Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник, адвокат Решетар В.В. звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову, позивачка посилається на те, що 28 січня 2017 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано у Тячівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області у книзі реєстрації шлюбів за актовим записом №25. У шлюбі у них народилися син - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що за останній період шлюбу з відповідачем між ними виникали постійні конфлікти, сварки і їх сімейні стосунки були припинені досить тривалий час. Вважає, що між нею з відповідачем шлюб розпався, так як немає подружнього життя, немає почуття любові та поваги, без чого не може повноцінно існувати жоден шлюб. У зв`язку з наведеним вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе, тому просить суд шлюб розірвати. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 13.09.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивачка та її представник адвокат Решетар В.В. будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися. 25 вересня 2024 року представник позивача, адвокат Решетар В.В. подав до суду заяву, в якій просить дану справу розглядати без участі позивачки та її представника, просить строк на примирення сторонам не надавати. Відповідач будучи відповідно до положень п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень за штрих кодовим ідентифікатором №0600288734299, №0600291342571 в судове не з`явився та про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 28.01.2017 року між сторонами було укладено шлюб, який було зареєстровано Тячівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом №25, що стверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] виданим 28.01.2027 року Тячівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області (а.с.4). З свідоцтв про народження серії [NUMBER] виданого 08.07.2019 виконкомом Буштинської селищної ради Тячівського району, Закарпатської області, України та серії [NUMBER] виданого 24.03.2023 виконкомом Буштинської селищної ради Тячівського району, Закарпатської області вбачається, що сторони мають двох малолітніх дітей, сина - [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с.7-8). Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що сторони припинили шлюбні відносини та разом не проживають більше одного року. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, який не виявив бажання з`явитися в судове засідання, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, які свідчать про відсутність між сторонами сімейних відносин, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити їх інтересам, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо поділу спільного майна сторін та порядку утримання та виховання дітей, не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір у розмірі 1211, 20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень, двадцять копійок).

Outcome: approved