Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

02 жовтня 2024 року Костопільським районним судом Рівненської області розглянуто по суті цивільний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договорів купівлі-продажу недійсними в частині покупця, визнання покупцем за договорами купівлі-продажу та визнання права власності. 07 жовтня 2024 року представник позивача адвокат Михайлов В.О. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення суду про стягнення судових витрат на професійну правову допомогу посилаючись на положення ч.8 ст.141 ЦПК України, зазначив, що у зв`язку з розглядом зазначеної справи позивач поніс судові витрати (правову допомогу) в сумі 50000 грн., які просив стягнути з відповідача [PERSON] 18 жовтня 2024 року представник відповідача [PERSON] подав заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких просив суд відмовити в задоволенні заяви у повному обсязі, або зменшити суму витрат на правову допомогу та стягнути з [PERSON] 6000 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явилися про розгляд справи повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст.246 ЦПК України у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Положенням ч.4 ст.270 ЦПК України передбачено, що неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, заяву, приходить до наступних висновків Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. За змістом ч.1 п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною другою статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судом встановлено, що адвокат Михайлов В.О. представляв інтереси позивача [PERSON] у цивільній справі №564/715/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договорів купівлі-продажу недійсними в частині покупця, визнання покупцем за договорами купівлі-продажу та визнання права власності, на підставі договору про надання правничої допомоги від 23.02.2024 року укладеного між ними та ордеру від 26.02.2024. Встановлено, що 02 жовтня 2024 року рішенням Костопільського районного суду Рівненської області позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договорів купівлі-продажу недійсними в частині покупця, визнання покупцем за договорами купівлі-продажу та визнання права власності - задоволено частково. 07 жовтня 2024 року представник позивача адвокат Михайлов В.О. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення суду про стягнення судових витрат в якому просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи у формі витрат на правову допомогу в сумі 50000 грн. На підтвердження понесених позивачем судових витрат на правову допомогу, представником позивача адвокатом Михайловим В.О., надано договір про надання правничої допомоги від 23.02.2024, акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 03.10.2024. З наданих документів вбачається, що витрати на правову допомогу позивача [PERSON] по розгляду вищезазначеної справи становлять 50000 грн. Таким чином, позивачем підтверджено факт наданих йому правничих послуг та їх вартість. Представник відповідача [PERSON] заперечуючи проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення зазначає, що до заяви про ухвалення додаткового рішення не надано детального опису виконаних робіт, у справі три відповідачі, а витрати просить стягнути лише з [PERSON] , а також, що сума заявлених витрат не співмірна з обсягом виконаних робіт, а тому просить їх зменшити. Так, представник позивача у позовній заяві, заявив, що позивач очікує понести витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50000 грн. Відповідно до п.2.1. договору про надання правничої допомоги від 23.02.2024, позивач та адвокат Михайлов В.О. погодили, що розмір гонорару який клієнт сплачує адвокату за надану в межах цього договору правничу допомогу, визначається сторонами в розмірі 50000 грн. У Постанові Верховного суду від 28 грудня 2020 року, справа № 640/18402/19, зроблено висновок, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Відповідно до ч.3 ст.30 закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved