Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

[PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) в інтересах якої діє адвокат Хорошун Оксана Володимирівна (далі -адвокат Хорошун О.В., представник позивача) звернулася до суду з позовом до відповідача Бобрицької сільської ради Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно за законом. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . Після його смерті спадщину за законом прийняла на підставі свідоцтва про право на спадщину спадкоємць: [PERSON] . У 2024 році позивачу стало відомо про те, що нею прийнято не все спадкове майно після смерті її батька [PERSON] , і до складу спадкового майна входить також земельна частка (пай), вид угідь - багаторічні насадження, площею 0,2750 га, на земельній ділянці за порядковим номером 115. 03.08.2024 [PERSON] звернулася в Канівську державну нотаріальну контору з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на право власності на земельну частку (пай), вид угідь - багаторічні насадження, площею 0,2750 га., на земельній ділянці за порядковим номером 115. Відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай), серії ЧР №0315393 яке знаходиться в СП ім. Чапаєва с. Піщальники, Черкаського району, Черкаської області, розміром 6,19 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), виданого на ім`я [PERSON] . Відповідно інформації Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 25.04.2024 № П-638/0-649/6-24, на ім`я [PERSON] наявний запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) СП «ім. Чапаева» с. Піщальники Канівського району Черкаської області щодо реєстрації сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧP № 0315393, згідно розпорядження Канівської районної державної адміністрації від 26.12.1998 № 309. Розмір земельної частки (паю) становить 6,19 умовних кадастрових гектарів. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 295-2015, 25,02.2015 Канівською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею - 3,3597 га., яка належала померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Канівською державною нотаріальною конторою. При зверненні до Канівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, постановою від 03.08.2024 №689/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) площею 0,2750 га, так як, для прийняття спадщини надаються оригінали документів, що посвідчують право власності на належне заявнику нерухоме майно, а саме сертифікат серії [NUMBER] зареєстрований за №309 від 26.11.1998 виданий на ім`я [PERSON] .. Через відсутність оригіналу документу, що посвідчує право власності на належне спадкодавцю, нерухоме майно, а саме сертифікату серії [NUMBER] зареєстрованим за №309 від 26.11.1998 виданим на ім`я [PERSON] , про право на земельну частку (пай), спадкоємці не можуть набути право власності на земельну ділянку площею 0,2750 га вид угідь - багаторічні насадження, порядковий номер 115, яке за життя не реалізоване спадкоємцем. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження та витребувано з Канівської державної нотаріальної контори Черкаської області копію спадкової справи на майно після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Призначено підготовче засідання (а.с. 31). Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася свої інтереси уповноважила представляти адвоката Хорошун О.В.. Представник позивача - адвокат Хорошун О.В. в підготовче судове засідання не з`явилася, через систему «Електронний суд» подала заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.79-80). Представник відповідача Бобрицької сільської ради Черкаської області - Штефан О.В., в підготовче судове засідання не з`явилася, через систему «Електронний суд» подала заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача, позовні вимоги визнають та не заперечують щодо їх задоволення (а.с.36). Відповідно до вимог ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. ст.55,124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Судом встановлено, що [PERSON] , 1936 року народження, помер [INFO] , актовий запис №05, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27.02.2015 виконавчим комітетом Потапцівської сільської ради Канівського району Черкаської області (а.с.24). З копії спадкової справи наданої державним нотаріусом Шатило Л.А. вбачається, що померлий [PERSON] 27.10.2009 склав заповіт, відповідно до якого заповів житловий будинок з надвірними спорудами та прилеглою земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] - синові [PERSON] , 1977 року народження. Крім того, [PERSON] , звернулася із заявою про прийняття спадщини за законом зареєстрованою у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №761 до спадкової справи №295-2015 від 08.08.2015, після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Як вбачається з вказаної спадкової справи, [PERSON] ,08.08.2015 подав заяву про відмову від прийняття спрадщини за законом, а саме: земельної ділянки площею 3,3597 га, на користь дочки померлого гр. [PERSON] , що зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №762 до спадкової справи №295-2015, [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, після померлого батька [PERSON] , 1936 року народження. Надалі на ім`я [PERSON] були видані свідоцтво про право на спадщину за заповітом на слідуюче майно: житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,3860 га, кадастровий номер 7122086600:05:001:0037 (а.с.53-56). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину від 04.09.2015 зареєстрованого в реєстрі за №-1-2347 до спадкової справи №295-2015, [PERSON] прийняла спадщину на наступне майно: земельну ділянку товарного сількогосподарського виробництва площею 3,3597 га, кадастровий номер 7122086600:01:001:0058 (а.с.20). Згідно з довідкою за вих.№ 137 від 30.04.2024 виданою Потапцівським старостинським округом №3 виконавчого комітету Бобрицької сільської ради, з якої вбачається, що померлому [PERSON] належало право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колишнього КСП ім. Чапаєва, вид угідь - багаторічні насадження площею 0,2750 га., на земельній ділянці за порядковим номером №115. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON] (а.с.11). Постановою №689/02-31 від 03.08.2024, державного нотаріуса Канівської державної нотаріальної контори Черкаської області Шатило Л.А., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом право на земельну частку (пай), вид угідь - багаторічні насадження площею 0,2750 га., на земельній ділянці за порядковим номером 115, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують право на спадщину вищевказаної земельної ділянки (а.с.25). Відповідно до копії сертифіката на право на земельну частку (пай), серії ЧР 0315393 яке знаходилося в КСП ім. Чапаєва с. Піщальники, Канівського району, Черкаської області - [PERSON] на підставі рішення Канівської районної державної адміністрації від 26.11.1998 №309 належить право на земельну частку (пай) розміром 6,19 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.23). Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 14.08.2024 вартість земельної ділянки площею 0,2750 га становить 78428,64 грн. (а.с.14-15). Крім того, судом досліджено лист ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 25.04.2024 за №.П-638/0-649/6-24, з якого вбачається, що згідно наявної інформації у Відділі №4 Управління надання адміністративних послуг Головного управління, на ім`я [PERSON] обліковується сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0315393, який був виданий із земель КСП ім. Чапаєва с. Піщальники Черкаського (колишнього Канівського) району Черкаської області на підставі рішення Канівської районної державної адміністрації від 26.11.0998 №309. Також зазначили, що взамін сертфікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0315393 на ім`я гр. [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку площею 3,3597 га з кадастровим номером 7122086600:01:001:0058, яка знаходиться в адмінмежах Потапцівської сільської ради Черкаського (колишнього Канівського) району Черкаської області (а.с.12). Відповідно до абзацу 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до абзацу 2 п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду У країни «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7, суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до п. 4.15, 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до п. 23Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На даний час право власності на вищевказане спадкове майно (земельна частка (пай)) позивачка не має можливості оформити відповідно до вимог законодавства, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, тому питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права власності на це майно. Пунктом 1 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Відповідно до п.2 даного Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" вбачається, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Із змісту ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» вбачається, що засобом захисту цивільного права може бути визнання права на земельну частку (пай). Таким чином з вищезазначених обставин вбачається, що позивач позбавлена можливості оформити свої права на спадкове майно в нотаріальному порядку у вигляді земельної частки (паю), що належав померлому [PERSON] .. У частині другій статті 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно до закону. Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, визначені в Законі України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Судом встановлено, що спадкодавцеві [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) належало право на земельну частку (паї) розміром по 6,19 умовних кадастрових гектарів. За життя [PERSON] отримав державний акти на право власності на земельну ділянку (пай) у розмірі по 3,3597 га на території Потапцівської сільської ради Черкаського (колишнього Канівського) району Черкаської області. Звертаючись до суду із цим позовом, [PERSON] вважає, що вона як спадкоємець після смерті батька, має право на земельну частку (пай) розміром 0,2750 га умовних кадастрових гектарів землі, яка належала спадкодавцеві, але недоотримана останнім, та не охоплена виданим на його ім`я державним актом про право власності на земельну ділянку. Установлено, що позивачка є спадкоємцем після смерті батька [PERSON] .. Статтею 1216 ЦК України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як зазначено у ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Отже, наявне у спадкодавця [PERSON] право на земельну частку (пай) саме у розмірах по 6,19 в умовних кадастрових гектарах, які були визначені у відповідних сертифікатах на право власності на земельну частку (пай) є об`єктом спадкування після його смерті, у тому числі й у випадку, коли з різних причин цим особам було виділено у власність земельні ділянки у меншому розмірі ніж це було визначено сертифікатом на право на земельну частку (пай). Законом України «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», постановами Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 та від 04 лютого 2004 року № 122, спільним наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства сільського господарства и продовольства України та Академії аграрних наук від 04 жовтня 1996 року № 47/172/48, Рекомендаціями по складанню проектів роздержавлення і приватизації земель сільськогосподарських підприємств і організацій, затвердженими 15 травня 1992 року Державним комітетом України по земельних ресурсах, Міністерством сільського господарства і продовольства України, Міністерством у справах роздержавлення власності і демонополізації виробництва України встановлено, що з числа земель, які підлягають роздержавленню та приватизації створюється резервний фонд. Резервний фонд використовується у тому числі, для надання земельних ділянок особам, які незаконно були позбавлені права на земельну ділянку, до яких відносяться також громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до статті 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Крім того, статтею 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» також передбачається можливість наявності нерозподіленої земельної ділянки та невитребуваної земельної ділянки. Зокрема, нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю). Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). Нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження. З моменту державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності. У разі якщо договір оренди невитребуваної (нерозподіленої) земельної ділянки, переданої в оренду в порядку, визначеному цією статтею, закінчився у зв`язку з набуттям права власності на неї до збирання врожаю, посіяного орендарем на земельній ділянці, орендар має право на збирання такого врожаю. Власник земельної ділянки має право на відшкодування збитків, пов`язаних із тимчасовим зайняттям земельної ділянки колишнім орендарем, у розмірі пропорційно до орендної плати з дня припинення договору до дня збирання врожаю. У разі якщо до 01 січня 2025 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки. Зазначені норми передбачають право осіб, яким належить право на земельну частку (пай), та їх спадкоємцям отримати земельні ділянки в натурі до 01 січня 2025 року; виділення таких земельних ділянок здійснюється сільськими, селищними або міськими радами. Зазначені висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 09.11.2021 у справі № 542/1403/17 (провадження № 14-106цс21) та висновками Другої судової палати Верховного Суду, викладених у постанові від 22.11.2023 у справі № 227/227/22 (провадження № 61-11108св23). Стаття 328 ЦК України, вказує на те, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Факт того, що особа за життя не оформила свого права на майно, не має правового значення для вирішення питання щодо наявності права на це майно у її спадкоємців, оскільки відповідно до ч. 3ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на спадщину. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 31.08.2020 року по справі№350/1850/17. Отже, з викладеного вбачається, що для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п. 23постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7). Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Оскільки спадкодавець за життя не оформив належним чином у встановленому законом порядку право власності на конкретну земельну ділянку, а лише набули майнові права на її отримання, а отже успадковується це саме право на отримання земельної частки (паю), а не право власності на конкретно визначену земельну ділянку в натурі. Питання розподілу судових витрат в позові не ставиться, тому суд залишає судові витрати за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved