Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 12.04.2007 року Пляшевською сільською радою Радивилівського району Рівненської області, актовий запис № 3. Свій позов мотивує тим, що 12.04.2007 року позивач уклав шлюб із відповідачем. У шлюбі народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем у позивача не склалося через те, що вона має різні з позивачем погляди на сімейне життя, сторони тривалий час живуть окремо, шлюб існує формально, спроби примиритись результатів не дали, відповідач тривалий час перебуває за кордоном. А тому позивач вважає, що відсутні перспективи для збереження шлюбу. Ухвалою судді від 23.09.2024 року відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить шлюб розірвати, терміну для примирення не потребує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак скерувала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю, згідна на розірвання шлюбу, терміну для примирення не потребує. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та подані докази, проаналізувавши встановлені обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 12.04.2007 року у Пляшевській сільській раді Радивилівського району Рівненської області, зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №3, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилось на « [PERSON] », що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 12.04.2007 року (а.с.3). Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.3-4) вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , [PERSON] народилася [INFO] , [PERSON] народився [INFO] , їх батьком є [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони подружніх стосунків не підтримують, у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, примирення між ними неможливе. Відповідач проти заявленого позову про розірвання шлюбу не заперечила, про що зазначила у поданій суду заяві. Тому, беручи до уваги характер сімейних відносин, які склалися в даній сім`ї, з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд дійшов висновку про задоволення позову. Пунктом 2 ч.3 ст.115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки відповідач позов визнала повністю, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не знаходить. У відповідності до ч. 1 ст. 142\~ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, зважаючи, що відповідач визнала позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, тому суд вважає, що з останньої слід стягнути судовий збір в сумі 605,60 грн. на користь позивача, а також повернути позивачу з державного бюджету сплачений судовий збір в розмірі 605,60 грн. згідно квитанції до платіжної інструкції за переказ готівки №7 ТВБВ 10002/028 Ощадбанк від 03.09.2024 року.

Outcome: approved