Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

06.12.2023 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення опіки та призначення опікуна. Ухвалою суду від 19.12.2023 року заяву було залишено без руху. 27.12.2023 року до суду надійшла виправлена заява про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, у якій заявник просить визнати [PERSON] , [INFO] , недієздатною, встановити над нею опіку та призначити заявника її опікуном. Вимоги заяви мотивовано тим, що заявник є онуком [PERSON] , яка проживає разом із заявником за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] має психічне захворювання, яке призводить до обмеження її життєдіяльності у самообслуговуванні, до дезорієнтації, обмеження у спілкуванні, контролю за своєю поведінкою. [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує медичного нагляду та лікування, постійної сторонньої допомоги і контролю. У зв`язку з наведеним [PERSON] перебуває на обліку в лікаря-психіатра КНП «МЗНПД» з 06.07.2023 року. Заявник вказує, що увесь час доглядав свою бабусю, має добрий стан здоров`я, спиртними напоями на наркотичними засобами не зловживає, на обліку у психоневрологічному або наркологічному диспансері не перебуває. На теперішній час заявник нікого не має на утриманні, він має можливість і бажання доглядати свою бабусю і бути її опікуном. Оскільки [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, вона може поставити себе у скрутний матеріальний стан та стати жертвою недобросовісних людей. Ухвалою суду від 28.12.2023 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами окремого провадження у складі одного судді та двох присяжних. Ухвалою суду від 28.02.2024 року доручено Лівобережному київському місцевому центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначити адвоката заінтересованій особі [PERSON] . Ухвалою суду від 22.03.2024 року у справі призначено проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи, витребувано необхідну для проведення експертизи медичну інформацію та зупинене провадження у справі до отримання висновку експерта. Ухвалою суду від 30.05.2024 року відновлене провадження у справі та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 12.09.2024 року залучено до участі у справі, в якості заінтересованих осіб - [PERSON] та [PERSON] . Протокольною ухвалою суду від 21.10.2024 року закрите підготовче провадження у справі та суд перейшов до судового розгляду справи по суті у відкритому судовому засіданні. 02.10.2024 року до суду надійшли письмові пояснення заінтересованої особи [PERSON] у яких остання зазначає, що заявник є її рідним сином, а [PERSON] є її рідною матір`ю. [PERSON] має інвалідність 2 групи внаслідок хронічного стійкого психічного розладу у зв`язку з чим перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійної опіки та призначення опікуна. [PERSON] розлучена, не має братів та сестер, батьки її померли. [PERSON] має двох доньок [PERSON] та [PERSON] разом з цим, заінтересована особа [PERSON] є інвалідом 2 групи та пенсіонером по інвалідності і у зв`язку з цим не може забезпечити своїй матері належну опіку, адже сама має серйозні проблеми зі здоров`ям. Заінтересована особа [PERSON] є пенсіонером за віком, зі своєю матір`ю не спілкується, проживає окремо та відмовляється від опіки над своєю мамою. Заявник є рідним онуком [PERSON] , проживає разом із нею, перебуває в гарних стосунках із бабусею та висловлює бажання бути її опікуном. Заінтересована особа не проти призначення [PERSON] опікуном його бабусі та вважає, що він забезпечить її належним доглядом і увагою. В судовому засіданні заявник підтримав вимоги своєї заяви з підстав викладених у ній, просить заяву задовольнити і додатково пояснив суду, що має бажання бути опікуном своєї хворою бабусею. Заявник зазначає, що має найкращі стосунки зі своєю бабусею серед усіх інших родичів, проживає разом із нею, допомагає фізично та психологічно. Купляє продукти, сплачує комунальні послуги. Після закінчення університету чотири роки тому, заявник повністю опікується своєю бабусею, надає матеріальну, фізичну та моральну допомогу. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні підтримав вимоги заяви та пояснив, що кандидат і опікуни був повністю перевірений комісією і за місцем проживання. Також перевірялись дві доньки [PERSON] , але одна з них є інвалідом і не може виконувати функції опікуна, а інша з [PERSON] не проживає і категорично відмовилась були опікуном своєї мами. Отже, заявник є єдиним кандидатом в опікуни, а з огляду на результати проведеної експертизи [PERSON] слід визнати недієздатною. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги заяви та пояснила, що вона піклувалась про свою матір понад 30 років, але тяжко захворіла і не може доглядати за своєю матір`ю. При цьому, [PERSON] слід постійно давати ліки, слідкувати за цим, вона хвора на шизофренію і догляд за нею є тяжким. На теперішній час сама [PERSON] потребує допомоги і догляду, оскільки є інвалідом, онкохворою, перенесла операцію і сама перебуває під наглядом лікарів, тому не може здійснювати функції опікуна. [PERSON] зазначила, що відмовляється бути опікуном своєї мами у зв`язку зі своїм станом здоров`я. Натомість заявник змалечку живе зі своєю бабусею та турбується про неї. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги заяви та пояснила, що [PERSON] є її мамою, але вона не може її доглядати, оскільки планує виїхати за межі України, тому фізично не зможе опікуватись нею. Крім того, [PERSON] зазначила, що проживає окремо від своєї матері. У заявника та [PERSON] гарні стосунки, він її любить. [PERSON] виняньчила заявника поки його мати працювала і зараз він нею опікується, тому буде гарним опікуном. Заявник та [PERSON] дуже близькі. Сама [PERSON] відмовляється від опікунства над своєю мамою. Також [PERSON] зазначила, що в неї є син, який так само є онуком [PERSON] , але в нього немає таких гарних відносин із бабусею, і він проживає окремо. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що заявник золотий в неї онук, вона його любить, змалечку його няньчила, і він її любить, доглядає, робить все необхідне, тільки він потрібен їй як опікун, бо вони із ним є одним цілим. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судовому засіданні підтримав вимоги заяви, просить заяву задовольнити і пояснив суду, що заслухавши всіх учасників справи слід дійти висновку, що в найкращих інтересах [PERSON] буде призначити заявника її опікуном, адже вони проживають разом, онук її доглядає, купує продукти, сплачує комунальні послуги. Сама [PERSON] підтверджує своє бажання аби саме заявник був її опікуном. Одна з доньок [PERSON] є інвалідом та має онкологічне захворювання, а інша проживає окремо та має намір виїхати з України. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до медичної довідки від 06.07.2023 року, [PERSON] отримує психіатричну допомогу у лікаря-психіатра в амбулаторному відділенні №1 КНП «МЗНПД». Є особою з інвалідністю 2 групи (а.с. 11). За змістом ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Згідно ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення свої дій та (або) керувати ними. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. (ч. 1 ст. 293 ЦПК України). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Відповідно до ст. 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №554 від 16.05.2024 року, у теперішній час [PERSON] . [INFO] , страждає хронічним стійким психічним розладом у вигляді: «Параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу, виражений апатико-дисоціативний тип дефекту» (згідно МКХ-10: F20.0). За своїм психічним станом на теперішній час [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 70-78). Таким чином, зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява в частині заявлених вимог щодо визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатною підлягає задоволенню. При визнанні особи недієздатною суд також виходить із положень ч. 6 ст. 300 ЦПК України, якою передбачено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. В рішенні у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 Конституційний Суд України зазначив, що системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод. Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, у тому числі право на свободу та особисту недоторканність, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації (абзаци перший, третій, четвертий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини). Відповідно до ст. 41 ЦК України, правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-які правочини. Такі дії від імені недієздатної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Згідно норм ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також убачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, та саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Отже призначення опікуна недієздатній особі, на думку суду, переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена можливості самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений Главою 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року №34/166/131/88 (далі - Правила). Згідно ст. 55 ЦК України та п. 1.2 Правил, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Статтею 58 ЦК України визначено коло осіб над якими встановлюється опіка, зокрема у ній зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Як передбачено ч. 5 ст. 63 ЦК України, фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів або піклувальників. Заявляючи вимогу про визнання фізичної особи недієздатною, заявник просить також призначити його опікуном. Заявник та [PERSON] зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] (а.с. 4-5, 7, 13, 17, 105). Донька [PERSON] - [PERSON] також зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак згідно довідки МСЕК вона є інвалідом 2 групи довічно з онкологічного захворювання (а.с. 113, 134-135, 139). Донька [PERSON] - [PERSON] зареєстрована за іншою адресою в [ADDRESS] . Крім того, [PERSON] народилась [INFO] , тобто має пенсійний вік - 63 роки (а.с. 120, 137). Обидві доньки [PERSON] звернулись до органу опіки та піклування із заявами про те, що не проти призначення опікуном їх матері [PERSON] та в судовому засіданні категорично відмовились бути опікунами своєї матері (а.с. 133, 136). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 12.06.2024 року, квартира [ADDRESS] є двокімнатною, ремонт середній стандарт. Квартира в охайному справному стані. Матеріально-побутові умови задовільні. [PERSON] доглянута, забезпечена для життєдіяльності всім необхідним. На момент складання акту факт догляду [PERSON] за [PERSON] підтверджено (а.с. 138). Заявник має добрий стан здоров`я, незнятої чи непогашеної судимості не має, під наглядом лікаря-психіатра чи лікаря-нарколога не перебуває, за місцем роботи характеризується позитивно, має стабільні доходи (а.с. 12, 127-132). Обмежень, визначених ст. 64 ЦК України щодо призначення заявника опікуном, судом не встановлено. Відповідно до норм ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Статтею 56 ЦК України встановлено, що органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами. Частиною 1 ст. 60 ЦК України передбачено встановлення судом опіки над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначення опікуна за поданням органу опіки та піклування. Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства по захисту порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Відповідно до змісту подання органу опіки та піклування від 18.06.2024 року та витягу з протоколу засідання опікунської ради від 13.06.2024 року, [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи загального захворювання безстроково (психіатрична МСЕК), не здатна захищати свої права, не може усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними, потребує стороннього догляду, нагляду, допомоги та опіки. Кандидат в опікуни [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають в кв. [ADDRESS] , яка належить [PERSON] та [PERSON] . Житлово-побутові умови задовільні. [PERSON] не одружений, працює помічником категорійного менеджера в ФОП [PERSON] , за місцем роботи характеризується позитивно. Медичних протипоказань щодо призначення заявника опікуном над його бабусею немає. Заявник до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Доньки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] не заперечують щодо призначення опікуном [PERSON] над їх матір`ю. [PERSON] не зможе без опікуна самостійно здійснювати та забезпечувати свої права згідно чинного законодавства України, як наслідок буде позбавлений можливості повноцінного життя. Орган опіки та піклування вважає за доцільне призначити [PERSON] , [INFO] , опікуном над його бабусею [PERSON] , [INFO] , в разі визнання останньої рішенням суду недієздатною особою (а.с. 87-91). Враховуючи, що заявник [PERSON] є рідним онуком [PERSON] , зареєстрований та проживає разом з бабусею, здійснює за нею догляд, медичних протипоказань щодо призначення його опікуном не має, не знятої чи не погашеної судимості також не має та в розшуку не перебуває, а також враховуючи особисті стосунки між онуком та бабусею, які є близькими родичами, беручі до уваги, що одна з доньок [PERSON] є інвалідом 2 групи з онкології, а інша є особою пенсійного віку та разом з [PERSON] не проживає, будь-які інші особи не виявили бажання виконувати обов`язки опікуна, наведене в сукупності дає підстави вважати можливим виконання [PERSON] обов`язків опікуна над недієздатною бабусею, тому суд убачає визначені законом підстави призначити заявника опікуном над його недієздатною бабусею [PERSON] . Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна підлягає задоволенню в повному обсязі. В силу положень ч. 5 ст. 300 ЦПК України, рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. На підставі викладеного,

Outcome: approved