Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~\~27 червня 2024 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Свій позов обґрунтовував тим, що 20 травня 1989 року між сторонами зареєстровано шлюб Відділом РАЦС Броварського міськвиконкому Київської області, актовий запис №205. Від спільного шлюбу малолітніх та неповнолітніх дітей немає. Спільне життя у них з відповідачем не склалося, оскільки відсутня довіра один до одного, примирення неможливе. Спільне господарство ними разом не ведеться з травня 2023 року, відповідач постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . Переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин неможливе і суперечитиме його інтересам, які мають істотне значення, а саме: нема будь-яких сімейних відносин, вони стали чужими людьми, через що примирення бути не може. 01 липня 2024 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судовий розгляд на 11 вересня 2024 року. Позивач, будучи належним чином повідомленим в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, позов задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з`явилась, подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність, позов визнала, проти його задоволення не заперечувала. \~ \~ \~ \~ Суд, дослідивши надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 травня 1989 року між сторонами зареєстровано шлюб Відділом РАЦС Броварського міськвиконкому Київської області, актовий запис №205, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] . Від спільного шлюбу малолітніх та неповнолітніх дітей немає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, відповідно до ст.\~24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 5 ст.\~55\~СК\~України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Водночас, положеннями ч.ч. 3, 4 ст.\~56\~СК\~України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевогозв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст.\~105\~СК\~Україн шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За положеннями ст.\~112\~СК\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, щомають істотне значення. Також, у п.п. 10, 11 постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України\~Про\~практику\~застосування\~судами законодавства\~при\~розгляді\~справ\~про\~право\~на\~шлюб,\~розірвання\~шлюбу,\~визнання його\~недійсним\~та\~поділ\~спільного\~майна подружжя\~№\~11\~від 21.12.2007\~року роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. І з цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитина-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У рішенні суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дата й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених положень законодавства, шлюб має добровільний характер, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання. При цьому, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвати шлюбу. Отже, встановивши не бажання позивача продовжувати шлюбні стосунки та відсутність будь-яких переконливих доказів того, що сторонни вчиняють дії, направлені на збереження сім`ї, суд дійшов висновку про те, що подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам сторін. Враховуючи вищевикладене\~та\~враховуючи\~ті\~обставини,\~що\~позивач\~наполягає\~на розірванні шлюбу,\~а\~відповідач\~цьому\~не\~заперечував,\~подавши\~також\~заяву\~, суд приходить до висновку, що\~позов\~підлягає\~задоволенню,\~а шлюб\~між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки\~подальше\~збереження\~шлюбу без\~взаємної\~згоди є неможливим.

Outcome: approved