Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою у якій просив суд встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), зі падкодавцем [PERSON] , [INFO] , на час відкриття спадщини, [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги заявник мотивує тим, що він з березня 2017 року був переїхав до рідних для спільного проживання та догляду за ними. Після смерті [PERSON] , а згодом і її батька - [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS] . [PERSON] помер і не встиг оформити своїх спадкових прав. У видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] було відмовлено. З метою реалізації свого права на прийняття спадщини [PERSON] звернувся до суду для встановлення факту проживання зі спадкодавцем станом на 20 вересня 2022 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 червня 2024 було відкрито провадження у справі. Справа розглядатиметься за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні заявниця разом зі своїм представником просили задовольнити заяву в повному обсязі. Заінтересовані особи в судове засідання не прибули, повідомлялися судом належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів. Заслухавши пояснення представника заявниці, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 19 ЦПК України загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Судом встановлено, що з березня 2017 року [PERSON] переїхав до рідних для спільного проживання та догляду за ними за їх проханням, а також за згодою рідного сина [PERSON] . У вересні 2022 року після госпатілазації в лікарні померла [PERSON] [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ) та [PERSON] [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ).. Після смерті [PERSON] спадщину мав прийняти [PERSON] , який не встиг реалізувати своє право на спадщину, оскільки помер [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , [PERSON] продовжував проживати у квартирі [ADDRESS] , про що свідчать, зокрема, квитанції з оплати житлово-комунальних послуг (№22537482 від 19.04.2023 року, №225373085 від 19.04.2023 року, №216932267 від 30.03.2023 року, №216933006 від 30.03.2023 року, №21632698 від 30.03.2023 року). У зв?язку із тим, що станом на час смерті [PERSON] [PERSON] проживав із ним спільно, то вважає, що має право на спадщину. [PERSON] доглядав за [PERSON] , був пов?язаний із ним спільним побутом та вів спільне із ним господарство, готував їсти, купував ліки, оплачував лікування в клініках. У червні 2024 року [PERSON] стало відомо, що [PERSON] також звернувся із заявою про прийняття спадщини, направивши її засобами поштового зв?язку. Встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно заявнику для підтвердження права на спадщину за законом, оскільки відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. З огляду на це, суд зазначає наступне. За ч. 4 ст.19 ЦПК України загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 9 ст. 28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою. Аналогічна позиція викладена у п. 9 листа Вищого спеціалізованного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13. Так, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з вимогами ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до ст. 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (ч. 1 ст. 9 Конституції України). Згідно з ч.4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Враховуючи, що згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, суд приходить до висновку про доведеність [PERSON] факту проживання з [PERSON] станом на 20 вересня 2022 року, оскільки вони проживали разом, були пов`язані спільним побутом, вели сумісне господарство. Таким чином, суд вважає заявлені вимоги повністю доведеними, а тому вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ч.7 ст.294 ЦПК України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved