Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

Представник заявника [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 03 листопада 2021 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська постановлено рішення у справі №205/5601/21, яким вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частики всіх видів заробітку (доходу) батька, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 02 липня 2021 року, яке набрало законної сили 07 грудня 2021 року. Разом з тим, 21 вересня 2023 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська постановлено рішення у справі №205/1851/23, яким визнано [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] , та виключено з актового запису №235, складеного 16 лютого 2016 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів про народження [PERSON] , [INFO] , відомостей про батька [PERSON] , і внесено зміни до вказаного актового запису, вказавши батьком дитини [PERSON] , та замінено по батькові дитини [PERSON] з « [PERSON] » на « [PERSON] », яке набрало законної сили 14 лютого 2024 року. Зазначає, що під час винесення рішення Ленінським районним судом м. Дніпропетровська від 03 листопада 2021 року про стягнення аліментів з [PERSON] , суд виходив з того, що саме він є батьком дитини [PERSON] , [INFO] , та несе обов`язок щодо її утримання, а рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2023 року у справі №205/1851/23 встановлено, що [PERSON] не є біологічним батьком дитини - [PERSON] , тому обов`язок у нього щодо сплати аліментів відсутній. Посилається, що рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2023 року у справі №205/1851/23 винесено без участі сторін, повний текст рішення оприлюднено 16 жовтня 2023 року, яке набрало законної сили 14 лютого 2024 року, після перегляду в апеляційній інстанції, оскільки було залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року. На підставі викладеного, просила суд скасувати за нововиявленими обставинами рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2021 року у справі №205/5601/21 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, та ухвалити нове рішення, яким відмовити [PERSON] в стягненні аліментів з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , а також покласти судові витрати на [PERSON] . Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2024 року прийнято заяву до розгляду з призначенням судового засідання. Від представника [PERSON] адвоката Гусарова В.О. до суду надійшло клопотання, в якому він просив відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити в силі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2021 року у справі №205/5601/21. В обґрунтування зазначив, що [PERSON] стало відомо про те, що він не є біологічним батьком дитини не в момент винесення рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська про визнання батьківства, а значно раніше, оскільки в тій справі була проведена судова молекулярно-генетична експертиза з питання встановлення батьківства [PERSON] і [PERSON] у відношенні дитини [PERSON] , та висновком судового експерта №1018-МГ, направленого до суду листом №366 від 04 липня 2023 року встановлено, що виключається факт батьківства [PERSON] у відношенні [PERSON] , [INFO] . Дізнавшись про результати експертизи в судовому засіданні 07 вересня 2023 року у справі №205/5601/21 [PERSON] через свого представника заявив клопотання про визнання ним позову про визнання батьком дитини іншої особи [PERSON] . Факт того, що [PERSON] було відомо, що він не є біологічним батьком [PERSON] підтверджується його заявою від 23 жовтня 2023 року, з якою він звернувся до ТУ ДБР у м. Полтава для внесення відомостей до ЄРДР за фактом вчинення [PERSON] кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України, в якій він зазначив, що підтверджується копією ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2023 року у справі №203/6778/23. Після внесення до ЄРДР відомостей за його заявою, [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою, яка підписана ним 01 лютого 2024 року, про стягнення з [PERSON] безпідставно набутих нею коштів, отриманих від нього в якості аліментів на [PERSON] , у зв`язку з тим, що він не є біологічним батьком [PERSON] . Зазначив, що нововиявленою обставиною може вважатись виключно та обставина, що [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON] , і вказана обставина стала відома [PERSON] не у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду у спорі про батьківство, а значно раніше. Щодо заявленого розміру витрат на правову допомогу зазначив, що розмір на підготовку заяви повинен бути зменшений до 0 грн. через те, що судом було залишено без руху заяву для усунення недоліків два рази, а через незначну складність справи інші витрати підлягають зменшенню до 500 грн. Представник заявника [PERSON] надала до суду свої заперечення на клопотання представника [PERSON] адвоката Гусарова В.О., в яких посилається на п. 14 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», з якого вбачається, що саме задоволення судом позовних вимог про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження цієї дитини може бути підставою для перегляду рішення про стягнення аліментів у зв`язку з нововиявленими обставинами. Щодо заперечення в частині судових витрат просила стягнути усі понесені витрати. Представник заявника [PERSON] надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, підтримала заяву та просила її задовольнити в повному обсязі. Також долучила до матеріалів справи докази понесення витрат на правову допомогу, у зв`язку з чим просила стягнути витрати на правову допомогу у загальному розмірі 13\~500 грн. Від представника [PERSON] адвоката Гусарова В.О. надійшла заява про розгляд справи без його участі за наявними у справі доказами з врахуванням його заперечень щодо заяви, відмовивши у задоволенні заяви в повному обсязі та зменшивши витрати на правову допомогу до 500 грн. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено,\~що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2021 року у справі №205/5601/21 задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частики всіх видів заробітку (доходу) батька, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 02 липня 2021 року, яке набрало законної сили 07 грудня 2021 року. Матеріалами справи\~підтверджено,\~що рішенням\~Ленінського районного\~суду м.\~Дніпропетровська від\~21\~вересня 2023\~року у\~справі №205/1851/23,\~яке залишено\~без змін\~постановою Дніпровського\~апеляційного суду\~від 14\~лютого 2024\~року, та набрало законної сили 14 лютого 2024 року, задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання батьківства, та визнано [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] ; виключено з актового запису №235, складеного 16 лютого 2016 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів про народження [PERSON] , [INFO] , відомості про батька - [PERSON] ; внесено зміни до актового запису № 235, складеного 16 лютого 2016 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів про народження [PERSON] , [INFO] , вказавши батьком дитини [PERSON] , та змінивши по батькові дитини [PERSON] , [INFO] , з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] не являється батьком [PERSON] , [INFO] , а вказана обставина існувала на момент ухвалення рішення Ленінським районним судом м. Дніпропетровська від 03 листопада 2021 року у справі №205/5601/21, однак не була встановлена судом під час судового розгляду та не була відома [PERSON] , а отже є істотною та достатньою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами. Частиною 1 статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Пунктом 3\~постанови Пленуму\~Вищого спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ\~«Про застосування\~цивільного процесуального\~законодавства при\~перегляді судових\~рішень у\~зв`язку\~з нововиявленими\~обставинами» №4 від 30 березня 2012 року визначено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених ЦПК України є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Крім того, п. 7 зазначеної постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» роз`яснено, що питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 3 ст. 429 ЦПК України встановлено, що за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду. Ухвалюючи рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , суд виходив з того, що [PERSON] є батьком дитини і відповідно до вимог ст. 180 СК України зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] не є батьком [PERSON] , суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається заявник, є нововиявленими та істотними, оскільки саме рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2023 року у справі №205/1851/23 визнано [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] , та внесено зміни до актового запису про народження [PERSON] , вказавши батьком дитини [PERSON] замість [PERSON] , яке набрало законної сили 14 лютого 2024 року. Тобто,\~ [PERSON] \~не є\~батьком дитини [PERSON] , [INFO] , та не зобов`язаний сплачувати аліменти на її утримання. Згідно приписів ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п. 40) зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata -остаточності рішень суду. Цей принцип визначає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру. Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би привести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (рішення від 18.11.2004 у справі «Pravednaya v. Russia», пп.27, 28). Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеною в постанові від 29 серпня 2018 року у справі №552/137/15-ц., нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність й обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. Аналіз відповідних норм процесуального права свідчить, що судове рішення, яке набрало законної сили, може бути переглянуто на підставі істотних для справи обставин, що не були й не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. За встановлених\~судом обставин,\~суд вважає,\~що надані\~докази та\~викладені представником\~заявника обставини\~в заяві\~є нововиявленими,\~оскільки не\~були відомі\~суду під\~час розгляду\~справи та\~не могли\~бути встановлені\~судом,\~тому доводи\~представника заявника\~про перегляд\~рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2021 року у справі №205/5601/21 за нововиявленими обставинами є обґрунтованими. Щодо посилання представника [PERSON] на пропуск строків на звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та долучених на підтвердження вказаних обставин доказів, а саме: копії відеозапису разом з протоколом судового засідання від 07 вересня 2023 року у справі №205/1851/23, якими підтверджується факт визнання вимог у судовому засіданні представником [PERSON] , а також висновоку експерта №1018-МГ молекулярно-генетичної експертизи по встановленню батьківства, яку було здійснено в рамках розгляду вказаної справи; копії ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2023 року у справі №203/6778/23 з Єдиного реєстру судових рішень судом також встановлено, що 23 жовтня 2023 року [PERSON] звернувся до Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві в порядку ст. 214 КПК України з заявою про вчинення його колишньою дружиною [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а саме, заволодіння коштами, що були стягнуті з заробітку [PERSON] в якості аліментів на утримання дитини за рішенням суду; копії позовної заяви [PERSON] до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення безпідставно набутих коштів та моральної шкоди з [PERSON] , за підписом [PERSON] , суд зазначає наступне. За змістом ст. 424 ЦПК України, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення. Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, батьківства материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 140 СК стягнення за рішенням суду з особи, записаної батьком або матір`ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про них як батька або матері з актового запису про народження цієї дитини. Задоволення судом зазначених вимог може бути підставою для перегляду рішення про стягнення аліментів у зв`язку з нововиявленими обставинами. Отже, саме задоволення судом позовних вимог про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження може бути підставою для перегляду рішення про стягнення аліментів у зв`язку з нововиявленими обставинами. З матеріалів справи судом встановлено, що рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2023 року у справі №205/1851/23 набрало законної сили 14 лютого 2024 року, зокрема, було виключено з актового запису №235, складеного 16 лютого 2016 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів про народження [PERSON] , [INFO] , відомості про [PERSON] , як батька дитини, а 11 березня 2024 року представник заявника [PERSON] шляхом поштового відправлення «Укрпошта» направила до суду вищевказану заяву про перегляд рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська 03 листопада 2021 року у справі №205/5601/21 за нововиявленими обставинами, тобто протягом тридцяти днів з дня набрання вищевказаним рішенням суду законної сили, отже за встановлених судом обставин строк на звернення до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими не пропущено, а тому посилання представника [PERSON] щодо пропуску строків на звернення є безпідставними. Внаслідок чого суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, у зв`язку з чим відповідно до ч. 3 ст. 429 ЦПК України суд скасовує вищезазначене рішення суду та ухвалює в цій частині нове рішення, яким відмовляє у задоволені позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню також судовий збір у сумі 1 362 грн. Також згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Отже,\~задовольняючи позовні\~вимоги,\~суд у\~відповідності до\~ст.\~141\~ЦПК України\~вирішує питання\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~заявника [PERSON] \~також понесених\~ним витрат\~на правову\~допомогу в\~розмірі 13\~500\~грн.,\~що підтверджуються\~договором №149\~про надання\~правничої допомоги\~від 27\~жовтня 2022\~року,\~який укладений\~між адвокатом\~Сустав Н.В.\~та [PERSON] ;\~додатковою угодою\~№3\~від 04\~березня 2024\~року до\~договору №149\~про надання\~правничої допомоги\~від 27\~жовтня 2022\~року;\~актами прийому-передачі\~послуг за\~додатковою угодою\~№3\~від 04\~березня 2024\~року до договору №149 про надання правничої допомоги від 27 жовтня 2022 року: акт №1 від 10 квітня 2024 року на загальну суму 4\~000 грн. ( 3\~000 грн. підготовка та подання заяви про перегляд рішення, підготовка додатків; 1\~000 грн. заява про усунення недоліків); акт №2 від 15 травня 2024 року на загальну суму 1\~500 грн. (участь у судовому засіданні 13 травня 2024 року); акт №3 від 12 липня 2024 року на загальну суму 3 000 грн. (участь у судовому засіданні 12 червня 2024 року 1\~500 грн.; участь у судовому засіданні 11 липня 2024 року 1 500 грн.); акт №4 від 13 вересня 2024 року на загальну суму 3 500 грн. (участь у судовому засіданні 29 серпня 2024 року 1 500 грн.; заперечення на клопотання позивача 2 000 грн.); акт №5 від 01 жовтня 2024 року на загальну суму 1 500 грн. (участь у судовому засіданні 16 вересня 2024 року 1 500 грн.), рахунками на сплату за вказаними актами, а також платіжними інструкціями: від 09 серпня 2024 року на суму 4\~000 грн.; 02 вересня 2024 року на суму 1\~000 грн.; від 21 вересня 2024 року на суму 500 грн. та 1\~000 грн. Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24 січня 2019 року у справі №910/15944/17). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 13 500 грн. не відповідають у повній мірі розумності їхнього розміру, а також суперечить принципу розподілу таких витрат, оскільки з матеріалів справи вбачається відсутність співмірності з обсягом наданих адвокатом послуг та часом, необхідним адвокату на їх виконання (складання процесуальних документів: заяви про перегляд рішення; заяви про усунення недоліків; заперечення на клопотання позивача; участь у судових засіданнях). Крім того, у відповідності до положень ч. 2 ст. 429 ЦПК України, справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, а отже не відноситься до складних справ. Також суд враховує наявні заперечення представника [PERSON] адвоката Гусарова В.О. щодо розміру заявлених витрат на правову допомогу, в яких він просив їх зменшити до 500 грн. Однак, враховуючи, що рішенням суду заяву було задоволено, що дає суду підстави зазначити про здійснення адвокатом належного захисту позивача, але судом враховується недотримання співмірності затрат на правничу допомогу та наявності клопотання представника позивача про зменшення витрат на правову допомогу, тому суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до суми 8 000 грн., що відповідає критерію розумності, встановлений їхньою дійсністю та необхідністю у цій справі.

Outcome: approved