Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

Турбівська селищна рада (далі заявник), через представника, звернулася до суду з вищевказаною заявою, в якій просила: - визнати відумерлою спадщину, яка залишилась після смерті [INFO] [PERSON] у вигляді домоволодіння за адресою: [ADDRESS] та передати його у власність Турбівської селищної територіальної громади Вінницького району Вінницької області в особі Турбівської селищної ради. Заявник обґрунтовує свою заяву тим, що [INFO] помер [PERSON] , який проживав за адресою: [ADDRESS] , а після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно на момент його смерті. Протягом року\~з моменту\~відкриття спадщини\~вона не\~була ніким\~прийнята в\~зв`язку з\~відсутністю спадкоємців\~за заповітом\~і за\~законом. Як\~вбачається з\~виписки з\~погосподарської книги\~с.\~Свердлівка №3\~Козинецької сільської\~ради на\~2001-2005\~роки [PERSON] \~належав житловий\~будинок за\~вищевказаною адресою,\~однак за\~життя він\~не зареєстрував\~своє право\~власності на\~нього, що не припиняє існування підстав для набуття Турбівською селищною територіальною громадою права власності на майно, у разі визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а майно, що входить до складу спадщини [PERSON] знаходиться на території Турбівської селищної територіальної громади Вінницького району Вінницької області. Ухвалою суду від 21.06.2024 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в окремому провадженні з викликом учасників справи, а заінтересованій особі визначено строк для подання відзиву. Заінтересованою особою у визначений судом строк відзиву на заяву не подано. У судове засідання представник заявника не з`явились, а у своїй заяві просила суд про розгляд справи за їх відсутності, заяву просила задовольнити. Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні, за наявних у справі доказів, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, не здійснюючи фіксацію судового засідання. Суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується випискою із погосподарської книги с. Свердлівка №3 Козинецької сільської ради на 2001-2005 роки. Також згідно виписки із такої погосподарської книги вбачається, що будинок збудований 1949 року, має загальну площу 60 кв. м., а житлову 32 кв.м., площа земельних ділянок всього 0,50 г. по 0,25 г для будівництва та обслуговування та для ведення особистого селянського господарства 0,25 г. Згідно акту обстеження від 15.05.2024 також вбачається, що вищевказаний житловий будинок побудований у 1949 році, розмір будівлі 10 х 5, глинобитний, облицьований цеглою, дах перекритий азбестоцементними листами, фасади будівлі частково зруйновані (наявні тріщини), вимощення навколо будівлі потребує ремонту. В будинку дерев`яні вікна у кількості 7 шт. (розміром 90 х 80); вхідні двері дерев`яні - 1 шт. розміром (2,20 х 1,10) та міжкімнатні дерев`яні двері у кількості 3 шт. (розміром 1,90 х 80). В будинку 2 житлових кімнати, 1 вітальня та коридор; тип підлоги дерев`яний, лінолеум на гумовій основі (стан задовільний); пічне опалення - зруйноване; інші комунікації - газ, водопровід, електропостачання, інтернет зв`язок знаходяться поруч з будинком та наявна можливість підключення. Технічний стан житлового будинку задовільний. На території присадибної ділянки розташована господарська будівля розміром 7 х 4 м., покриття - азбестоцементні листи, фасад облицьований цеглою, стан будівлі задовільний. Також поблизу межі земельної ділянки наявна споруда - земляний погріб, який знаходиться в задовільному стані. Присадибна ділянка містить значні порослі бур`янів, кущів і самосівів різних дерев. Суд зауважує, що право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Так, судом встановлено, що спірний житловий будинок був збудований протягом 1949 року, а в цей період питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", що був визнаний таким, що втратив чинність Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22.02.1988 №8502-II, і прийнятою відповідно до Указу від 26.08.1948 постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі ст. 1 Указу від 26.08.1948 кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Відповідно до п. 2 Постанови від 26.08.1948 земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Таким чином, за Указом від 26.08.1948 та Постановою від 26.08.1948 підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним будинку з додержанням вимог цих актів законодавства, а ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Натомість ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Суд встановив, що [INFO] [PERSON] помер в селі Пеньківка за місцем свого проживання в його будинку, а дана обставина підтверджується витягом з ДРАЦС громадян від 17.04.2024, витяг №00044579407. Разом з тим, та обставина, що [PERSON] не зареєстрував своє право власності на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку зі смертю, не припиняє існування підстав набуття Турбівською селищною територіальною громадою права власності на майно, у разі визнання спадщини відумерлою. Суд встановив, що спадщину [PERSON] ніхто не прийняв в зв`язку з відсутністю спадкоємців за заповітом і за законом, а дані обставини підтверджуються витягом із Спадкового реєстру від 03.05.2024. Крім того, за вищевказаною адресою за місцем проживання [PERSON] на день його смерті не було зареєстровано інших осіб. Відповідно до положень ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Суд, оцінивши подані заявником докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається заявник, а в сукупності, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Таким чином, суд встановив, що [PERSON] належало домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , право власності на яке він за життя не встиг зареєструвати у відповідності до чинного законодавства, однак на момент виникнення такого права діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації. [PERSON] помер [INFO] за місцем свого проживання в с. Пеньківка, що нині входить до Турбівської селищної територіальної громади, але його спадщину ніхто не прийняв в зв`язку з відсутністю спадкоємців за заповітом і за законом. Крім того, за вищевказаною адресою за місцем проживання [PERSON] на день його смерті не було зареєстровано інших осіб. Разом з тим, з часу відкриття спадщини [PERSON] тобто з 23.02.2017 сплинуло більше одного року, а тому за встановлених вище обставин спадщина визнається судом відумерлою та переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а майно, що входить до складу спадщини [PERSON] , а саме: домоволодіння по [ADDRESS] , знаходиться на території Турбівської селищної територіальної громади Вінницької області. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що заявлена вимога про визнання відумерлою спадщину, яка залишилась після смерті [INFO] [PERSON] у вигляді домоволодіння за адресою: [ADDRESS] та передання його у власність Турбівської селищної територіальної громади в особі Турбівської селищної ради ґрунтується на нормах чинного законодавства, та підлягає задоволенню.

Outcome: approved