернопільською окружною прокуратурою позову в їх інтересах до [PERSON] про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої від злочину /а.с. 43/. На запит керівника Тернопільської окружної прокуратури від 14.05.2024, представник Тернопільської обласної ради повідомив, що позовна заява про стягнення з\~ [PERSON] витрат, понесених на лікування потерпілої від злочину [PERSON] не подавалась; одночасно не заперечує щодо подання Тернопільською окружною прокуратурою позову в їх інтересах до [PERSON] про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої від злочину, що вбачається із відповіді від 16.05.2024 № 09-475 /а.с. 47/. На запит керівника Тернопільської окружної прокуратури від 14.05.2024, представник комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради повідомив, що позовна заява про стягнення з\~ [PERSON] витрат, понесених на лікування потерпілої від злочину [PERSON] не подавалась; не заперечує щодо подання Тернопільською окружною прокуратурою такого позову в їх інтересах, що вбачається із відповіді від 29.05.2024 /а.с. 52/. Згідно з відповіді від 10.06.2024 на запит керівника Тернопільської окружної прокуратури від 14.05.2024 НСЗУ повідомила, що відповідно до «Положення про Національну службу здоров`я України», затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 № 1101,\~НСЗУ не наділена повноваженнями представляти інтереси держави у справах про відшкодування коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від злочину. Одночасно НСЗУ не заперечує щодо звернення до суду в інтересах держави із цивільним позовом Тернопільською окружною прокуратурою та готова до співпраці в межах повноважень /а.с. 58-60/. Застосоване судом законодавство та висновки суду. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У постанові Верховного суду від 07.02.2019 по справі № 742/722/17 зазначено, що сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею\~131-1 Конституції України\~передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3, п. 2 ч. 4\~ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»\~прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Згідно з ч. 3, ч. 4\~ст.\~56\~ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених\~статтею 185 цього Кодексу. Далі, частиною 1\~ст. 1206 ЦК України\~передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 вересня 2023 року у справі № 607/16792/23 встановлено, що порушення\~ПДР\~України водієм [PERSON] знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками ДТП, а саме заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] , які за ступенем тяжкості належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Згідно з ч. 3\~ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат»\~питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я»\~передбачено, що кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжкодень проводиться виходячи з фактичної кількості ліжкоднів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Оцінивши зібрані в сукупності докази по справі, суд дойшов висновку про задоволення позову, оскільки між протиправними діями [PERSON] та перебуванням потерпілої [PERSON] на лікуванні у медичному закладі є прямий причинний зв`язок, надані суду докази доводять вартість витрат на лікування потерпілого й прокурором доведено наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] на користь держави в особі Національної служби здоров`я України, Тернопільської обласної ради коштів, витрачених на лікування потерпілої від кримінального правопорушення в розмірі 20 404, 87 грн. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved