Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

До Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] ,\~заінтересована особа:\~Головне управління\~Пенсійного фонду\~України у\~Дніпропетровській області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування\~заявлених вимог\~ [PERSON] \~зазначає,\~що на\~використання законного\~права виходу\~на пенсію\~вона звернулася\~до Відділу\~обслуговування громадян\~№25\~(сервісний\~центр)\~Управління обслуговування\~громадян Головного\~управління Пенсійного\~фонду України\~в Дніпропетровській\~області.\~За результатами\~розгляду її\~заяви щодо\~призначення пенсії\~від 12.05.2023\~року прийнято\~рішення,\~відповідно до\~якого їй\~відмовлено у\~призначенні пенсії\~за віком,\~у зв`язку\~з відсутністю\~необхідного страхового\~стажу.\~Серед іншого\~до її\~страхового стажу\~не були\~зараховані періоди\~роботи згідно\~записів трудових\~книжок [NUMBER] \~та [NUMBER] ,\~оскільки у\~зазначених документах\~її по\~батькові на\~титульних сторінках\~трудових книжок\~не відповідає\~її паспортним\~даним,\~а саме\~зазначено « [PERSON] »\~(рос.мов.),\~замість вірного\~згідно паспорту\~громадянина України\~« [PERSON] » (рос.мов.) Належність їй зазначених документів вона підтверджую долученими до заяви копіями наступних документів (оригінали яких знаходяться у неї): паспортом громадянина України серії [NUMBER] виданим Мар`їнським РВ УМВС України в Донецькій області 4 серпня 2000 року, довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера, дипломом серії [NUMBER] , свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , де її правильно зазначено українською мовою як « [PERSON] , [INFO] », а російською мовою « [PERSON] , [INFO] ». Заявниця прохає суд встановити факт належності їй, [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , трудової книжки серія [NUMBER] , дата заповнення 19 березня 1982 року на ім`я (мовою оригіналу): « [PERSON] » та трудової книжки колгоспника [NUMBER] , дата заповнення 1 березня 1995 року на ім`я (мовою оригіналу): « [PERSON] ». У судове засідання заявник не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. На задоволенні заяви наполягає та прохає її задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, надано суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення заяви не заперечують, в прийнятті рішення цілком довіряють суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити з огляду на наступні встановлені факти та обставини. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно трудових книжок [NUMBER] та [NUMBER] по батькові заявниці зазначено як « [PERSON] » (рос.мов.), що у свою чергу ставить під сумнів належність останній вказаних документів та як наслідок є підставою для відмови у призначенні пенсії. Належність вказаних\~документів [PERSON] ,\~підтверджується дослідженими\~у судовому\~засіданні доказами,\~а саме: копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого Мар`їнським РВ УМВС України в Донецькій області 4 серпня 2000 року, довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера, дипломом серії [NUMBER] , свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , де її правильно зазначено українською мовою як « [PERSON] , [INFO] », а російською мовою « [PERSON] , [INFO] ». Частиною 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. П. 1 Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Таким чином, виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимогам діючого законодавства України, суд вважає встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , трудової книжки серія [NUMBER] , дата заповнення 19 березня 1982 року на ім`я (мовою оригіналу): « [PERSON] » та трудової книжки колгоспника [NUMBER] , дата заповнення 1 березня 1995 року на ім`я (мовою оригіналу): « [PERSON] ». На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved