Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

Описова частина Позиції сторін 18 вересня 2023 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог позивачка вказує на те, що під час перебування у шлюбі з відповідачем [INFO] у них народилася донька - [PERSON] . Рішенням суду шлюб між ними розірваний у квітні 2021 року, у серпні 2022 року з відповідача за рішенням суду стягнуто аліменти та додаткові витрати на утримання доньки. У 2023 році суд своїм рішенням визначив місце проживання дитини разом із матір`ю. У листопаді 2022 року позивачка уклала шлюб з іншим чоловіком. Наразі позивачка з донькою від першого шлюбу проживає разом із вітчимом. Стосунки між ними доброзичливі і вона вважає його своїм батьком, у свою чергу вітчим піклується про неї. Про біологічного батька дитина відгукується не дуже позитивно, не бажає з ним спілкуватися. Сам відповідач матеріально дитині не допомагає, її життям, розвитком, здоров`ям не цікавиться, намагається ускладнювати життя позивачки та доньки, після зустрічей із батьком психологічний стан дитини погіршується, відповідач дозволяє собі кричати на дитину, навіть вдарив її. З початку війни [PERSON] з дитиною за для безпеки намагалася виїхати за кордон, але відповідач не надав згоду на виїзд, мотивуючи тим, що дитина повинна перебувати там, де батько. На підставі викладеного позивачка вважає, що відповідач не може у подальшому виховувати доньку, тому повинен бути позбавлений батьківських прав. Також у своєму позові [PERSON] просить розподілити судові витрати, зокрема судовий збір за подачу позову та витрати на правову допомогу у розмірі 12000 грн. 29 листопада 2023 року, заперечуючи проти позову, [PERSON] надав суду відзив, в якому вказував, що перебування позивачки у шлюбі з іншим чоловіком та проживання з ним однією сім`єю, не може бути підставою для позбавлення біологічного батька можливості спілкуватися та виховувати свою доньку. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який може бути застосований як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Але з його боку немає жодних загроз для дитини, її здоров`я і психічного стану, оскільки він любить доньку, хоче спілкуватися і піклуватися про неї. Проте позивачка створює перешкоди для цього, налаштовуючи дитину проти нього, тоді, як він намагається знайти з нею спільну мову. На спростування тверджень позивачки про відсутність піклування та утримання надав до відзиву скріншоти їхньої переписки, в яких він намагався організувати зустрічі з донькою, цікавився її станом здоров`я, та докази про відсутність заборгованості зі сплати аліментів та додаткових витрат на дитину. У травні 2023 року він звертався до Служби у справах дітей із заявою про визначення графіків побачення з дитиною. Також відповідач вважає, що мати дитини надумала про страхи та образи доньки на біологічного батька і шкільний психолог налаштував її проти батька. Після початку повномасштабного вторгнення він запропонував позивачці виїхати з дитиною до Молдови, проте вона відмовилася і за дозволом на виїзд до нього не зверталася. Письмові пояснення свідків, які є в матеріалах справи, відповідач ставить під сумнів, оскільки вони є давніми друзями позивачки і їх свідчення є ідентичними. У зв`язку з цим просив відмовити у задоволенні позову. В свою чергу відповідач звернувся до позивачки з зустрічним позовом про усунення перешкод у спілкуванні та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною, обґрунтовуючи його тим, що наразі між сторонами не досягнуто домовленостей щодо спілкування батька з дитиною, з початку війни [PERSON] почала чинити йому перешкоди, так з 2023 рік він бачив доньку лише 2 рази, один з яких - випадково. Під час зустрічі дитина була позитивно налаштована на розмову, посміхалася, погодилася сфотографуватися. Відповідач вважає, що позивачка налаштовує дитину проти нього, мотивуючи це тим, що у неї є інший батько, та не дає позивачеві спілкуватися з донькою, з приводу чого він неодноразово звертався до поліції. Від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно [PERSON] він не ухиляється, а навпаки має бажання виховувати її. У зв`язку з цим просить визначити наступний графік зустрічей з донькою: кожну неділю тижня з 11:00 до 19:00 за місцем проживання батька дитини обов`язок щодо забирання дитини та повернення покласти на нього; кожен парний день народження дитини [PERSON] з 11:00 до 18:00 за місцем проживання батька. Рух справи в суді 22 вересня 2023 року після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання відповідача відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 18 грудня 2023 року ухвалою суду прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною. 06 лютого 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивачка та її представниця у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та заперечувала проти зустрічних вимог. Відповідач підтримав свій позов та заперечував проти первісного позову. Представник третьої особи - Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування у судове засідання не з`явився, надали суду висновок органу опіки та піклування про розв`язання спору. Також в матеріалах справи є клопотання про розгляд справи у відсутності їхнього представника. Висновки суду Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та представника позивачки, а також думку дитини, суд дійшов висновку про залишення первісного позову без задоволення та часткове задоволення зустрічного позову з огляду на таке. Мотивувальна частина Судом встановлено, що з 23 серпня 2013 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 1031. У шлюбі у подружжя народилася донька - [PERSON] , [INFO] . У свідоцтві про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 6090, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, батьками дитини зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2021 року шлюб між ними розірвано. 10 серпня 2022 року рішенням Суворовського районного суду м.Одеси у справі № 523/23991/21 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти щомісячно у сумі 1800 грн на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] до досягнення нею повноліття, на виконання якого постановою державного виконавця Суворовського ВДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) від 07 жовтня 2022 року відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. Відповідно до довідки Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Одесі станом на 11 жовтня 2023 року у боржника відсутня заборгованість зі сплати аліментів. Також за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17 січня 2023 року у справі № 523/11350/22 з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] додаткові витрати у розмірі 1000 грн щомісячно на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] до досягнення нею повноліття. Станом на 01 жовтня 2023 року у боржника існує заборгованість у розмірі 1000 грн. 25 листопада 2022 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] , актовий запис № 1609, складений Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства (м. Одеса), про що видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . 16 травня 2023 року Суворовський районний суд м.Одеси своїм рішенням у справі № 523/11345/22 визначив місце проживання малолітньої дитини [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] . З [INFO] малолітня [PERSON] була зареєстрована за адресою реєстрації матері - [ADDRESS] . Наразі [PERSON] разом із донькою проживає із чоловіком - [PERSON] у належній йому квартирі за адресою: [ADDRESS] . 22 травня 2023 року [PERSON] звернувся до органу опіки та піклування Пересипської (Суворовської) районної державної адміністрації із заявою про встановлення графіку зустрічей з донькою, посилаючись на те, що мати дитини перешкоджає їм у спілкуванні. Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради надала суду висновок № 01-05-3/317 від 29 квітня 2024 року, відповідно до якого орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавляти [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON] з огляду на таке. Як встановлено органом опіки та піклування [PERSON] є ученицею 4-Б класу Одеського ліцею № 40 Одеської міської ради. За характеристикою навчального закладу дитина показала достатній рівень знань, на заняттях активна, уважна, дуже відповідальна, має багато друзів. В позаурочний час займається на курсах англійської мови, ментальної математики, відвідує гурток в ОЕНЦ «Афаліна» та ансамбль спортивного бального танцю «Престиж» КЗПО «Одеський БДЮТ «Тоніка». Мати дитини приділяє багато уваги її навчанню та вихованню, постійно відвідує школу, бере активну участь в організації сприятливих умов для навчання доньки, не пропускає батьківських зборів, підтримує постійний телефонний зв`язок з класним керівником. 21 жовтня 2022 року [PERSON] звернулася до шкільного практичного психолога [PERSON] з метою організації та проведення індивідуальної корекційно-розвивальної роботи з її донькою, мати надала індивідуальну письмову згоду на психологічний супровід дитини, в якому зазначила запит на роботу психолога з дівчинкою - образи на батька біологічного. Під час зустрічей встановлено, що батько не цікавиться життям доньки, жодного разу не відвідав школи, майже не приймає участі у вихованні та навчанні дитини, матеріальної допомоги [PERSON] за власним бажанням не надає. Дівчинка дуже страждає від такого ставлення до себе з боку батька і все рідше згадує про нього. У своїх письмових поясненнях малолітня [PERSON] зазначила, що живе з мамою [PERSON] , батьком [PERSON] та сестричкою [PERSON] , батьки завжди підтримують та піклуються про неї, живуть вони дружно. Також, дитина зазначила, що в неї є ще один батько [PERSON] , з яким вона не хоче спілкуватися, бо він злий та ображав їх з мамою під час спільного проживання. Також батько [PERSON] обманював її, не дотримувався своїх обіцянок, при зустрічах проходив повз неї та не вітався. 22 грудня 2023 року під час обстеження умов проживання родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] спеціалісти органу опіки та піклування встановили, що матір`ю створені необхідні умови для проживання та повноцінного розвитку дитини, у якої є окрема мебльована кімната, іграшки, в наявності одяг та взуття по сезону відповідно віку. Під час бесіди малолітня [PERSON] повідомила, що з батьком спілкуватися не хоче, бачить його рідко. За відомостями Суворовського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у [PERSON] відсутня заборгованість зі сплати аліментів на користь [PERSON] . [PERSON] з 06 вересня 2002 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , відповідно до його заяви та довідки ТОВ «Керуюча компанія «Клевер» [PERSON] фактично проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . 22 березня 2024 року під час виходу за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради було з`ясовано, що у дитини є окрема мебльована кімната, створені належні умови для її перебування та проживання. [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 14 березня 2024 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Відповідно до актів оцінки потреб сім`ї/особи, складеними фахівцями із соціальної роботи відділу соціальної роботи ЦСС ОМР у Пересипському районі, мати [PERSON] та батько [PERSON] здатні виконувати обов`язки щодо виховання та догляду за дитиною. Що стосується вирішення спору про визначення способів участі батька у вихованні дитини Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування надала відповідний висновок, за яким на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради орган опіки та піклування вважає доцільним визначити способи участі батька, [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON] , враховуючи стан здоров`я та розпорядок дня дитини: - протягом перших шести місяців провести психологічну роботу з родиною для налагодження відносин між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] із залученням психолога Центру соціальних служб Одеської міської ради. Після роботи з психологом зустрічі можливі: -щонеділі з 11.00 год. до 18.00 год., враховуючи бажання дитини та за попередньою домовленістю з матір`ю; - у день народження дитини протягом двох годин в зручний для дитини час, за попередньою домовленістю з матір`ю. За результатми проведення психологічної роботи з метою визначення психоемоційного стану [PERSON] , складеної 09 липня 2024 р. начальником ВСР ЦСС ОМР у Пересипському районі [PERSON] , надано рекомендації батькам дитини , які полягають в оберіганні її від конфліктів і сварок, від критичних висловлювань, звинувачень один одного, спільно вирішувати питання участі у вихованні дитини, при цьому уинкати її залучення до технічних деталей обговорюваних питань. При прийнятті рішень керуватися виключно інтересами дитини. враховуючи її думку. Матері рекомендовано не наполягати на примусовому спілкуванні доньки із батьком у разі її категоричної відмови, але дати їй зробити власні висновки про особистість батька та прийняти своє рішення без впливу попереднього досвіду спілкування з ним. Батьку рекомендовано не тиснути на доньку, дати час для можливості налагодження довірчих відносин між ним та дитиною, протягом якого поступово може відбутися налагодження спілкування і формування емоційної прихильності доньки до батька, в тому числі, через спільну діяльність - заняття, які б могли сподобатися дитині та батькові разом. При спілкуванні з дитиною використовувати навички ефективної комінікації усвідомлювати свої емоції та контролювати їх. З метою з`ясування думки дитини в судовому засіданні було опитано малолітню [PERSON] , [INFO] , яка зазначила, що згодна на позбавлення батька батьківських прав та не бажає з ним бачитися. Свої думки вона обгрунтувала тим, що всю турботу проявляє до неї чоловік матері, вона до нього ставиться як до батька, разом вони будуть щасливі. Також повідомила, що під час спільного проживання матері з батьком [PERSON] , він в нетверезому стані ображав ображав її матір, а її він штовхав. Також [PERSON] повідомила, що були випадки, коли під час зустрічей батько зневажливо до неї ставився, чим ображав її. За нормами ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч.1,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до частини першої статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.164 СК України можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-и) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Згідно з нормами ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Підстав для сумніву у достовірності висновку спеціалістів, його компетентності або об`єктивності у суду не має. У відповідності до положення пунктів 15 та 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід застосовувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Оцінивши усі докази в сукупності, суд дійшов висновку, що під час судового розгляду не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своєї дитини, тому підстав для позбавлення його батьківських прав немає. Нормами ч.1 ст.78 ЦПК України закріплено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Отже, в силу вимог вказаної норми, письмові пояснення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] суд не враховує, оскільки в силу вимог вони не є допустимими доказами, відсутні відомості про встановлення вказаних осіб та їх підписи не засвідчені у встановленому законом порядку. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 3 вказаної Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. За змістом статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (стаття 157 СК України). Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Відповідно до частин першої, третьої статті 19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина п`ята статті 19 СК України). Згідно з частиною першою та другою статті 159 СК якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, очевидно має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю переважають інтереси батьків. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. Так, у справі «М.С. проти України» судом зазначено, що безсумнівно, врахування того, що слугує найкращим інтересам дитини, має вирішальне значення в кожній справі такого типу (справа «Ельшольц проти Німеччини»); справа «Нойлінґер і Шурук проти Швейцарії, в якій зазначається, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси. При визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, в найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки з сім`єю, окрім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або явно дисфункціональна; і по-друге, в найкращих інтересах дитини забезпечити її розвиток в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є дисфункціональним (справа «Мамчур проти України»). У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «JOHANSEN v. NORWAY» від 07 серпня 1996 року). Отже, визначаючи спосіб участі одного із батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, спілкуванні з нею, необхідно враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. При встановленні способу спілкування має бути дотримано розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Оскільки батько та мати мають рівні права та обов`язки, то суд, виходячи з принципу рівності батьків у реалізації їх права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, погоджується з висновком Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування № 01-05-3/272 вх від 21 червня 2023 року, та з метою налагодження відносин між дитиною та батьком є необхідним встановлення побачень щонеділі з 11.00 години до 18.00 години, враховуючи бажання дитини, а також парний день народження дитини протягом двох годин за попередньою домовленістю з матір`ю та за присутності протягом перших шести місяців представника органу опіки та піклування. Щодо зустрічної вимоги [PERSON] про зобовязання [PERSON] не чинити перешкоди йому у вихованні та спілкуванні з дитиною , суд дійшов висновку про необгрунтованість вимоги , оскільки в ході розгляду справи не було надано належних доказів, які б підтверджували наявність фактів про які він зазначав .

Outcome: partial