Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-10 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до ПрАТ «СК «АРКС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, зазначивши, що 23.08.2017 близько 22 год. 00 хв. на 434 км + 800 м автодороги «Київ-Одеса», з боку м. Одеса у напрямку м. Києва відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Chevrolet Captiva», р.н. [NUMBER] (німецька реєстрація), під керуванням водія [PERSON] , [INFO] , автомобіля «Mazda CX-5», р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та пішохода [PERSON] , [INFO] , внаслідок якого остання від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди. За фактом дорожньо-транспортної пригоди 24.08.2017 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових за №12017160000000750 за ст. 286 КК України та розпочато досудове розслідування, яке станом на час подання позовної заяви до суду тривало та здійснювалося слідчим відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області. В ході досудового розслідування було проведено судово-медичну експертизу, за результатами якої складено висновок №1012-2803/2017 від 12.10.2017, у якому зазначено, що «при дослідженні трупа [PERSON] виявлені наступні тілесні ушкодження: розтрощення голови, шиї, грудної клітки, живота, тазу та внутрішніх органів, а також верхніх і нижніх кінцівок. Множинність, масивність та механізм утворення ушкоджень (здавлююча дія) свідчать про те, що ушкодження утворилися в результаті дорожньо-транспортної події, імовірно, неодноразового перекатування коліс транспортного засобу через голову, шию, тулуб, верхні та нижні кінцівки [PERSON] . Всі вищезазначені тілесні ушкодження спричинені [PERSON] безпосередньо перед настанням її смерті. Смерть [PERSON] настала від розтрощення голови, шиї, тулуба, кінцівок, заподіяних їй при ДТП». Позивач є сестрою загиблої [PERSON] , а тому внаслідок смерті останньої їй завдано значну та непоправну шкоду, яка проявилася у понесених витратах на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника. Оскільки станом на дату ДТП відповідальність водія [PERSON] за шкоду, завдану майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована в ПрАТ «СК «АРКС» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК 5604345, 18.04.2019 представник позивача, відповідно до вимог ст.ст. 33, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», надіслала на поштову адресу страховика повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами. Серед заявлених позивачем вимог містились вимоги про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із понесеними витратами на спорудження надгробного пам`ятника загиблій, у розмірі 38400,00 грн. В лютому 2020 року відповідач повідомив представника позивача про те, що заяви з доданими до неї документами отримав та прийняв рішення про припинення розгляду заяви до дати, коли страховику стане відомо про набрання законної сили рішенням у кримінальній справі. Позивач вважає, що таке рішення страховика суперечить вимогам чинного законодавства України, а тому вона звернулася за захистом своїх прав до суду із вказаним позовом та просить суд стягнути з відповідача на її користь 38400,00 грн. страхового відшкодування, як грошову компенсацію за понесені витрати на спорудження надгробного пам`ятника загиблій, а також стягнути понесені нею судові витрати. Ухвалою суду від 22.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 21.11.2021 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у слідчого управління ГУНП в Одеській області відомості щодо результатів досудового розслідування у кримінальному провадженні №12017160000000750, розпочатому за фактом ДТП 23.08.2017. 14.02.2022 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, у якому представник просить відмовити в задоволенні позову, вказуючи на незаконність, необґрунтованість та передчасність позовних вимог. Зокрема, у відзиві зазначено, що 19.12.2016 між AT «СК «АХА Страхування» (на даний час АТ СК «АРКС») та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК5604345, згідно з яким забезпечено транспортний засіб «Mazda CX-5», р.н. [NUMBER] . 24.04.2019 відповідачем від представника позивача було отримано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка трапилася 23.08.2017 на 434 км + 800 м автодороги «Київ-Одеса» у напрямку м. Київ, під час якої було скоєно наїзд на пішохода [PERSON] , яка від отриманих травм померла на місці пригоди. Після отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду АТ «СК «АРКС» листом за вих. №3622/12ЦВ від 24.04.2019 звернулося до ГУНП в Одеській області з метою отримання інформації про стадію та результати досудового розслідування кримінального провадження, розпочатого по факту ДТП, а також інформації про винуватців ДТП. Натомість, виходячи з долученого представником позивача до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду витягу з кримінального провадження №12017160000000750, внесеного до ЄРДР 24.08.2017, слідує наступне: «..23.08.2017 приблизно о 22.00 водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем «Chevrolet Captiva», р.н. [NUMBER] з німецькою реєстрацією, рухаючись на автодорозі «Київ-Одеса», з боку м. Одеси у напрямку м. Києва на 434 км +800 м, скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , яка переходила проїзну частину дороги «Київ-Одеса», в невстановленому місці, з права наліво по ходу руху автомобіля. Після первинного наїзду пішохода відкинуло на зустрічну смугу руху автодороги «Київ-Одеса», де стався переїзд тіла автомобілем «Mazda CX-5» р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті наїзду [PERSON] загинула на місці пригоди...». Таким чином, виходячи з наданих представником позивача документів компетентних органів слідує, що [PERSON] загинула в результаті наїзду на неї спочатку автомобіля «Chevrolet Captiva», р.н. [NUMBER] , і тільки потім відбувся наїзд на неї забезпеченим автомобілем «Mazda CX-5» р.н. [NUMBER] . Тобто, на час отримання повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування документом компетентного органу не було встановлено наявність вини в ДТП водія забезпеченого транспортного засобу «Mazda CX-5», р.н. [NUMBER] [PERSON] та, відповідно, не підтверджено наявність причинно-наслідкового зв`язку між його діями та смертю пішохода [PERSON] . В зв`язку з відсутністю документа органу досудового розслідування та постанови суду, якою встановлено з чиєї вини трапилася дорожньо-транспортна пригода, дії якого з водіїв були причиною смерті пішохода [PERSON] , АТ «СК «АРКС» звернулося до позивача та його представника із запитом за вих. №3750/12ЦВ від 25.04.2019 щодо надання таких документів. 10.02.2020 АТ «СК «АРКС» було отримано заяву представника позивача №1164/01 від 06.02.2020 на надання інформації про рішення, прийняте страховиком за результатами розгляду матеріалів справи, та про повернення оригіналів наданих позивачем документів. Проте до заяви представником позивача не було долучено документу щодо результатів досудового розслідування кримінального провадження №12017160000000750 або постанови/ вироку суду, якою встановлено, дії якого з водіїв призвели до загибелі [PERSON] . У відповідь на заяву представника позивача 14.02.2020 АТ «СК «АРКС» було направлено лист за вих. №1426/12цв від 14.02.2020, в якому повідомлено про необхідність надання документів, передбачених спеціальним Законом, які є необхідними для виплати страхового відшкодування, зокрема, про належним чином завіреної копії вироку суду у кримінальній справі або постанови органу досудового розслідування у кримінальному провадженні №12017160000000750. 24.03.2020 АТ «СК «АРКС» було отримано від СУ ГУНП в Одеській області лист за №4/1-2756 від 02.03.2020, з якого слідує, що досудове розслідування кримінального провадження №12017160000000750, відомості про яке внесено до ЄРДР в зв`язку із загибеллю в ДТП [PERSON] , станом на 02.03.2020 триває. Отже, зважаючи на те, що до страхової компанії представником позивача не надано повного пакету документів для проведення розрахунку та здійснення страхової виплати, а АТ «СК «АРКС» самостійно не змогло їх отримати, відповідачем було призупинено розгляд справи до моменту отримання всіх необхідних документів. Таким чином, оскільки на даний час вина водія забезпеченого транспортного засобу не підтверджена, а відповідач не є завдавачем шкоди та володільцем джерела підвищеної небезпеки, в АТ «СК «АРКС» відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача та здійснення ним виплати страхового відшкодування згідно отриманої заяви на виплату страхового відшкодування. Ухвалою суду від 15.11.2023 задоволено клопотання представника відповідача та залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] . Цією ж ухвалою витребувано у Слідчого управління ГУНП в Одеській області відомості щодо результатів досудового розслідування кримінального провадження №12017160000000750, внесеного до ЄРДР 23.08.2017 за ч.2 ст. 286 КК України за фактом ДТП, яка мала місце 23.08.2017. 21.12.2023 на виконання ухвали суду СУ ГУНП в Одеській області надано копію постанови про закриття кримінального провадження №12017160000000750 від 23.08.2017. 30.01.2024 представником відповідача надано до суду додаткові пояснення. 13.02.2024 до суду надійшли додаткові пояснення сторони позивача. 15.04.2024 до суду надійшли додаткові пояснення від представника відповідача. В ході судового розгляду представник позивача Ієговська А.О., яка приймала участь в судових засіданнях дистанційно, в режимі відеоконференції із використанням власних технічних засобів, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві та додаткових поясненнях. Представники відповідача в ході судового розгляду просили відмовити у задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві та додаткових поясненнях. Перед початком судового засідання представниками сторін подано заяви про розгляд справи за їх відсутності. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. З огляду на наведене, із урахуванням наявних в матеріалах справи письмових заяв по суті справі, поданих представниками сторін, а також враховуючи надання ними усних пояснень в ході судового розгляду, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, із урахуванням усних пояснень представників сторін, наданих в ході судового розгляду, повно і всебічно дослідивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ч. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. У свою чергу суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 23.08.2017 близько 22 год. 00 хв. на 434 км + 800 м автодороги «Київ-Одеса», з боку м. Одеса у напрямку м. Києва відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Chevrolet Captiva», р.н. [NUMBER] (німецька реєстрація), під керуванням водія [PERSON] , [INFO] , автомобіля «Mazda CX-5» р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та пішохода [PERSON] , [INFO] , внаслідок якого остання від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції в Одеській області. За вказаним фактом дорожньо-транспортної пригоди 24.08.2017 ГУНП в Одеській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових за №12017160000000750 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. На час звернення позивача з даним позовом до суду відомості щодо кінцевого рішення, прийнятого в рамках вказаного кримінального провадження, були відсутні. Встановлено також, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , пов`язана з експлуатацією транспортного засобу «Mazda CX-5» р.н. [NUMBER] , була застрахована в AT «СК «АХА Страхування» (на даний час АТ СК «АРКС») на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК5604345 від 19.12.2016. 17.04.2019 представником позивача [PERSON] було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яке разом із додатками, у тому числі із заявою на виплату страхового відшкодування витрат на поховання у розмірі 48400,00 грн (ліміт 38400,00 грн), були направлені засобами поштового зв`язку 18.04.2019 на адресу AT «СК «АХА Страхування» (на даний час АТ СК «АРКС»). Як зазначено у позовній заяві, позивач [PERSON] є сестрою загиблої [PERSON] . Разом із цим, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту родинних відносин між вказаними особами. Водночас, судом враховується, що відповідачем не заперечувалося право позивача на отримання страхового відшкодування як родича померлої [PERSON] . Матеріалами справи також підтверджується, що повідомлення представника позивача [PERSON] про дорожньо-транспортну пригоду було отримане AT «СК «АХА Страхування» 24.04.2019 та зареєстроване за вхідним номером 41257/12ЦВ. 24.04.2019 AT «СК «АХА Страхування» складено запит №3622/12ЦВ на ім`я Головного управління Національної поліції в Одеській області з метою отримання інформації про стадію та результати досудового розслідування кримінального провадження, розпочатого по факту ДТП, яка сталася 23.08.2017, а також інформації про причини та обставини настання заявленого випадку. 25.04.2019 AT «СК «АХА Страхування» звернулося до представника [PERSON] - [PERSON] із листом №3750/12ЦВ, в якому повідомило про необхідність надання завіреної належним чином копії вироку у кримінальній справі або постанови органу досудового розслідування у кримінальному провадженні №12017160000000750. 03.02.2020 AT «СК «АРКС» складено запит №1021/12ЦВ на ім`я Головного управління Національної поліції в Одеській області з метою отримання відповідної інформації про результати вказаного кримінального провадження та інформації про причини та обставини настання заявленого випадку. 10.02.2020 АТ «СК «АРКС» було отримано заяву представника позивача Мелеха Д.О №1164/01 від 06.02.2020 щодо надання інформації про рішення, прийняте страховиком за результатами розгляду матеріалів справи, та про повернення оригіналів наданих позивачем документів. У відповідь на таку заяву представника позивача 14.02.2020 АТ «СК «АРКС» йому було направлено лист за вих. №1426/12цв, в якому повідомлено про необхідність надання документів, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема, належним чином завіреної копії вироку суду у кримінальній справі або постанови органу досудового розслідування у кримінальному провадженні №12017160000000750. 24.03.2020 АТ «СК «АРКС» було отримано від СУ ГУНП в Одеській області лист за №4/1-2756 від 02.03.2020, у якому містилися відомості про те, що станом на 02.03.2020 досудове розслідування у кримінальному провадженні №12017160000000750, внесеному до ЄРДР 24.08.2017 за фактом ДТП, яка мала місце 23.08.2017 та в результаті якої загинула [PERSON] , триває. Із урахуванням наведеного, вирішення питання щодо виплати страхового відшкодування було призупинено до отримання страховиком всіх необхідних документів. Однак жодних рішень щодо виплати страхового відшкодування позивачу, у тому числі рішення про відмову у такій виплаті, відповідачем за результатами розгляду таких документів прийнято не було. Не прийнято таких рішень відповідачем і на час розгляду даної справи судом, що підтвердив представник відповідача в ході судового розгляду. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного кодексу України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, частинами першою-третьою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Відповідно до частини першої статті 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з цим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). Статтею 3 Закону встановлено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону). Згідно зі статтею 6 Закону страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Частиною першою статті 21 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Згідно із пунктом 27.1 статті 27 Закону страхове відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Стаття 27 Закону до поняття «шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого», включає, зокрема, моральну шкоду, витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника. Пунктом 27.4 статті 27 Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Пунктом 27.5 статті 27 Закону передбачено, що загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Такий висновок зроблено Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26.04.2002 у справі №184/1461/20-ц (провадження № 61-14226св21). Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 01.07.2020 у справі №554/858/19 (провадження № 61-6775св20). Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у постановах: від 05.06.2019 у справі №466/4412/15-ц (провадження №61-37654св18); від 15.08.2019 у справі №756/16649/13-ц (провадження №61-26702св18); від 02.10.2019 у справі №447/2438/16-ц (провадження №61-26195св18); від 11.12.2019 у справі №601/1304/15-ц (провадження №61-33216св18). У статті 1166 ЦК України міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну, та підстави її виникнення. Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Зазначені підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. Якщо закон змінює, обмежує або розширює коло підстав, необхідних для покладення відповідальності за завдану шкоду, то мова йде про спеціальні підстави відповідальності, що характеризують особливості тих чи інших правопорушень. Наприклад, завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, володілець якого відповідає незалежно від наявності вини. Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною. До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 03.12.2014 у справі №6-183цс14. Обов`язок відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, покладається на володільця джерела. Правила частини другої статті 1187 ЦК України передбачають, що володільцем джерела підвищеної небезпеки є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. З урахуванням вказаного, суд вважає, що посилання AT «СК «АРКС» на те, що позовні вимоги є передчасними у зв`язку з тим, що вина водія забезпеченого транспортного засобу не підтверджена, оскільки цивільно-правова відповідальність особи, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, передбачена статтею 1187 ЦК України. Разом із цим, при розгляді даної справи суд також враховує наступне. Як встановлено судом, згідно з постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області майора поліції Омельченко З.В. від 26.09.2020 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12017160000000750 від 24.08.2017, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутністю в діях [PERSON] , [INFO] , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Зі змісту вказаної постанови слідчого вбачається, що в ході досудового розслідування було проведено ряд слідчих дій, зокрема, проведено допит потерпілого [PERSON] та свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Із показань потерпілого [PERSON] , зокрема, встановлено, що 23.08.2017 близько 22 год. 00 хв. він разом зі своєю цивільною дружиною [PERSON] на належному йому автомобілі «Nissan Patrol», р.н. [NUMBER] , поїхав до магазину «Продукти 24 години», що знаходиться в дачному масиві «Христинівський» на автодорозі «Київ-Одеса». Оскільки магазин знаходився на протилежному боці від місця їхньої зупинки, дружина вирішила перейти дорогу в невстановленому місці, де не було пішохідного переходу та яке не освітлювалося. Ділянка проїжджої частини в тому місці має три смуги для руху в кожному напрямку, розділені між собою розділовою смугою. В той час, коли його дружина переходила дорогу, з боку Києва в напрямку Одеси рухався вантажний автомобіль. В цей же час з боку Одеси в напрямку Києва в третьому ряду рухався легковий автомобіль з причепом. Дружина перебувала на кордоні третього ряду і розділової смуги близько трьох секунд і була звернена лівим боком до автомобіля. Потерпілий побачив, що даним автомобілем було скоєно наїзд на його дружину. Удар був дуже сильним. Від удару її відкинуло по діагоналі вперед на смугу зустрічного руху. Автомобіль з причепом загальмував після удару і зупинився в третьому ряду. Потерпілий ще не встиг навіть вийти зі свого автомобіля, як буквально одразу ж після того як дружина впала на смугу зустрічного руху, через одну секунду її переїхав вантажний автомобіль, який, не знижуючи швидкості, поїхав в напрямку Одеси. Марку, модель і номерний знак вантажівки потерпілий не запам`ятав. Коли потерпілий підійшов до місця події, то побачив, що тіло дружини було повністю розірване. Тулуб з головою і руками були в одному місці, ноги - в іншому. Було встановлено знак аварійної зупинки, поставлено гілку, включено ліхтарики та викликано поліцію. Приблизно через п`ять хвилин в напрямку Одеси рухався автомобіль «Mazda СХ-5», який наїхав на знак і на фрагменти тіла та зупинився далеко від місця ДТП. Трохи пізніше прибуло кілька поліцейських автомобілів, які огородили місце ДТП і потім всі чекали приїзду слідчого. Допитаний в якості свідка [PERSON] , зокрема, показав, що 23.08.2017 близько 22 год. 00 хв. він керував належним йому автомобілем «Chevrolet Captiva», р.н. [NUMBER] , на автодорозі «Київ-Одеса». Погодні умови були нормальними, дорожнє покриття було сухим. Свідок рухався в середньому ряду зі швидкістю 90 км/год, яку періодично контролював на спідометрі. На його автомобілі було увімкнене ближнє світло фар. Видимість проїжджої частини в напрямку руху становила близько 15-20 метрів. Проїжджа частина в тому місці має три ряди для руху в одному напрямку. У зустрічному напрямку є три смуги. Між зустрічними напрямками руху є розділова технічна смуга без будь-яких бар`єрних огороджень. Попереду нього в крайньому правому ряду рухався вантажний автомобіль з причепом, марку, модель і номерний знак якого він не знає. Був сідельний тягач з напівпричепом. Швидкість руху вантажного автомобіля становила близько 75-80 км/год. Свідок став наближатися до нього. Попереду на правому узбіччі стояло три легкових автомобіля. Два автомобіля стояло уздовж дороги в попутному із ним напрямку, а один автомобіль - задньою частиною до проїжджої частини, передньою частиною в сторону поля. Свідок не бачив, щоб на зазначених автомобілях горіло світло фар. Два з автомобілів згодом після ДТП поїхали. Довгомірний транспортний засіб перешикувався в другій середній ряд. Свідок перешикувався в третій ряд та став рухатися на випередження фури. У зустрічному напрямку рухалася колона транспортних засобів з увімкненим світлом фар. Коли автомобіль свідка передньою частиною порівнявся із задніми колесами тягача, раптово перед собою на відстані близько 15 метрів свідок побачив силует людини, який розташовувався навпроти лівого переднього крила його автомобіля. Свідок застосував відворот рульового колеса вправо в сторону фури і відразу ж стався удар лівим переднім кутом його автомобіля із пішоходом. Після удару він застосував екстрене гальмування. Зупинивши свій автомобіль в третьому ряду, свідок включив аварійну світлову сигналізацію, він та його пасажири вийшли з автомобіля. Свідок встановив знак аварійної зупинки позаду свого причепа на проїжджій частині на відстані близько 50 метрів. У той момент тіло пішохода знаходилося на зустрічній смузі руху в напрямку в м. Одеси, де рухалися вантажні автомобілі. Одним з перших вантажних автомобілів було здійснено переїзд через лежачого пішохода. Пішохода просто перемолотило усіма колесами. Вантажівка, не зупиняючись, поїхала з місця події, його реєстраційні дані свідку невідомі. Всі, хто був в тому місці, стали світити і блимати ліхтариками, встановлювати гілки на дорозі. Свідок знаходився біля своєї машини і очікував приїзду швидкої допомоги і поліції. Згодом він дізнався, що через фрагменти загиблого пішохода, якою виявилася незнайома жінка, переїхав автомобіль «Mazda». Допитаний в якості свідка водій автомобіля «Mazda CX-5», р.н. [NUMBER] [PERSON] дав показання, що 23.08.2017 близько 22 год. 35 хв. він керував своїм автомобілем на автодорозі «Київ-Одеса» в напрямку м. Одеси. Попереду нього рухався автомобіль - джип «Mitsubishi», р.н. [NUMBER] . Вони обоє рухалися в другому ряду. У першому ряду транспортних засобів не було. Дистанція між вказаними автомобілями становила близько 50 метрів. Потім джип застосував маневр перестроювання вправо в перший ряд. Як зрозумів свідок, він щось об`їжджав. З-під його коліс, як здалося свідку, вилетіла клейонка або шматок брезенту. Свідок не встиг зманеврувати і своєю лівою передньою частиною здійснив переїзд через якийсь предмет. Він повільно знизив швидкість і зупинився набагато далі від місця переїзду предмета. Вийшовши з автомобіля, свідок подивився на передню частину та побачив, що передній бампер в лівій частині має пошкодження у вигляді відриву шматка пластика, були видні сліди крові, фрагменти біологічної речовини, схожої на тіло людини, було видно шматки м`яса. Тоді свідок зрозумів, що переїхав фрагменти людського тіла. Автомобіль джип також зупинився. На питання свідка про те, що то було, водій джипа відповів, що це було чиєсь тіло. На його автомобілі будь-яких пошкоджень не було. Після цього водій джипа поїхав далі в напрямку м. Одеси, а свідок визначився на якій ділянці він перебуває та зі свого мобільного телефону зателефонував на «102». Після прибуття поліції свідок надав письмові пояснення. На місці події він бачив автомобіль «Chevrolet Captiva» з причепом, який стояв в третьому ряду у напрямку в бік Києва. Як зрозумів свідок, саме цим автомобілем і був спочатку збитий пішохід, яким, як виявилося, була жінка, яку, як йому повідомили, відкинуло на зустрічну смугу руху, де її переїхало кілька транспортних засобів. У постанові слідчого про закриття кримінального провадження також міститься посилання на декілька висновків експертів, а саме: №1012-2803/2017 від 12.12.2017 (по дослідженню трупа [PERSON] ); №555-А від 27.09.2017 (по дослідженню технічного стану автомобіля «Mazda CX-5», р.н. [NUMBER] ); №556-А від 27.09.2017 (по дослідженню технічного стану автомобіля «Chevrolet Captiva», р.н. [NUMBER] ); №557-А від 27.09.2017 (по транспортно-трасологічному дослідженню автомобіля «Mazda CX-5», р.н. [NUMBER] ); №558-А від 27.09.2017 (по транспортно-трасологічному дослідженню автомобіля «Chevrolet Captiva», р.н. [NUMBER] ). Зі змісту висновку експерта №1012-2803/2017 від 12.12.2017 встановлено, що при дослідженні трупа [PERSON] виявлені наступні тілесні ушкодження: розтрощення голови, шиї, грудної клітки, живота, тазу та внутрішніх органів, а також верхніх і нижніх кінцівок. Множинність, масивність та механізм утворення ушкоджень (здавлююча дія) свідчать про те, що ушкодження у [PERSON] утворилися в результаті дорожньо-транспортної події внаслідок, ймовірно, неодноразового перекатування коліс транспортного засобу через голову, шию, тулуб, верхні та нижні кінцівки [PERSON] . Всі вищезазначені тілесні ушкодження спричинені [PERSON] безпосередньо перед настанням її смерті. Смерть [PERSON] настала від розтрощення голови, шиї, тулуба, кінцівок, заподіяних їй при дорожньо-транспортній події. Приймаючи до уваги масивність тілесних ушкоджень, виявлених при дослідженні трупа [PERSON] , визначити, «в яку частину тіла [PERSON] стався первинний удар транспортним засобом, та яким боком потерпіла була обернена до транспортного засобу в момент наїзду» не представляється можливим. Також, враховуючи масивність ушкоджень, визначити, чи могла смерть [PERSON] настати «від первинного наїзду (удару), чи від послідуючого переїзду тіла пішохода» не представляється можливим. Як зазначено у постанові слідчого, під час досудового розслідування встановити причину смерті пішохода [PERSON] не вдалося можливим, у зв`язку із масивністю отримання нею тілесних ушкоджень, понівечення її тіла під час неодноразових переїздів транспортними засобами. Таким чином, під час досудового розслідування достовірно встановити причинно-наслідковий зв`язок між діями водія [PERSON] та настанням смерті потерпілої [PERSON] не надалося можливим, оскільки не встановлено, які саме тілесні ушкодження отримано від контактування із кузовом автомобіля «Chevrolet Captiva» під час наїзду на неї, а які саме тілесні ушкодження отримано під час неодноразових переїздів через неї іншими транспортними засобами. Вказана обставина унеможливлює розмежування отримання тілесних ушкоджень пішоходом [PERSON] в момент настання її смерті, а отже, не дає можливості органу досудового слідства кваліфікувати дії водія [PERSON] , тобто дії, що призвели до настання смерті постраждалої або спричинення їй різного ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Суд приймає до уваги вказані вище обставини, зазначені у постанові старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області Омельченко З.В. від 26.09.2020 про закриття кримінального провадження №12017160000000750, внесеного до ЄРДР 24.08.2017, оскільки вони хоча й вказують на те, що смерть потерпілої [PERSON] сталася внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 23.08.2017 близько 22 год. 00 хв. на 434 км + 800 м автодороги «Київ-Одеса» за участю автомобіля «Chevrolet Captiva», р.н. [NUMBER] (німецька реєстрація), під керуванням водія [PERSON] , автомобіля «Mazda CX-5» р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та пішохода [PERSON] , внаслідок чого сталася смерть останньої, однак і свідчать про відсутність доведеності причинно-наслідкового зв`язку між настанням смерті [PERSON] та наїздом на неї саме автомобіля «Mazda CX-5» р.н. [NUMBER] , який був застрахований в АТ «СК «АРКС». Зважаючи на обставини, встановлені під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження, можна зробити висновок, що смерть пішохода [PERSON] могла настати внаслідок наїзду на неї будь-якого із зазначених у постанові слідчого транспортних засобів, у тому числі від наїзду автомобіля «Chevrolet Captiva», р.н. [NUMBER] (німецька реєстрація), під керуванням водія [PERSON] . Разом із цим, під час досудового розслідування достовірно встановити причинно-наслідковий зв`язок між діями водіїв автомобілів, у тому числі учасника ДТП [PERSON] , та настанням смерті потерпілої [PERSON] не виявилося можливим, оскільки не встановлено, які саме тілесні ушкодження отримано від контактування під час наїзду на неї кожного із встановлених (та не встановлених) транспортних засобів, та які саме тілесні ушкодження отримано під час неодноразових переїздів через неї іншими транспортними засобами. При цьому, як слідує із постанови слідчого, в межах кримінального провадження №12017160000000750 від 24.08.2017 перевірялася причетність до вчинення кримінального правопорушення лише водія автомобіля «Chevrolet Captiva», р.н. FDKE [PERSON] . Відомостей на спростування такої обставини матеріали справи не містять. При вирішенні даного спору суд також виходить із того, що відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. З огляду на наведене, ураховуючи відсутність достатніх доказів на підтвердження факту причетності саме [PERSON] , як водія забезпеченого транспортного засобу «Mazda CX-5» р.н. [NUMBER] , до смерті пішохода [PERSON] , суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для стягнення із страховика АТ «СК «АРКС» суми страхового відшкодування у порядку, визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed