Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення 111167 грн. 37 коп. боргу за кредитним договором з підстав невиконання умов договору. В обгрунтування позову зазначило, що 15 березня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір №10941-03/2021, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 21 вересня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором в сумі 20000 грн 00 коп., з яких заборгованість за основним договором становить 5000 грн 00 коп., за відсотками 15000 грн 00 коп. Також, 09 квітня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] було укладено договір позики №0632326676, за умовами якого відповідачу було надано кредит, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. 22 червня 2022 року між ТОВ «Інфінанс»\~ та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором в сумі 41536 грн 25 коп., з яких заборгованість за основним договором становить 3500 грн 00 коп., за відсотками 38036 грн 25 коп. Також, 16 березня 2021 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3536804970/651161, за умовами якого відповідачу було надано кредит, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. 09 грудня 2021 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група»\~ та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором в сумі 15500 грн 00 коп., з яких заборгованість за основним договором становить 4000 грн 00 коп., за відсотками 11500 грн 00 коп. Також, 17 січня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики\~ № 3123338, за умовами якого відповідачу було надано кредит, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором в сумі 34131грн 12 коп., з яких заборгованість за основним договором становить 12000 грн 00 коп., за відсотками 22131 грн 12 коп. Позивач направив на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних. Однак, відповідач будь-яких дій позивач по виконанню взятих на себе зобов`язань не виконує, що стало підставою для звернення до суду з наведеним позовом. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 серпня 2024 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило. У наданому суду відзиві\~ відповідач проти задоволення позову заперечував. Вказав, що позивачем не надано доказів нарахування відповідачу відсотків за кредитними договорами, а також факту перерахування кредитних коштів. Крім того, матеріали справи не містять доказів набуття ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргу» права вимоги до [PERSON] . Надані позивачем копії договорів факторингу є неповними та не містить всіх розділів даного договору (лише «Визначення термінів», «Предмет договору», «Передача документації», «Місцезнаходження та реквізити сторін»). Витяги з реєстру боржників до договорів факторингу, не містять підпису сторін фактору та клієнта, які би підтверджували дійсність переходу права вимоги до відповідача як боржника. Безпосередньо реєстру боржників до вищевказаних договорів факторингу, з якого б вбачалося право вимоги за спірними кредитними договорами, позивачем не надано, як і доказів здійснення оплати за набуті права вимоги. Отже, вважаю, що позивачем не доведено належним чином переходу права вимоги до [PERSON] від первісних кредиторів до нового - ТОВ «ФК «ЄАПБ». Враховуючи викладене у задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі. У наданих суду додаткових поясненнях представник позивача зазначив, що кредитні договори між банками та відповідачем укладені в електронному вигляді та між сторонами були погоджені умови кредитних договорів. Також зазначено, що інформація про проведення транзакцій, перерахування кредитних коштів, зберігається безпосередньо у кредитодавця, у зв`язку з чим, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, в тому числі, які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 15 березня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №10941-03/2021, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 5000 грн. 00 коп., строком на 20 днів зі сплатою відсотків за користування\~ кредитом\~ за ставкою 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% на добу. Тип процентної ставки фіксована. Заявою від 03.04.2021 продовжено строк дії договору про надання фінансового кредиту №10941-03/2021 від 15.03.2021 на термін 30 днів. Також, 09 квітня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] було укладено договір позики №0632326676/1, за умовами якого відповідачу було надано кредит в розмірі 3500 грн 00 коп., строком на 20 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом\~ в розмірі 1,75% за один день користування, реальна відсоткова ставка 638,75%. Також, 16 березня 2021 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3536804970/651161, за умовами якого відповідачу було надано кредит в розмірі 4000 грн 00 коп., строком на 25 днів до 09 квітня 2021 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом 912,5%. Також, 17 січня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики\~ № 3123338, за умовами якого відповідачу було надано кредит в розмірі 12000 грн., строком на 30 днів до 16 лютого 2021 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом 251,85%. За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Нормами ч.1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. 21 вересня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №21092022, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором №10941-03/2021 в сумі 20000 грн 00 коп., з яких заборгованість за основним договором становить 5000 грн 00 коп., за відсотками 15000 грн 00 коп. 22 червня 2022 року між ТОВ «Інфінанс»\~ та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №22/06-22, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором №0632326676 в сумі 41536 грн 25 коп., з яких заборгованість за основним договором становить 3500 грн 00 коп., за відсотками 38036 грн 25 коп. 09 грудня 2021 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група»\~ та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №09122021, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором №3536804970/651161 в сумі 15500 грн 00 коп., з яких заборгованість за основним договором становить 4000 грн 00 коп., за відсотками 11500 грн 00 коп. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №14/06/21, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором №3123338 в сумі 34131грн 12 коп., з яких заборгованість за основним договором становить 12000 грн 00 коп., за відсотками 22131 грн 12 коп. Згідно п.1.1 вказаних договорів факторингу, за цими договорами фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договорів. Відповідно до витягів з реєстру боржників до Договорів факторингу №21092022, №22/06-22, №09122021, №14/06/21, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за\~ кредитним договором №10941-03/2021 в сумі 20000 грн 00 коп., з яких заборгованість за основним договором становить 5000 грн 00 коп., за відсотками 15000 грн 00 коп.; за кредитним договором №0632326676 в сумі 41536 грн 25 коп., з яких заборгованість за основним договором становить 3500 грн 00 коп., за відсотками 38036 грн 25 коп.;\~ за кредитним договором №3536804970/651161 в сумі 15500 грн 00 коп., з яких заборгованість за основним договором становить 4000 грн 00 коп., за відсотками 11500 грн 00 коп.; за кредитним договором №3123338 в сумі 34131грн 12 коп., з яких заборгованість за основним договором становить 12000 грн 00 коп., за відсотками 22131 грн 12 коп. Згідно\~ розрахунку заборгованості за кредитним договором №10641-03/2021 від 15 березня 2021 року станом на 31 травня 2024 року становить 20000 грн. Відповідно до\~ розрахунку заборгованості за кредитним договором №0632326676 від 09 квітня 2021 року станом на 31 травня 2024 року становить 41536 грн 25 коп. Згідно\~ розрахунку заборгованості за кредитним договором №3536804970/651161 від 16 березня 2021 року станом на 31 травня 2024 року становить 15500 грн. Відповідно до\~ розрахунку заборгованості за кредитним договором №3123338 від 17 січня 2021 року станом на 31 травня 2024 року становить 34131 грн 12 коп. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Нормами ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст.ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. \~ За змістом ч.1 ст. 1050 ЦК України, згідно з вимогами статей 526, 527, 530 ЦК України банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.1 ст.13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (чинний на день укладення кредитного договору), «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України. Згідно з п.3 ст.13 Закону України «Про електронну комерцію» продавець (виконавець, постачальник) оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів із зазначенням дати здійснення розрахунку. Закон є спеціальним нормативно-правовим актом щодо регулювання спірних правовідносин. Згідно з ст.16 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» до документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», форми розрахункових документів, документів на переказ готівки для банків, а також міжбанківських розрахункових документів установлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Форми документів на переказ, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, установлюються правилами платіжних систем. Обов`язкові реквізити електронних та паперових документів на переказ, особливості їх оформлення, оброблення та захисту встановлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Документ на переказ може бути паперовим або електронним. Вимоги до засобів формування і обробки документів на переказ визначаються Національним банком України. Документи за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів та інших документів, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, можуть бути паперовими та електронними. Вимоги до засобів формування документів за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів визначаються платіжною системою з урахуванням вимог, встановлених Національним банком України. Статтею 18 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що електронний документ на переказ має однакову юридичну силу з паперовим документом. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа на переказ. Порядок застосування електронного підпису для засвідчення електронного документа на переказ установлюється нормативно-правовими актами Національного банку України. Згідно з ст.20 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціатором переказу може бути платник, а також обтяжувач чи отримувач у разі ініціювання переказу за допомогою платіжної вимоги при договірному списанні та в інших випадках, передбачених законодавством, і стягувач, що отримує відповідне право виключно на підставі визначених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом. Відповідно до статті 21 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціювання переказу проводиться шляхом:\~ подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа; подання платником до будь-якого банку документа на переказ готівки і відповідної суми коштів у готівковій формі; подання ініціатором до відповідної установи - учасника платіжної системи документа на переказ, що використовується у відповідній платіжній системі для ініціювання переказу;\~ використання держателем електронного платіжного засобу для оплати вартості товарів і послуг або для отримання коштів у готівковій формі;\~ подання обтяжувачем чи отримувачем платіжної вимоги при договірному списанні; надання клієнтом банку, що його обслуговує, належним чином оформленого доручення на договірне списання;\~ внесення готівкових коштів для подальшого переказу за допомогою платіжних пристроїв. Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: платіжне доручення;\~ платіжна вимога-доручення;\~ розрахунковий чек;\~ платіжна вимога;\~ меморіальний ордер. Згідно ст. 25 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» для ініціювання переказу в межах України можуть застосовуватися електронні платіжні засоби як внутрішньодержавних, так і міжнародних платіжних систем у порядку, встановленому Національним банком України. Ініціювання переказу за допомогою електронних платіжних засобів має оформлюватися відповідними документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, що визначаються правилами платіжних систем. Однак, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі документи, які передбачені ст. 22, 25 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст.13 Закону України «Про електронну комерцію», які підтверджують ініціювання переказу кредитних коштів на рахунок відповідача та отримання кредитних коштів за договорами кредитів, а також те, що такий переказ є завершеним. За таких обставин позивачем не доведено належними та допустимими доказами виконання обов`язку щодо переказу кредитних коштів відповідачу на його рахунок за кредитними договорами. Разом з тим, суд звертає увагу на ту обставину, що відповідно до постанови Верховного Суду у справі №760/7792/14 від 28 жовтня 2020 року, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. В матеріалах справи відсутні виписки за картковими рахунками (по кредитних договорах) щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Щодо розрахунків заборгованості закредитними договорами, які надані позивачем для підтвердження заборгованості, суд зазначає, що такі не є належними доказами наявності заборгованості відповідача за кредитними договорами, оскільки складені з дня укладення договорів\~ факторингу. За період дії кредитних договорів детальний розрахунок (із складовими, а саме: тіло кредиту, відсоткова ставка, погашення та залишок кредиту) відсутній, а тому суд немає змоги перевірити отримання, користування та повернення кредитних коштів відповідачем. В ході розгляду справи позивач не надав належних та допустимих доказів, що є його процесуальним обов`язком в силу положень статей 12, 81 ЦПК України, на підтвердження визначеного ним у позовній заяві розміру заборгованості за кредитним договором. Аналогічна позиція викладена і Верховим Судом у постанові від 01 лютого 2023 року у справі №199/7014/20. Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Таким чином, позивач як сторона у справі зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема, невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, суму боргу, подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторін. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»\~ щодо стягнення заборгованості за кредитним договором до задоволення не підлягають. Суд не приймає до уваги наявну в матеріалах справи квитанцію за сплату про перерахунок на картку № [NUMBER] суми коштів в розмірі 3500 грн 00 коп., оскільки доказів належності зазначеної картки [PERSON] матеріали справи не містять. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed