Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

Представник позивача КП «Харківводоканал» Панасенко І.О. звернулася до Київського районного суду м.Харкова з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідно до якого просить стягнути солідарно з відповідачів на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованості в сумі 25767,88 гривень, із них: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2016 по 30.04.2021 у розмірі 13574,36 гривень, за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.05.2016 по 30.04.2021 у розмірі 9355,76 гривень; інфляційні витрати 2061,64 гривень; 3% річних від простроченої суми 776,12 гривень, а також покласти на відповідача судові витрати.. В обґрунтування\~\~позовних вимог, представник позивача посилається на те, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, облік нарахувань та оплат за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] . Відповідачі отримували надані послуги водопостачання та водовідведення, однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення не здійснюють, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 22930,12 гривень, а саме: - за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2016 по 30.04.2021 у розмірі 13574,36 гривень, - за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.05.2016 по 30.04.2021 у розмірі 9355,76 гривень. У зв`язку з наявністю заборгованості на прострочену суму позивачем також нараховано - інфляційні витрати 2061,64 гривень; - 3% річних від простроченої суми 776,12 гривень. Позивач зазначив, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржників за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Щодо періоду виниклої заборгованості представником зазначено, що КП «Харківводоканал» є єдиним підприємством, яке здійснює водопостачання та водовідведення у м. Харкові, іншої альтернативи водопостачання та водовідведення в місті немає. Структура підприємства налічує лише один відділ, який здійснює претензійно- позовну роботу. Із врахуванням кількості боржників - фізичних осіб, строк заборгованості яких перевищує 3 роки, підприємство повинно щорічно подавати до суду 7-8 тисяч позовних заяв і заяв про видачу судового наказу про стягнення заборгованості, при цьому сума судового збору, встановлена для пред`явлення позовних заяв і заяв про видачу судового наказу юридичними особами, суттєво обмежує можливість підприємства своєчасно, в межах строку позовної давності звертатися до суду для стягнення заборгованості по всім боржникам. Перевага надається боржникам з найбільшою сумою боргу.У зв`язку з чим, позивач просить суд вважати, що строк позовної давності для звернення КП «Харківводоканал» до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , пропущено з поважних причин. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2021 справу розподілено головуючій судді Лисиченко С.М. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 19.07.2021 справу прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 08.11.2021 задоволено позовні вимоги Комунального підприємства «Харківводоканал» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 25\~767 (двадцять п`ять тисяч сімсот шістдесят сім) грн. 88 коп., з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2016 по 31.04.2021 у розмірі 13574 (тринадцять тисяч п`ятсот сімдесят чотири) грн. 36 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.05.2016 по 31.04.2021 у розмірі 9355 (дев`ять тисяч триста п`ятдесят п`ять) грн. 76 коп.; інфляційні витрати\~2061 (дві тисячі шістдесят одна) грн. 64 коп.; 3% річних від простроченої суми\~776 (сімсот сімдесят шість) грн. 12 коп., а також стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок в рівних частках, тобто по 756 (сімсот п`ятдесят шість) гривень 67 копійок з кожного. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02.11.2023 заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 08.11.2021 по цивільній справі 953/13569/21\~ скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 07.12.2023 представником позивача КП «Харківводоканал» Панасенко І.О. подано до суду письмові пояснення, зі змісту яких вбачається, що відповідач, який вказує, що за адресою реєстрації не проживає, а мешкає за іншою адресою та послугами КП «Харківводоканал» за адресою реєстрації не користується, із письмовими заявами до жовтня 2023 року не звертався, про своє право щодо зменшення вартості отриманих послуг (звільнення від їх оплати) згадав лише після ухвалення у справі заочного рішення, що свідчить про недобросовісну поведінку відповідача. Також зазначає, що на момент відкриття провадження у цивільній справі відповідач [PERSON] був заресстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Ресстру територіальної громади м. Харкова. Крім того, саме на споживача покладений обов`язок інформувати виконавця комунальних послуг про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача. Через несвоєчасну та не в повному обсязі оплату наданих послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення утворилася заборгованість, яку було стягнуто в судовому порядку: 30.08.2006\~Київським районним судом м. Харкова винесено рішення про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водовідведення за період з 01.03.2003\~по 28.02.2006\~у розмірі 199,32 грн., 25.05.2010\~Київським районним судом м. Харкова винесено рішення про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водовідведення за період з 01.03.2006\~по 31.03.2010\~у розмірі 793,84 грн., 21.02.2013\~Київським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.01.1999\~по 31.12.2012, за послуги з централізованого водовідведення за період з 01.04.2010\~по 31.12.2012, а також індексу інфляції, 3% річних і судового збору на загальну суму\~7543,29 грн., 02.06.2016\~Київським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та за послуги з централізованого водовідведення за період з 01.01 2013 по 30.04.2016, a також індексу річних і судового збору на загальну суму 10369,06 грн. інфляції, 08.11.2021\~Київським районним судом м. Харкова винесено заочне рішення про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та за послуги централізованого водовідведення за період з 01.05.2016\~по 30.04.2021, а також індексу інфляції, 3% річних і судового збору на загальну суму 28037,88 грн. Виконавчі документи за вказаними судовими рішеннями та судовими наказами передані до органів державної виконавчої служби. Представник позивача вважає, що наданий суду «Акт обстеження сумісного місця проживания № 4 від 18.05.2023\~року» обгрунтовано не прийнятий судом до уваги, оскільки не може бути допустимим та достовірним доказом, у розумінні положень ст. ст.78,79 ЦПК України, бо не відповідає вимогам законодавства. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 09.04.2024 за клопотанням представника позивача витребувано з Харківської міської ради документи на підтвердження права власності на 28/100 квартири за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване за Територіальною громадою міста Харкова в особі Харківської міської ради; наявні відомості про підстави реєстрації за адресою: [ADDRESS] відповідачів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 17.05.2024 електронним шляхом до суду надійшли додаткові пояснення представника позивача КП «Харківводоканал» Гриценка Є.В. зі змісту яких вбачається, що попри раніше подану заяву про розгляд справи без участі представника Підприємства, на кожне засідання суду, яке відбувалось, представник Підприємства з`являвся. І навпаки, відповідач не з`явився жодного разу. До цього часу у справі переважно з`ясовувалась обставина підстав нарахувань плати за надані відповідачам Підприємством послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що зумовлено посиланнями відповідача на відсутність у справі доказів укладення відповідачем [PERSON] договору з Підприємством, а також на відсутність споживачів-відповідачів за адресою надання послуг Підприємства протягом періоду, охопленого позовною заявою у справі. У зв`язку з наведеним, звертає увагу суду на наступні обставини, які просить врахувати та піддати оцінці. Щодо процедур на цей час: Відзиву на позовну заяву відповідачі не надали. Зазначені вище посилання відповідача [PERSON] на матеріально-правові підстави скасування заочного рішення у справі в позовному провадженні не надходили. Рішення суду щодо підстав задоволення заяви про перегляд заочного рішення, передбачених частиною першою статті 288 ЦПК України, вже ухвалене судом 02.11.2023. При цьому матеріально-правові обставини-підстави, які мають значення для вирішення справи по суті, судом природно не досліджувались та не встановлювались. Відповідачі не висловили своєї позиції щодо позовної заяви при її перегляді; не аргументують такої з посиланням на матеріальне право; не підтримують такої в суді; не заявили про не споживання послуг Підприємства протягом періоду, охопленого позовною заявою, та не надали доказів цієї обставини. Попереджені належним чином про проведення засідання суду у справі, відповідачі не з`являються в засідання станом на 16.05.2024 чотири рази поспіль. Заява жодного з відповідачів про застосування строку позовної давності у позовному провадженні щодо перегляду справи не надходила. Тобто, не надходила до суду у справі з моменту пред`явлення позову. Враховуючи, що заява про застосування строку позовної давності (наведена відповідачем в тексті заяви про скасування заочного рішення у справі) є де-юре визнанням факту споживання послуг Підприємства поза межами строку позовної давності; а також суперечить твердженням відповідача [PERSON] (у тексті заяви про скасування заочного рішення у справі) про не споживання цих послуг: заяву про залучення до справи розрахунків (від 25.01.2024 № 4654/24-Вх за даними Електронного кабінету Підприємства у Єдиній інформаційно-комунікаційній системі) Підприємство відкликає, як таку, що не відповідає фактичним обставинам справи станом на 16.05.2024. З метою уникнення сумнівів суду щодо обґрунтованості позиції КП «Харківводоканал» при перегляді справи представник позивача зазначає наступне. З питання відсутності укладеного договору на надання послуг за адресою [ADDRESS] , споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, сформульованій у постановах від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц, від 14 листопада 2018 року, у справі № 461/12597/15-ц, від 09 серпня 2019 року № 459/3958/15-ц). До того ж, відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону від 09.11.2017 № 2189-VIII, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Положенням ч. 3 ст. 9 Закону від 09.11.2017 № 2189-VIII, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Виходячи з відсутності рішення співвласників будинку [ADDRESS] щодо обрання договірної моделі, за положенням п.5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання послуг з 01.05.2022 здійснюється за умовами публічного типового індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, які були розміщені на офіційному сайті підприємства 23.02.2022. Якщо співвласники бажають обрати іншу договірну модель, необхідно подати виконавцю послуг належним чином оформлене рішення. Щодо доказів споживання послуг підприємства за адресою [ADDRESS] , то з наведеного вище витікає, що за відсутності по вказаній адресі приладів обліку водоспоживання, а також передбачених законодавством (публічним договором) умов виникнення права споживача на неоплату (що є фактичними обставинами справи), належним та достатнім доказом споживання послуг підприємства з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення відповідачами у справі протягом періоду, охопленого позовною заявою, є факт нарахування плати за ці послуги саме на особи відповідачів. А не власників (співвласників) житлових приміщень за цією адресою. Оскільки предметом позовної заяви у справі є стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, достатнім (надумку позивача) доказом є витяги з інформаційно-керуючої електронної системи Підприємства щодо обліковування зазначених заборгованостей по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я відповідача [PERSON] .При цьому звертає увагу, що на ім`я співвласників квартири [ADDRESS] відкрито інші особові рахунки. На підставі викладеного представник позивача просить додані до заяви Підприємства у справі від 25.01.2024 розрахунки не враховувати при розгляді справи як докази неналежні. Врахувати наведені в цій заяві фактичні обставини та обставини-підстави. Залучити до матеріалів справи додані до цієї заяви докази, Розглянути справу за наявними матеріалами. 24.06.2024 до суду надійшли докази, що були витребувані з Харківської міської ради. Представник позивача у судове засідання, призначене на 17.10.2024, не з"явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представником КП "Харківводоканал" Гриценко Є.В. подано до суду клопотання з проханням розглядати справу без його цчасті. Відповідачі\~ у судове\~засідання,\~призначене на\~17.10.2024,\~не\~з`явилися,\~про дату,\~час і\~місце судових\~засідань повідомлялися\~у встановленому\~законом порядку, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, яка була повернута оператором поштового зв`язку із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Згідно частини 1\~статті 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права та взаємовідносини між сторонами, учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, суд вважає за можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, ухваливши рішення у справі на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів. Відповідно до частини 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до даних, які містяться в довідці про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 16.07.2021 за адресою: [ADDRESS] , станом на 16.07.2021 були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (дата реєстрації за вказаною адресою 15.03.2017), [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що у КП «Харківводоканал» за адресою: [ADDRESS] відкрито особові рахунки: на ім`я [PERSON] , [PERSON] , а також особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , що свідчить про надання позивачем відповідачам послуг з централізованого водопостачання і водовідведення за адресою: [ADDRESS] . За особовим рахунком № [NUMBER] числисться заборгованість в сумі 22930,12 гривень, яка складається із: заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2016 по 30.04.2021 у розмірі 13574,36 гривень, - за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.05.2016 по 30.04.2021 у розмірі 9355,76 гривень. Відповідно до ст.625 ЦК України за період з 01.05.2018 по 30.04.2021 нараховано інфляційні витрати 2061,64 гривень; - 3% річних від простроченої суми 776,12 гривень. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги». За змістом статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (стаття 2 Закону). Відповідно до статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі(індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання та розподілу природного газу-постачальник,який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу,та оператор газорозподільної системи,до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача; послуг з постачання та розподілу електричної енергії- енергопостачальник або інший суб`єкт,визначений законом; послуг з постачання теплової енергії -теплопостачальна організація; послуг з постачання гарячої води -суб`єкт господарювання,який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової,тепловикористальної або теплогенеруючої установки,за допомогою якої виробляє гарячу воду,якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води; послуг з централізованого водопостачання-суб`єкт господарювання,що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання; послуг з централізованого водовідведення-суб`єкт господарювання,що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення; послуг з поводження з побутовими відходами - суб`єкт господарювання, визначений виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у встановленому законодавством порядку. Відповідно до статей\~67,162 ЖК України\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію тощо) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до\~статті 7\~Закону\~України\~«Про\~житлово-комунальні\~послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно\~статті\~16\~Закону\~України\~«Про\~житлово\~ - комунальні послуги»\~- послуга по централізованому водопостачанню надається своєчасно, безперервно, належної якості та підлягає оплаті. Відповідно до статтей\~67,\~68 ЖК України, оплата за комунальні послуги стягується крім квартирної плати по затвердженим у встановленому законом порядку тарифам і повинна вчасно вноситися споживачем - наймачем і членами його родини, які на підставі частини 1\~статті 64 ЖК України, користуються нарівні з наймачем всіма правами й несуть разом з ними солідарну майнову відповідальність по зобов`язаннях, що випливає з договору житлового наймання. Разом з тим, відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною 1\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини 1 статті\~901, частини 1 статті\~903 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина 1\~статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги. Відповідно до вимог статей\~67\~і\~68 Житлового кодексу України\~наймач зобов`язаний своєчасно щомісячно вносити квартирну плату й плату за комунальні послуги за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до статті 5 Законом України\~Про житлово-комунальні послуги споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону. Споживач щомісяця вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги, у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього\~Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів (стаття 9 Закону України « Про житлово-комунальні послуги). Частиною 1 статті 2\~ЦПК\~України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 13\~ЦПК\~України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України\~визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Відповідно частини 1статті 76\~ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2статті 77 ЦПК України. Згідно частини 1статті 81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 82 ЦПК України\~встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як вбачається з положень частини 1\~статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що в спірний період, зокрема, станом на 15.07.2021, тобто на дату звернення КП «Харківводоканал» до суду з даним позовом, були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, що підтверджується відкриттям абонентського особового рахунку № [NUMBER] . У встановленому законом порядку відповідачі не відмовлялися від послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення. Доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, відповідачами не надано. Отже, останні мають обов`язок оплати позивачу вартість отриманих послуг. Крім того, судом встановлено, що у розрахунку заборгованості наданого позивачем, останнім здійснено нарахування комунальних послуг з урахуванням кількості реєстрації вказаних осіб у квартирі за адресою: [ADDRESS] , які є членами сім`ї власника абонентського особового рахунку № [NUMBER] . Отже, кількість споживачів, на яких здійснювались нарахування, повністю відповідає кількості осіб, які були зареєстровані і фактично проживали за вказаною адресою. Згідно частини 1 статті 9\~Закону\~України\~«Про\~бухгалтерський\~облік\~та\~фінансову\~звітність\~в\~Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Заборгованість за надані послуги рахується за особовим рахунком і списання, переведення, розподіл з цього внутрішньогосподарського документа будь-яких сум є правом кредитора і ніхто не може втручатися в порядок ведення внутрішньогосподарського обліку господарських операцій підприємства. Особовий рахунок є номерним, що дозволяє ідентифікувати його відповідно до конкретного житлового приміщення та являє сукупність даних про житлове приміщення. Особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу. Виходячи з цього, відкриття особового рахунку відбувається шляхом переоформлення вже відкритого номерного особового рахунку на іншого квартиронаймача або власника. З огляду на зазначене, суд, за результатами розгляду справи, вважає доведеним позивачем факт не виконання відповідачами обов`язку щодо оплати вартості отриманих послуг: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2016 по 30.04.2021 у розмірі 13574,36 гривень, та з централізованого водовідведення за період з 01.05.2016 по 30.04.2021 у розмірі 9355,76 гривень. Згідно\~статті 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно \~до\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами статті 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Оскільки відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовились від послуг з з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, які надавало їм КП «Харківводоканал», то в них виник обов`язок сплатити ці послуги. Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач [PERSON] посилалався, зокрема, на те, що він з 2011 року мешкає за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження зазначеного факту суду надано копію акту обстеження сумісного місця проживання №4 від 18.05.2023, складеного спеціалістом І категорії Валківської міської ради Шапошник О.М., відповідно до даних якого [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а фактично постійно проживає без реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] з 2011 року. Разом з ним проживає його неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Акт підписаний [PERSON] , свідками [PERSON] та [PERSON] , а також спеціалістом І категорії Валківської міської ради [PERSON] . Суд відхиляє вказані доводи відповідача, виходячи з наступного. Спірні правовідносини врегульовані, зокрема, нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ №630 від 21 липня 2005 року. Згідно ст.7 ч.1 п.6, ч.2 п.11 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» \~споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг; споживач також інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором. Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ №630 від 21 липня 2005 року, встановлено, що споживач має право на\~ зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї\~на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання); несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім`ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби\~згідно з письмовою заявою\~(п.п.1,3 п.29). Виконавець зобов`язаний зменшувати розмір плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї\~на підставі його письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання) (п.п.14 п.32). Отже, за змістом наведених спеціальних норм вбачається, що звільнення споживача від сплати вартості комунальних послуг або ж зменшення їх розміру можливе за умови, що споживач письмово повідомив виконавця послуг про тимчасову відсутність за місцем реєстрації (проживання) із дорученням відповідного документа, що підтверджує такий факт. Як убачається з матеріалів справи, відповідач у справі, стверджуючи про те, що він з 2011 року не проживає за адресою місця реєстрації, до позивача у справі із письмовими заявами не звертався, про своє право щодо зменшення вартості отриманих послуг (звільнення від їх оплати) заявив лише після ухвалення у справі заочного рішення. Відповідно до даних, які містяться у листі за підписом директора Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 19.06.2024 №1770/0/50-24, станом на 19.06.2024 в Реєстрі територіальної громади міста Харкова містяться наступні відомості щодо реєстрації / зняття з реєстрації місця проживання осіб за адресою: [ADDRESS] , зазначених в ухвалі суду від 09.04.2024\~по справі № 953/13569/21: [PERSON] , [INFO] відомості про реєстрацію місця проживання містяться в Реєстрі на підставі переданих даних з ДРВ, дата реєстрації відсутня; [PERSON] , [INFO] відомості про реєстрацію місця проживання містяться в Реєстрі на підставі переданих даних з ДРВ, дата реєстрації відсутня; [PERSON] , [INFO] відомості про реєстрацію місця проживання містяться в Реєстрі на підставі переданих даних з КП «ЖКС», дата реєстрації -20.12.1999. При цьому, в Реєстрі містяться відомості стосовно зняття з реєстрації місця проживання осіб: [PERSON] знято з реєстрації місця проживання 04.09.2023\~відповідно до п. 47 Порядку; [PERSON] знято з реєстрації місця проживання 11.09.2023\~відповідно до пп. 5 п. 50 Порядку. У будь-якому випадку з огляду на характер спірних правовідносин надані у справу докази акт обстеження сумісного місця проживання №4 від 18.05.2023, складеного спеціалістом І категорії Валківської міської ради [PERSON] не є достатніми і достовірними доказами (ст.79, ст.80 ЦПК України) для висновку про фактичне не проживання [PERSON] за місцем реєстрації. Виходячи з викладеного, у суду відсутні підстави важати, що [PERSON] не є споживачем комунальних послуг, які надавалися позивачем за вказаною адресою в період з 01.05.2016 по 30.04.2021. У відповідності до частини 2\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. В даному випадку правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням і на ці правовідносини поширюється дія частина 2\~статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в пункті 10 частини 3\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати житлово-комунальних послуг у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині 2\~статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність передбачена частина 2\~статті 625 ЦК України. У зв`язку із простроченням відповідачами сплати комунальних послуг, позивачем в період з 01.05.2018 по 30.04.2021 нараховано 2061,64 гривень - індексу інфляції за час прострочення та 776,12 гривень - 3% річних від простроченої суми. Відповідач [PERSON] у заяві про перегляд заочного рішення Київського районного суду м.Харкова від 08.11.2021 у справі №953/13569/21 посилався на пропуск позивачем строку позовної давності, до заявлених позовних вимог. Відповідно до статті 256\~ЦК\~України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина 2 статті 258\~ЦК\~України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5 статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року № 6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15 зроблено висновок про те, що за договором, що визначає щомісячні платежі перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з частиною четвертою статті 267\~ЦК\~України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд зазначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини 5 статті 267\~ЦК\~України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин (п.п.6.43, 6.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 по справі №911/3681/17). Як зазначив Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях від 20.09.2011 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії", та від 22.10.1996 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. Суд зазначає, що правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги. Як свідчать матеріали справи, датою звернення КП «Харківводоканал» із даною заявою є 15.07.2021, а період нарахуванням останнім заборгованості становить: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2016 по 30.04.2021, а за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.05.2016 по 30.04.2021. Як вище зазначалося,\~суд вважає\~обґрунтованими вимоги позивача\~про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2016 по 30.04.2021 у розмірі 13574,36 гривень, з централізованого водовідведення за період з 01.05.2016 по 30.04.2021 у розмірі 9355,76 гривень; інфляційні витрати 2061,64 гривень; 3% річних від простроченої суми 776,12 гривень, а всього 25767,88 гривень. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.\~\~ Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 натупного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини. Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України. Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21. Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, на набрання чинності Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину - 02 квітня 2020 року, пункти 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення КП «Харківводоканал» із даною заявою 15.07.2021 та період нарахування останнім заборгованості, що становить: за надані послуги з централізованого водопостачання з 01.05.2016 по 30.04.2021, а за надані послуги з централізованого водовідведення з 01.05.2016 по 30.04.2021, трирічний строк позовної давності щодо вимог у даній справі за період з квітня 2017 року по 30.04.2021, в силу п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України на момент подання позову (15.07.2021) не спливла та продовжується на строк дії карантину. Разом з цим, в межах розгляду даної справи позивач не довів, а суд не встановив обставин, що вказували б на поважність причин пропуску позовної давності, що дає суду підстави для відмовити у задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.05.2016 по 31.03.2017 включно, що є підставою для відмови у задоволені позову в цій частині. При обчислені строку позовної давності судом були враховані положення статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до яких, плата за-комунальні послуги нараховується щомісячно, а отже перебіг позовної давності починається після не сплати (часткової оплати) чергового платежу. Також судом враховано вимоги п. 18 ч. 1 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, які були чинні на день звернення позивача до суду з позовною заявою, відповідно до яких зазначено, що розрахунковим період для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Враховуючи те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних не є штрафними санкціями та в даному випадку не застосовується положення ст.258 ЦК України, суд приходить до висновку, що суми зазначених нарахувань проведено в межах позовної давності та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони нараховані на виниклу заборгованість за період з 01.05.2018 по 30.04.2021. З огляду на зазначене, суд розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково, а саме стягнення з відповідачів на користь позивача: заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.04.2017 по 30.04.2021 у розмірі 11515,32 гривень, за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.04.2017 по 30.04.2021 у розмірі 8005,09 гривень; інфляційні витрати 2061,64 гривень; 3% річних від простроченої суми 776,12 гривень за період з 01.05.2018 по 30.04.2021. Згідно із частиною 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень\~статті 141 КПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, розмір заявлених позовних вимог КП «Харківодоканал» задовольняються судом частково 86,77% (22358,17 *100/25767,88 = 86,77%), з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 1969,68 гривень (2270/100*86,77 = 1969,68). На підставі викладеного,

Outcome: partial