Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

У вересні 2024 року позивач [PERSON] звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з 24 вересня 2015 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Подружжя мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу позивач вважає різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Позивач не бажає продовжувати спільне життя. Вказала, що з відповідачем шлюбі відносити припинені, шлюб носить формальний характер, за таких умов подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим, оскільки це суперечить її інтересам. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.09.024 провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи у судове засідання. У судове засідання позивач не з`явилася, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив здійснювати розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідач визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку із чим поданий позов підлягає повному задоволенню. Суд, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сторони перебувають у шлюбі з 24 вересня 2015 року, що був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 2500. Подружжя мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , зареєстрованого Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 11 липня 2018 року. Із пояснень позивача вбачається, що у подружжя різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства припиненні між подружжям. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що сім`я даного подружжя розпалась остаточно, призначення терміну на примирення не потребує, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, крім того, сторони наполягали на розірванні шлюбу, у зв`язку із чим, шлюб слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 142 doc2.nsf/link1/an_7949/ed_2020_01_01/pravo1/T04_1618.html?pravo=1#7949" title="Цивільний процесуальний кодекс України (ред. з 15.12.2017); нормативно-правовий акт № 1618-IV від 18.03.2004">ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається з матеріалів справи позивачем було сплачено судовий збір за звернення до суду із вказаним позовом у розмірі 1 211,20 грн. У зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню 50 % від суми сплаченого судового збору у розмірі 605,60 грн. та підлягає до повернення з державного бюджету 50 % судового збору у розмірі 605,60 грн. На підставі ст.ст. 21, 24, 110-112, 114 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved