Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , обґрунтовуючи вимоги тим, що 07.09.2022р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №5914324, відповідно до умов якого вона отримала грошові кошти в розмірі 16000грн., зобов`язавшись їх повернути, сплатити проценти та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Вказаний договір був підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису. 14.02.2024р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позивачем було укладено договір факторингу №14.02/24-Ф, у відповідності до умов якого позивач прийняв належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №5914324 від 07.09.2022р. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №14.02/24-Ф від 14.02.2024р. позивач набув право грошової вимоги до відповідачки в розмірі 34057,81грн., з яких 15631,60грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 18426,21грн. сума заборгованості за процентами. Позивач зазначає, що на адресу відповідачки було направлено досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості, але в матеріалах справи відсутні відомості про сплату нею цієї заборгованості. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь вказану заборгованість, а також сплачений за подання позову судовий збір. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій окрім задоволення позовних вимог, просив розглянути справу за його відсутності, а також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.65-66). Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, про дату, час і місце засідання була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзив на позов, а також заяву про розгляд справи за її відсутністю не подала. За таких обставин, враховуючи неявку відповідачки, повідомленої належним чином, приймаючи до уваги згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе відповідно до положень ч.1 ст.280\~ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, дійшов такого висновку. Встановлено, що 07.09.2022р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачкою [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №5914324, відповідно до умов якого вона отримала кредит в розмірі 16000грн. строком на 345 днів та зобов`язалася його повернути, а також сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Вказаний договір був підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису (а.с.6-11). Відповідачка була ознайомлена з графіком платежів, викладеним у формі таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, який є додатком до договору про надання споживчого кредиту №5914324 від 07.09.2022р., що підтверджується її електронним підписом (а.с.12). Своїм електронним підписом відповідачка підписала також паспорт споживчого кредиту (а.с.14-15). 14.02.2024р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позивачем було укладено договір факторингу №14.02/24-Ф, у відповідності до умов якого позивач прийняв належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №5914324 від 07.09.2022р. (а.с.32-36). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №14.02/24-Ф від 14.02.2024р. позивач набув право грошової вимоги до відповідачки в розмірі 34057,81грн., з яких 15631,60грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 18426,21грн. сума заборгованості за процентами (а.с.37). Позивачем 28.08.2024р. на адресу відповідачки було направлено досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості за кредитним договором (а.с.39), але в матеріалах справи відсутні відомості про сплату нею цієї заборгованості. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 цього Кодексу встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). 30.09.2015р. набрав чинності Закон України «Про електронну комерцію», яким встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Частиною 4 цієї статті визначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Разом з\~цим,\~відповідно до\~ч.6\~цієї статті\~відповідь особи,\~якій адресована\~пропозиція укласти\~електронний договір,\~про її\~прийняття (акцепт)\~може бути\~надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього\~Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього\~Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Також, ч.12 цієї статті визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За змістом ст.12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021р. у справі №524/5556/19 та від 10.06.2021р. у справі №234/7159/20. Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України). Відповідачка не надала суду доказів, які б спростовували її заборгованість перед позивачем за кредитним договором, право вимоги за яким він набув на підставі договору факторингу. З заявами та клопотаннями про витребування доказів, які могли б свідчити про відсутність заборгованості, відповідачка до суду не зверталася, відзив на позов не подала. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. При зверненні до суду з цією позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40грн., що підтверджується платіжною інструкцією (безготівковий переказ в національній валюті) №5190 від 27.08.2024р. (а.с.1), який в силу ч.1 ст.141\~ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного,

Outcome: approved