Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», від імені та в інтересах якого, за довіреністю, діє представник [PERSON] , звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за опалення\~та гарячу\~воду за\~період з\~01.12.2014\~року по\~31.01.2022\~року в\~загальному розмірі\~54600,19\~грн,\~витрати по\~сплаті судового\~збору в\~сумі 2684,00\~грн просять\~покласти на\~відповідача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] за абонентським особовим рахунком здійснюється надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання згідно Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» №\~1875\~від 24.06.2004\~року та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630.\~Внаслідок неповної\~та несвоєчасної\~сплати наданих\~послуг у\~відповідачів виникла\~заборгованість за\~послуги з\~централізованого опалення\~і гарячого\~водопостачання за\~період з\~01.12.2014\~року по\~31.01.2022\~року у\~розмірі 54600,19грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячої води, а також покласти на відповідачів судові витрати. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.09.2023 року по вищевказаній цивільній справі відкрито спрощене позовне провадження, по справі призначено судове засідання (суддя Іващенко С.О.). Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.05.2024 року, на підставі ст.ст. 19, 33, 274 ЦПК України,провадження по\~справі відкрито\~та призначено\~розгляд справи\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження з\~викликом сторін\~(суддя Алтухова О.Ю.). 17.04.2024 року відповідачка [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти позову та просила відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вони не відповідають вимогам закону та зазначила, що вона не може бути належним відповідачем у справі, в зв`язку з тим, що не є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . 18.04.2024 року представником позивача подано відповідь на відзив, де зокрема зазначено, що [PERSON] , згідно з наявними в матеріалах справи доказами зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 20.02.2019 року та має відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , що підтверджує те, що вона є споживачем послуг з теплопостачання та споживанням гарячої води та має обов`язок на підставі норм законодавства, зокрема Закону України «Про житлово комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення , постачання холодної та гарячої води затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року, Правил надання послуг з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води», затверджених Постановою КМУ від 11 грудня 2019 р. № 1182, «Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», затверджених Постановою КМУ від 23.08.2019 № 830. Ухвалою суду від 29.08.2024 року в якості співвідповідача у справі залучено [PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] та прийнято до провадження позовну заяву (зі змінами) по справі за позовом КП «ХТМ» до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, у матеріалах справи міститься заява представника позивача від 29.08.2024 року про проведення розгляду справи за його відсутності, у якій останній позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.\~ Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом своєчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином. 19.09.2024 року відповідач [PERSON] подав заяву про відкладення судового засідання, у зв`язку з ознайомленням з матеріалами справи та отриманням правової допомоги, у зв`язку з чим цивільну справу було відкладено. 22.10.2024 року відповідач [PERSON] повтороно подав заяву про відкладення судового засідання, у зв`язку з фізичним станом відповідача, проте, доказів поважності причин неявки до заяви не долучено. Відповідно до ч.3 ст.\~131\~ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У встановлений ч. 7 ст.\~178\~ЦПК України строк відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву до суду не подав. Частиною 2 ст.\~43\~ЦПК України передбачено, що відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. ЄСПЛ у своїй прецедентній практиці неодноразово звертав увагу на норми, що стосуються процесуальних строків, але в аспекті порушення принципу правової визначеності у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, Європейський суд з прав людини у справі у справі Melnik v. Ukraine ЄСПЛ зазначив, що норми, які регулюють строки звернення до суду передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби. Суд приходить до висновку, що відповідачу [PERSON] було надано час на те, щоб скористуватись своїм процесуальним правом на правову допомогу, подачу відзиву на позовну заяву, проте останній своїм правом не скористався, тому суд вважає можливим проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказах. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до\~Інформаційної довідки\~з Реєстру\~територіальної громади\~міста Харкова\~від27.09.2023 року відповідачка [PERSON] , [INFO] ,\~зареєстрована за\~адресою:\~ [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до\~копії договору\~купівлі продажу\~від 06.04.2012,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Харківського\~міського нотаріального\~округу Карафетовою\~К.В,\~реєстровий номер\~ 1090,\~та копії\~витягу про\~державну реєстрацію\~прав,\~виданого КП\~«Харківське міське\~бюро технічної\~інвентаризації» від\~25.04.2012\~року,\~відповідач [PERSON] \~є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 26). Також,\~згідно з\~Інформаційною довідкою\~з Реєстру\~територіальної громади\~міста Харкова\~від29.08.2024 року відповідач [PERSON] , [INFO] ,\~зареєстрований за\~адресою:\~ [ADDRESS] (а.с. 85). Згідно з ч. 1 ст.\~11\~ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до матеріалів справи КП «ХТМ» надаються послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, а відповідачі, в свою чергу, споживають зазначені послуги, що свідчить про наявність між ними взаємних зобов`язань. Статтею 67\~ЖК України визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст.\~20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» №1875\~від 24.06.2004\~року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Також, п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 09.11.2017 року, який введено в дію з 01.05.2019 року, передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. За змістом ст.12 Закону України «Про житлово комунальні послуги» договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем,\~колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач\~(співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку),\~колективний споживач). Згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення , постачання холодної та гарячої води затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 р., які діяли на час утворення заборгованості, а також п.12 «Правил надання послуг з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води» затверджених Постановою КМУ від 11 грудня 2019 р. № 1182 та п. 13 «Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» затверджених Постановою КМУ від 23.08.2019 № 830 «Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Згідно зі ст.ст. 67, 68, 162 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до статті 179 ЖК користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» № 417-VIII від 14.05.2015 визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління (далі Закон № 417-VIII від 14.05.2015). Відповідно до п.п. 1, 5, 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 417-VIII від 14.05.2015 багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна; співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку; спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону № 417-VIII від 14.05.2015 власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 417-VIII від 14.05.2015 спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Згідно з п.п. 2, 10 ч. 1 ст. 7 Закону № 417-VIII від 14.05.2015 співвласники, зокрема, зобов`язані забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону № 417-VIII від 14.05.2015 кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відповідно до ст. 525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно зі ст. 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ч. 1 абз. 2 ч.2 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо; Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Непроживання споживача у квартирі, яка належить йому на праві власності, та факт відсутності його реєстрації у цій квартирі не звільняє останнього, як власника квартири, від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Такий висновок зробив Верховний Суд в постанові від 02 квітня 2020 року у справі № 757/29813/17. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного суду, викладеної у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 7128916/17-ц, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (частина перша статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року). Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, від 26 вересня 2018 року по справі № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року по справі № 642/2858/16. Згідно з п.п. 18, 20, 30 Правил надання населенню послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року (далі Правила № 630), які діяли на час утворення заборгованості до 01.05.2022 року, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Оскільки відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку, не відмовились від послуг, які надавало їм КП «Харківські теплові мережі», то в них виник обов`язок сплатити ці послуги. Як вбачається з відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу (далі Відомості про нарахування), відповідачі є споживачами послуг теплової енергії шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] (ЖЕД 2203) на ім`я [PERSON] (а.с. 4, 33, 84). З наданої позивачем відомості про нарахування вбачається, що за період з грудня 2014 року до січня 2022 року за вказаним особовим рахунком є заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячої води, яка у сукупності складає 54600,19 грн. За змістом ст.\~64\~ЖК України заборгованість по сплаті комунальних послуг підлягає стягненню з боржників у солідарному порядку. Відповідно до ст.\~257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 3 ст.\~267\~ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачі заяв про застосування до позовних вимог строків позовної давності не надходило, доказів, які б спростували наявність заборгованості перед позивачем суду не надано, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними. У зв`язку з невиконанням відповідачами своїх зобов`язань, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з [PERSON] , [PERSON] на\~користь КП\~«Харківські теплові\~мережі» заборгованості\~за централізоване\~опалення та\~гарячу воду в загальному розмірі 54600,19 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Проте, враховуючи, що відповідачка [PERSON] , [INFO] , на час утворення заборгованості у період з 01.12.2014 року до 31.02.2019 року за адресою [ADDRESS] зареєстрована не була, а матеріали справи не містять відомостей користування відповідачкою послугами КП «ХТМ» до дати її реєстрації, суд приходить до висновку, що заборгованість, яка утворилась за період з 01.12.2014 року до 31.02.2019 року у розмірі 25210,35 грн стягненню з неї на користь позивача не підлягає та покладається на відповідача [PERSON] , [INFO] , який є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячої води, яка утворилась за період з 01.03.2019 року до 01.01.2022 року підлягає стягненню на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» з [PERSON] \~та [PERSON] солідарно у\~розмірі 29389,84грн. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до платіжної інструкції № 20068 (# 1365170696021) від 31.08.2023 року під час звернення до суду з вказаним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved