Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . З 23.12.2019 дитина проживає та навчається в КЗ «Черешенський ліцей» Чернігівської обласної ради, знаходиться на повному державному утриманні. Батьки добровільно не надавали матеріальної допомоги дитині, жодного разу не забирали дитину на канікули та вихідні. Лише з вересня 2023 року почали телефонувати сину та тричі надіслали дитині грошові кошти. Батьки не піклуються про [PERSON] , не виявляють зацікавленості в його подальшій долі, не цікавляться успіхами сина, його станом здоров`я, не піклуються про його фізичний та духовний розвиток, його навчання, підготовкою до самостійного життя (не забезпечують необхідним харчуванням, медичним оглядом, лікуванням), не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надавали дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяли засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляли інтересу до його внутрішнього світу, не створюють умов для отримання освіти. Враховуючи повну відсутність зацікавленості у подальшій долі дитини, просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , стягнути з кожного аліменти на утримання дитини у розмірі 1/2 частки з усіх видів доходу (заробітку). Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданій заяві просить справу розглянути без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.50). Представниця третьої особи в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги та вказала, що Новобасанська сільська рада прийняла рішення про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с.105,106), про причини неявки суд не повідомили, відзиву на позовну заяву не надали, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Тому, з урахуванням вимог ст. 280 ЦПК України, судом проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення третьої особи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.17). Як вбачається із довідки Комунального закладу «Черешенський ліцей» Чернігівської обласної ради №486 від 14.12.2023, [PERSON] навчається у закладі з 23.12.2019 по теперішній час (а.с.18). Рішенням виконавчого комітету Новобасанської сільської ради Чернігівської області від 20.09.2023 №379 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно неповнолітнього сина [PERSON] (а.с.21). У відповідності до висновку органу опіки та піклування, [PERSON] та [PERSON] життям та здоров`ям сина не цікавляться, матеріальної підтримки не надають, на телефонні дзвінки адміністрації закладу, де проживає дитина, відповідали дуже рідко, на вихідні та канікулярні дні жодного разу сина не забирали. Служба у справах дітей Новобасанської сільської ради, фахівці з соціальної роботи центру надання соціальних послуг Новобасанської сільської ради неодноразово наголошували батькам на тому, що вони зобов`язані брати участь у вихованні сина, піклуватися про його здоров`я, однак позитивних змін не відбулося. Батьків неодноразово викликали на засідання Комісії із захисту прав дитини при виконавчому комітеті сільської ради, проте вони жодного разу на засідання не з`являлися. Залишивши за заявою дитину в інституційному закладі з 2019 року батьки самоусунулися від виконання батьківських обов`язків, свідомо ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Враховуючи викладене, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав (а.с.20). Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно правової позиції, викладеної в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, визначені ст. 166 СК України . Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8). З урахуванням викладеного вище, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про позбавлення відповідачів батьківських прав є обґрунтованими, оскільки суду надані належні та беззаперечні докази того, що батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. При визначенні розміру аліментів, у відповідності до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею ЦПК України. Враховуючи всі обставини, зокрема те, що відповідачі матеріальну допомогу на утримання дитини не надають, даний обов`язок покладений на них законом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню в повному обсязі і з кожного звідповідачів слід стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/2 частки з їх заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Також, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір, оскільки позивач звільнений від його сплати при подачі позову до суду. Суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць у відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України.

Outcome: approved