Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором №484677-КС-001 про надання кредиту від 30.12.2023 року, що становить 127463,04 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 30.12.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» (далі також - ТОВ «Бізпозика») та [PERSON] укладено Договір №484677-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізпозика» 30.12.2023 року направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір №484677-КС-001 про надання кредиту. 30.12.2023 року [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №484677-КС-001 про надання кредиту на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізпозика» направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор [NUMBER], на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 30.12.2023 між ТОВ «Бізпозика» та [PERSON] було укладено Договір №484677-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «Бізпозика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 33000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит (надалі - Правила, а разом - Договір). Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,56255092 процентів за кожен день користування кредитом. Сторонами в п.3 Кредитного договору, погоджено графік платежів, які має здійснювати позичальник. ТОВ «Бізпозика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 33000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (котрий позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті). Боржник свої зобов`язання за кредитним договором №484677-КС-001 належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначено у розрахунку заборгованості за Договором №484677-КС-001 позичальника [PERSON] , чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідач на виконання умов кредитного договору здійснив часткову оплату на загальну суму 4950,00 грн. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у боржника станом на 22.07.2024 утворилась заборгованість за договором №484677-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 127463,04 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 33000,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 91678,44 грн., суми прострочених платежів за комісією - 2784,60 грн. Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду від 30.07.2024 року відкрито провадження за даним позовом та призначено у справі підготовче судове засідання. Представником відповідача - адвокатом Барановським І.І. подано 20.08.2024 року до суду відзив на позов, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. На підтвердження свої заперечень проти позову представник відповідача зазначив, що відповідач заперечує факт укладення договору позики, грошових коштів за таким договором не отримувала та будь-яких грошових коштів на користь позивача не сплачувала. У наданій стороною позивача відповіді на відзив, яка надійшла до суду 26.08.2024 року, представник позивача за довіреністю Виноградов Ю.Е. вважає відзив відповідача безпідставним та необґрунтованим. Представник позивача вказує, що укладання між сторонами кредитного договору підтверджено належними та допустимими доказами, сторонами договору узгоджено строки та умови кредитування, позивач надав відповідачу кредитні кошти на умовах укладеного договору, докази щодо визнання укладеного договору недійсним в матеріалах справи відсутні. Також представник позивача у відповіді на відзив зазначив, що заявлені до стягнення суми відсотків та комісії за кредитним договором є обґрунтованими та їх розмір відповідає укладеному кредитному договору. Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду від 09.09.2024 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено судовий розгляд по суті на 14.10.2024 року. Представник позивача у судові засідання не з`явився, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Бізнес Позика»; у клопотанні також зазначено, що позивач підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позов з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, зазначивши, що отримання позики позивачем не доведено, оскільки у виписці по банківській картці відповідача відсутні дані про отримання кредиту від ТОВ «Бізнес позика», а є транзитні надходження від невідомих осіб. Також зазначає, що позивач безпідставно нараховував одночасно проценти по кредиту та відсотки за прострочення повернення кредиту. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до договору №484677-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 30.12.2023 року ТОВ «Бізнес Позика» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали цей договір про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» (а.с.29-37). Вказаний договір укладений через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця, що підтверджується візуальною формою послідовності дій щодо укладення електронного договору про надання кредиту та паперовими копіями з текстів пропозиції (оферти) укласти договір, прийняття (акцепту) пропозиції (оферти) укласти договір та договору №484677-КС-001 про надання кредиту (споживчий кредит. Електронна форма) від 30.12.2023 року, а також паспорта споживчого кредиту, яким проінформовано позичальника про його умови, що підписані відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора (а.с.24-28, 38-46, 47-55). Так, ТОВ «Бізнес Позика» 30.12.2023 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір №484677-КС-001 про надання кредиту (а.с. 38-46). 13.12.2023 року [PERSON] прийнято (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №484677-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою (а.с. 47-55). Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор [NUMBER], на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено (а.с. 60). Позивачем долучено візуальну форму послідовності дій клієнта [PERSON] щодо укладення електронного договору про надання кредиту №484677-КС-001 від 30.12.2023 року в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті www.my.tpozyka.com, згідно з якою [PERSON] використовуючи номер телефона ідентифікувався в ІТС та здійснила вхід в особистий кабінет. Товариство перевірило статус клієнта. [PERSON] надала всю необхідну інформацію для формування Товариством належної пропозиції, натомість Товариство надало клієнту в особистому кабінеті паспорт споживчого кредиту для ознайомлення та підписання. Клієнт ознайомився та підписав паспорт споживчого кредиту одноразовим ідентифікатором [NUMBER] . Кредитор сформував шаблон оферти, яку розмістив позичальнику в ІТС. Клієнт ознайомився з офертою та прийняв її умови, шляхом надсилання товариству акцепту та підписання договору одноразовим ідентифікатором [NUMBER]. Після укладення договору Товариство направило клієнту підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, а також відправило йому документи на електронну пошту. Підписаний договір та Правила кредитування відображено в особистому кабінеті клієнта (а.с.58-59). На підтвердження здійснення вищевказаних послідовностей, позивач долучив до матеріалів позову паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено, що [PERSON] 30.12.2023 року ознайомлено з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, що були надані, виходячи з обраних нею умов кредитування, а також, які наслідки можуть настати в разі невиконання ним своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, зокрема застосування стандартної процентної ставки, а також умови пропозиції (оферти) та прийняття (акцепту) пропозиції укласти договір №484677-КС-001 про надання кредиту. Як вбачається із матеріалів справи, до укладення договору відповідачка ознайомилась з інформацією про умови кредитування, розміщеній на сайті позивача за посиланням: https://tpozyka.com/, після чого заповнила заявку, тим самим зареєструвалася і створила Особистий кабінет. Під час реєстрації та вході в Особистий кабінет позичальника при укладенні договору відповідачкою було використано фінансовий номер телефону [NUMBER] та електронну пошту [INFO] , що підтверджується візуальною формою послідовності дій щодо укладення електронного договору та даними договору. Таким чином, кредитний договір був підписаний [PERSON] 30.12.2023 року шляхом введення одноразового ідентифікатора [NUMBER] в особистому кабінеті на вебсайті в мережі за посиланням: https://my.tpozyka.com, відправленого відповідачці на її номер телефону [NUMBER] . Стороною позичальника вказано у договорі номер електронного платіжного засобу: № [NUMBER] . Належність відповідачу зазанченого номеру телефону стороною відповідача не заперечується. Окрім того, пердставник відповідача у відзиві на позов зазначив вказаний телефонний номер [NUMBER] в якості номеру засобу зв`язку з відповідачем [PERSON] (а.с.118). Примірник укладеного Договору №484677-КС-001 про надання кредиту 30.12.2023 року надіслано позивачем на вказану в укладеному відповідачем договорі №484677-КС-001 адресу електонної пошти (а.с.159). Згідно з умовами договору про надання кредиту кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 33000,00 грн на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів (п. 2.1.): строк кредиту 24 тижні (п. 2.3.); стандартна процентна ставка - фіксована, в день 2,00000000%, знижена процентна ставка за кредитом в день 0,56255092%, фіксована (п. 2.4.); комісія за надання кредиту 4950 грн. (п. 2.5.); загальний розмір наданого кредиту - 33000 грн (п. 2.6.); термін дії договору - до 15.06.2024 (п. 2.7.); орієнтована загальна вартість кредиту - 59400 грн (п. 2.8.); орієнтовна реальна річна процентна ставка - 1234,13% процентів (п. 2.9.); дата повернення кредиту - 15.06.2024 (п. 2.11.). Згідно п.3.1 Договору Кредитодавець зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з дня укладення Договору надати Позичальнику Кредит в сумі вказаній в п. 2.1. Договору, шляхом безготівкового переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на поточний (картковий) рахунок Позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена в розділі 8 Договору. Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою вказаною у пункті 2.4. договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів (п. 3.2.). У договорі відображено графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов кредитного договору (п. 3.2.3.). Згідно з пункту 3.2.1. договору у разі, якщо погашення кредиту здійснюється згідно з погодженим сторонами графіком платежів, що наведений в пункті 3.2.3. та додатку №1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в пункті 2.4. договору. Відповідно до умов пункту 3.2.2. договору сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно з погодженим графіком платежів, що наведений в пункті 3.2.3. та додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), внаслідок чого виникає прострочка за кредитом, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в пункті 2.4. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в пункті 3.2.3. та додатку №1 до договору, та до закінчення терміну дії договору. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 33000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується інформаційними довідками від 27.07.2024 року. Відповідно до зазначених інформаційних довідок, виданих 27.07.2024 року ТОВ ФК «Елаєнс» (під торговою маркою Fondy, адреса м. Київ, вул Круглоуніверситетська, 14), 30.12.2023 року перераховано двома платежами кошти в сумі 25 000,00 грн. та 8000,00 грн., а всього 33000 грн, [PERSON] РНОКПП [NUMBER] , згідно кредитного договору №484677-КС-001 від 30.12.2023 року на платіжну карту № [NUMBER] , банк картки отримувача - Акцент-Банк (а.с.22-23). Зазначені обставини також підтверджується наданою АТ «Акцент-Банк» інформацією від 08.08.2024 року, з якої встановлено, що картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , а також відповідною випискою руху коштів із карткового рахунку за період з 30.12.2023 року по 15.06.2024 року року, з якоїї вбачається, що 30.12.2023 на рахунок відповідача надійшли грошові кошти двома платежами у сумі 25 000,00 грн. та 8000,00 грн., із призначенням платежу: отримання переказу коштів у терміналах інших банків, [ADDRESS], що відповідає даним інформаційних довідок, виданих 27.07.2024 року ТОВ ФК «Елаєнс» (а.с.104-105). З інформаційної довідки, виданої 22.08.2024 року ТОВ «Платежі Онлайн» слідує, що 17.01.2024 року через платіжний сервіс «Platon» було перераховано ТОВ «Бізпозика» в якості оплати кредиту кошти в сумі 4950,00 грн., платник [PERSON], [NUMBER] (а.с.158), які використано на погашення відсотків у сумі 2784,6 грн. та погашення комісії у сумі 2165,4 грн. (а.сп.21). Із розрахунку заборгованості за кредитним договором №484677-КС-001 від 30.12.2023 року у [PERSON] станом на 22.07.2024 року утворилась загальна заборгованість 127463,04 грн., з яких: 33000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 91678,44 грн. - заборгованість по відсотках, 2784,60 - заборгованість по комісії. (а.с.18-21). Відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами частини 1 статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписами частин 1, 3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначено Законом України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (надалі - Закон № 675-VIII), який набрав чинності 30 вересня 2015 року. Відповідно до частини 1 статті 3 Закону № 675-VIII електронна комерція - це відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно частин 2, 4 статті 8 Закону № 675-VIII покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. Фізична особа повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення інших дій у такій системі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно частини 6 статті 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Зі змісту зазначеної норми вбачається, що законом передбачено три різні способи акцепту пропозиції на укладення електронного договору. Відповідно до частини 8 статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII). Згідно статті 12 Закону № 675-VIII якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа. Статтею 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У частинах 1, 3 статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено ЦК України. Відповідно до положень статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Укладення кредитних договорів онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення позики за електронним договором є обов`язковим. Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, з досліджених матеріалів справи судом встановлено, що між відповідачем та позивачем було укладено Договір про надання кредиту №484677-КС-001 від 30.12.2023, між сторонами вказаного договору було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений ними в електронній формі з використанням електронних підписів. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, перерахувавши відповідачу кредитні кошти, про що свідчать наявні в матеріалах справи та досліджені в ході розгляду справи докази. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором про надання кредиту №484677-КС-001 від 30.12.2023, слідує, що відповідачу був наданий обумовлений розмір кредиту, йому нараховувались відсотки на заборгованість. Відповідачем частково було здійснено оплату за користування кредитом 17.01.2024 року в розмірі 4950 грн., яка була зарахована на часткове погашення відсотків за користування кредитом та часткове погашення комісії. Водночас, станом на 22.07.2024 року у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 127463,04 грн., з яких: 33000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 91678,44 грн. - заборгованість по відсотках, 2784,60 - заборгованість по комісії. Враховуючи, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 33000,00 грн за простроченими платежами по тілу кредиту. Що стосується вимог позивача про стягнення відсотків у сумі 91678,44 грн, суд зазначає наступне. ТОВ «Бізнес Позика», заявляючи позов про стягнення кредитної заборгованості, просило у тому числі, крім заборгованості за неповернутим кредитом, стягнути складову його повної вартості, зокрема й заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. Судом встановлено, що позивач зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідачка, всупереч викладеним у кредитному договорі умовам, за період користування кредитом здійснила лише часткову оплату в сумі 4950 грн., в установлені терміни не повернула в повному обсязі належні до сплати грошові суми, за користування кредитом та, тим самим порушила встановлений графік обов`язкових платежів. Відповідно до умов укладеного договору №484677-КС-001 від 30.12.2023 (пункт 3.2.2. договору) сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно з погодженим графіком платежів, внаслідок чого виникає прострочка за кредитом більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою (в день 0,56255092%) втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою (в день 2,00000000%). При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, та до закінчення терміну дії договору. Включення до тексту кредитного договору умов про сплату відповідачем процентів за користування кредитом, а також нарахування позивачем цих процентів та витребування їх від відповідача, в тому числі і за ставкою як зниженою так і стандартною, є законним та обґрунтованим, оскільки базується на чинних нормах спеціального законодавства України. Як убачається з матеріалів справи, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, які нараховані у межах строку дії договору, який був установлений умовами договору та закінчувався 15.06.2024 року, у зв`язку з його невиконанням належним чином, внаслідок чого починаючи з восьмого дня прострочення другого планового платежу почалося нарахування процентів за стандартною ставкою - 2,00000000%, а саме з 04.02.2024 року по 15.06.2024 року включно і після 15.06.2024 року такі проценти не нараховувались. Таким чином, проценти за користування кредитом у загальній сумі 91678,44 грн. включають в себе нараховані за зниженою процентною ставкою 0,56255092% та нараховані за стандартною процентною ставкою 2,00000000% після порушення відповідачем узгодженого графіку платежів. Суд відхиляє доводи представника відповідача про подвійне нарахування позивачем відсотків, у тому числі як відповідальність за прострочення платежу, оскільки нарахування відсотків позивачем проведено у межах строку дії кредитного договору №484677-КС-001 від 30.12.2023, а саме до 15.06.2024 (строк кредитування - 24 тижні). Відповідач розрахунок, виконаний позивачем, не спростувала, свій контррозрахунок суду не надала. Оскільки, наданий позивачем розрахунок заборгованості по кредитному договору повністю відповідає умовам договору та вимогам законодавства, відповідачем не було належним чином виконано умови кредитного договору та не спростовано будь-якими доказами правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором, суд вважає, що заборгованість за процентами за користування кредитом підлягає стягненню в розмірі 91678,44 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості по комісії у сумі 2784,60 грн., суд вважає, що позов в цій частині також підлягає задоволенню, зважаючи на те, що комісія чітко визначена умовами договору, включена до загальних витрат за споживчим кредитом, що пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, її нарахування відповідає приписам ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», а розмір та ставка були узгоджені сторонами при укладенні договору. За таких обставин, суд приходить до висновку про доведеність позивачем як факту укладання договору, так і отримання позичальником грошових коштів на погоджених ним умовах фінансового кредиту та невиконання останнім належними чином свого обов`язку зі своєчасного повернення кредитних коштів. Суд відхиляє доводи представника відповідача щодо того, що відповідач не укладала кредитний договір, грошових коштів за таким договором не отримувала та будь-яких грошових коштів на користь позивача не сплачувала, оскільки позивач надав належні докази, які підтверджують укладення між відповідачем та позивачем Договору про надання кредиту №484677-КС-001 від 30.12.2023, а також право вимоги позивача за кредитним договором та наявність у відповідача грошового зобов`язання та заборгованості перед позивачем. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності Договору про надання кредиту №484677-КС-001 від 30.12.2023. Зазначений договір недійсним не визнано. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Інші доводи сторін, наведені ними у справі, не спростовують встановлені судом та наведені вище обставини щодо наявності у відповідача заборгованості за кредитними договорами. Таким чином, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог позивача і на підставі наданих суду доказів вважає, що позивач довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» обґрунтовані, не протирічать закону, а тому підлягають задоволенню. Згідно пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved