Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

У лютому 2021 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до відповідача про розірвання договору довічного утримання. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 20.11.2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання, згідно з умовами якого позивач передає у власність відповідачу квартиру [ADDRESS] , а відповідач взамін цього зобов`язався забезпечувати позивача утриманням та доглядати довічно. Відповідно до умов договору [PERSON] зобов`язався щомісячно сплачувати комунальні послуги у терміни, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг, за рахунок своїх коштів, надавати матеріальне забезпечення, яке буде відповідати розміру мінімальної пенсії за віком на місяць, з індексацією у порядку, встановленому законом. Грошові кошти будуть перераховуватися на картковий рахунок, відкритий на ім`я [PERSON] . Відповідач мав забезпечити [PERSON] медичною допомогою лікарями загального профілю; придбавати для Резнікової лікарські засоби на підставі виданих лікарями рецептів; забезпечувати продуктами харчування; здійснювати поточний та капітальний ремонт відчужуваної квартири, а саме: заміна вікон, лінолеуму, міжкімнатних дверей, сантехнічних приладів: скління балкона, стяжка підлоги у ванній кімнаті; придбання дивану, нових меблів на кухню, пральної машини. Натомість відповідач умови укладеного Договору від 20.11.2020 року належним чином не виконує, догляд не здійснює, ухиляється від обов`язку матеріального забезпечення, не відвідує її. Позивач змушена сама себе обслуговувати та забезпечувати. Відповідач від розірвання договору за згодою сторін відмовляється. У зв`язку з цим, позивач завернулася за захистом своїх прав. Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова Тимош О.М. від 04.02.2021 року відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження. 23.02.2021 року до суду від відповідача надійшов відзив, в якому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Посилається на те, що 20.11.2020 року між ним та позивачкою було укладено договір довічного утримання (догляду), умовами якого було встановлено його обов`язок довічно утримувати позивачку на умовах, встановлених договором. Вказав, що матеріальну підтримку позивачу він та члени його родини здійснювали ще задовго до укладення договору довічного утримання як благодійники. Ініціатива, щодо укладення договору догляду виходила саме від позивача. Приблизно через тиждень після укладання договору [PERSON] звернулася до нього з вимогою повернути їй свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] , яке він, за словами [PERSON] , поцупив у неї після укладання договору, на що він запевнив позивача, що всі документи було їй повернуто і в нього ніяких, належних їй документів немає. Крім того, він звернувся до нотаріуса, яка посвічувала договір довічного утримання [PERSON] і вона надала засвідчену копію свідоцтва, яку він передав позивачці. Після цього інциденту позивачка почала дорікати, що вартість її квартири значно вище ніж та, що зазначена в договорі догляду і, начебто, після того як він надасть їй матеріальне забезпечення у вартості, що зазначена в договорі він зможе припинити її доглядати та виселити з квартири. Зауваження відповідача, щодо того, що догляд буде здійснюватися довічно, незалежно від сплачених сум, позивач не приймає. Після цього позивач відмовилась приймати від нього та членів його родини матеріальне забезпечення за договором, відмовляється надавати квитанції для сплати комунальних послуг, відмовляється надати доступ до квартири спеціалістам, що повинні здійснювати ремонтні роботи. З метою виконання своїх обов`язків за договором догляду ним було придбано: пральну машину, комод, стілець, але позивачка відмовляється приймати придбані для неї в рамках договору речі. Більш того, позивачка повернула йому кухонну мийку, яку він надав, не покладаючи на неї жодних обов`язків, ще у серпні 2020 року задовго до укладення договору довічного утримання. Також, з метою здійснення ремонту квартири ним було придбано: шпалери, лінолеум, міжкімнатні двері, необхідні інструменти, розхідні матеріали та обладнання, однак позивачка відмовляється надати доступ в квартиру особам, що будуть здійснювати ремонтні роботи. Оскільки позивач відмовляється приймати від нього матеріальне забезпечення він був вимушений відправляти його поштою, а саме: посилки з продуктами харчування, поштові перекази та листи з проханням надати доступ до квартири для замірів вікон та для встановлення пральної машини, надати квитанції для сплати комунальних послуг та повідомити про потреби позивачки. Зазначені поштові відправлення було повернуто за відмовою адресата. В подальшому він та його брат намагалися досягнути порозуміння з [PERSON] , але це не призвело ні до якого результату і позивачка вперто відмовляється від отримання матеріального забезпечення та свідомо перешкоджає йому у виконанні умов договору (т. 1, а.с. 22-23). 15.03.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач просила задовольнити позовні вимоги. Вказала, що відповідач істотні умови укладеного договору від 20.11.2020 року належним чином не виконував. З моменту укладання договору він не купував і не приносив їй продуктів харчування, одягу, ліків, не допомагав позивачу по веденню домашнього господарства, не надавав ніяких коштів і взагалі не відвідував позивача. Відповідач надав копію фіскального чеку від 10.12.2020 року про поштовий переказ 2000 грн. 00 коп, в якому не зазначена адреса одержувача та його ініціали. Однак згідно умов договору довічного утримання відповідач зобов`язався надавати утримання (догляд) щомісячно у сумі, що відповідає розміру мінімальної пенсії за віком на місяць шляхом перерахування на картковий рахунок, відкритий на ім`я позивача. В порушення умов договору до теперішнього часу картковий рахунок на ім`я позивача не було відкрито. Відповідачу відомо, що позивач є інвалідом другої групи, має похилий вік, пересувається за допомогою палички, та взимку внаслідок ожеледиці їй важко ходити. Факт надсилання 10.12.2020 року грошових коштів та продуктів харчування відповідачем не свідчить про те, що він належним чином виконував умови договору довічного утримання, оскільки йому було відомо про те, що позивач людина похилого віку і за станом здоров`я та у зв`язку інвалідністю 2 групи взимку у грудні місяці в зв`язку з ожеледицею не мала можливості самостійно пересуватися, внаслідок чого отримання нею через поштове відділення грошових переказів та посилок з продуктами харчування є неможливим, що тягне за собою неналежне виконання договору довічного утримання. Крім того, 31.12.2020 року відповідач надіслав посилку з продуктами харчування, яку позивач також не отримала внаслідок вищезазначеного. Це свідчить про неналежне виконання умов договору. Відповідач зазначав, що з метою здійснення ремонту квартири їм було придбано шпалери, лінолеум, міжкімнатні двері необхідні інструменти та обладнання, та меблі, та долучив копії чеків на придбання цих матеріалів, і ці матеріали були придбані відповідачем та знаходяться у нього. Позивач цих товарів не отримувала, ніяку прально сушильну машину відповідач для неї не придбавав. Вважає, що відповідач навмисно перекручує факти та вводить суд в оману. Придбання відповідачем матеріалів для ремонту та меблів ніяким чином не свідчить про передачу їх позивачу та про належне виконання ним умов договору довічного утримання. Після укладання Договору довічного утримання між позивачем та відповідачем склалися неприязні стосунки. Відповідач змінив своє ставлення до позивача. У лютому 2021 року після візиту відповідача зі своєю матір`ю до квартири позивача, остання виявила, що в неї зникли документи, а саме її паспорт громадянина України, довідка про інвалідність 2-ї групи, пенсійне посвідчення на її ім`я, оригінал Договору довічного утримання (догляду) від 20.11.2020 року, квитанції про сплату нею комунальних послуг та ін., про що нею 27.02.2021 року до Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення (т. 1, а.с. 51-53, т. 2, а.с. 8-9). Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова Тимош О.М. від 01.04.2021 закрито підготовче провадження у справі. Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 08.03.2022 № 2/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави. Відповідно до авторозподілу справа передана судді Октябсрького районного суду м. Полтави Гольник Л.В. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави Гольник Л.В. від 19.09.2023 року справа прийнята до провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 05.07.2023 року підготовче провадження закрите та справа призначена до судового розгляду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, послалася на доводи, які викладені у відповіді на відзив. Вказувала, що надані відповідачем документи не підтверджують його намірів виконувати договір довічного утримання. Так, відповідач надав чеки на купівлю софи-ліжка, столика, годинника, комода. Проте купівля вказаних меблів, до проведення ремонту, а також без узгодження з позивачем не є належним доказом виконанням ним договору. Також купівля пральної машини, яка не підходить для позивача, яка є особою похилого віку, а вказана пральна машинка є багатофункціональною, складною для користування позивачу. Ця пральна машина була доставлена за адресою матері відповідача. Надання копії документа про купівлю міжкімнатних дверей в комплекті з коробом та наличниками та лінолеума не свідчить про їх купівлі відповідачем, та вказані речі не підходять для вказаної квартири, оскільки стількох дверей немає у однокімнатній квартирі позивача. Вказане лише свідчить про імітацію виконання вимог договору, створення враження його виконувати, а не реальне виконання договору. Надсилання відповідачем продуктів харчування без урахування потреби позивача в певних продуктах, її уподобання, віку, не свідчить про виконання умов Договору. Представник позивача також наголошувала, що після укладання Договору довічного утримання, квартира перейшла у його власність, проте продовж всього часу перебування справи у суді він жодного разу не сплатив за комунальні послуги. Також він до цього часу не відкрив карткового рахунку на користь позивача, щоб сплачувати їй кошти у розмірі, передбаченому у Договорі. Все це вказує на те, що відповідач не виконував та не виконує умов укладеного договору, тому просила позовні вимоги задовольнити. Позивач у судовому засіданні пояснила, що вона є інвалідом 2 групи, проживала на 9 поверсі, а відповідач разом зі своєю матір`ю на 7 поверсі. Остання наполягала на оформленні опікунства над нею. Їй необхідно було проконсультуватися з цього приводу у юристів. Але насправді мати разом з відповідачем привезли її до нотаріуса нібито на консультацію, але там за їхнім наполяганням вона підписала договір довічного утримання. Однак з самого першого дня вони нічого не робили для неї, зокрема не відкрили рахунок, на який повинні були перераховувати кошти, не платили комунальні послуги. Вона змушена була сама це робити. У наслідок укладення Договору довічного утримання з неї зняли субсидію. Тоді вона вирішила подати до суду про розірвання договору. Однак відповідач почав їй погрожувати. У нього кілька квартир, де його родина здійснювала ремонт та завозила необхідну техніку, меблі. Відповідач приходив, казав, що для того, щоб зробити йому ремонт, вона повинна з`їхати. Але вона є людиною похилого віку, їй нікуди було з`їхати. Посилки вона ніякі не отримувала, дзвонив кур`єр та казав, щоб вона прийшла отримати посилку, а до дверей ніхто ні посилок, ні переказів не приносив. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заву про відкладення розгляду справи. Третя особа у судове засідання не з`явилася, заяв та клопотань до суду не надавала. Враховуючи положення ст. 223 ЦПК України, тривалий розгляд справи у суді, а також суперечливу поведінку відповідача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача. Суд бере до уваги те, що в матеріалах справи міститься заява відповідача про розгляд справи без його участі на підставі поданих ним доказів у зв`язку з його перебуванням за кордоном (т. 2, а.с. 6). Проте у подальшому відповідач подав заяви про перенесення судового засідання на більш пізню дату, не вказуючи поважність причин неявки у судові засідання. Заслухавши представника позивача та позивача, свідка, дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 20.11.2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Сарапас Н.Б., зареєстрований у реєстрі за №1686, відповідно до умов якого [PERSON] передає у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] , а відповідач взамін цього зобов`язався забезпечувати позивача утриманням та доглядати довічно (а.с.7-8). Відповідно п. 4 Договору [PERSON] зобов`язався повністю довічно утримувати [PERSON] , надаючи їй необхідну допомогу. Зокрема, п. 5 Договору передбачено, що набувач зобов`язаний щомісячно сплачувати комунальні послуги у терміни, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг, за рахунок своїх коштів. У п. 6 Договору закріплено, що вартість матеріального забезпечення, яке буде щомісячно надаватися [PERSON] встановлено у сумі, що відповідає розміру мінімальної пенсії за віком на місяць, з індексацією у порядку, встановленому законом. Грошові кошти будуть перераховуватися на картковий рахунок, відкритий на ім`я [PERSON] . Набувач зобов`язаний надавати Відчужувачу довічно матеріальне забезпечення, а також усі види догляду. Утримання (догляд) [PERSON] повинно відбуватися, у вигляді: -забезпечення надання [PERSON] медичної допомоги лікарями загального профілю; -придбання для [PERSON] лікарських засобів на підставі виданих лікарями рецептів; -забезпечення [PERSON] продуктами харчування; -здійснення поточного та капітального ремонту відчужуваної квартири, а саме: заміна вікон, лінолеуму, міжкімнатних дверей, сантехнічних приладів: скління балкона, стяжка підлоги у ванній кімнаті; придбання дивану, нових меблів на кухню, пральної машини. Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Сарапас Н.Б. у зв`язку з посвідченням договору довічного утримання, накладена заборона відчуження зазначеної в договорі квартири [ADDRESS] (а.с.7-зв). Позивач [PERSON] , 1945 року народження, є інвалідом другої групи по загальному захворюванню безтерміново (а.с.13). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що позивача [PERSON] знає з 1994 року, періодично з нею спілкувалася. Вона нічого не знає про укладення договору довічного утримання, про його обставини, а також не знає особу відповідача. З початком повномасштабного вторгнення рф вона разом з сином евакуювалася з м. Харкова до м.Дніпра. Вона дізналася, що [PERSON] залишилася в Харкові та попросила знайомих, щоб вони допомогли її доправити до м.Дніпра, оскільки [PERSON] людина похилого віку, пересувається за допомогою палички. 08.03.2022 року вона зустріла [PERSON] у м.Дніпрі. Вона орендувала у м.Дніпрі однокімнатну квартиру та проживала разом з сином. [PERSON] вона забрала до себе. [PERSON] скаржилася на стан здоров`я, їй зробили операцію. Вони прожили разом 2 роки. В цей час [PERSON] ніхто не допомагав, ніяких листів, посилок вона не отримувала, також вона не бачила, щоб хтось їй допомагав. [PERSON] все купувала за власні кошти. Зараз [PERSON] проживає в помешканні, які відведені для переселенців, в кімнаті з іншою жінкою. Вони продовжують спілкуватися телефоном. Вирішуючи позов по суті, суд здійснює цивільне судочинство відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81\~ЦПК України на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, згідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень\~ст. 5 ЦПК України\~суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з частиною першою статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. За правилами статті 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, и\~у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України). Згідно з вимогами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до Договору довічного утримання від 20.11.2020 року істотними умовами договору є: забезпечення відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного проживання у відчужуваній квартирі, здійснення довічно утримання позивача та наданні їй необхідної допомоги, набувач зобов`язаний щомісячно сплачувати комунальні послуги у терміни, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг за рахунок своїх коштів, вартість матеріального забезпечення щомісячно повинна надаватися позивачу у сумі, що відповідає мінімальній пенсії за віком на місяць шляхом перерахування на картковий рахунок, відкритий на ім`я [PERSON] , забезпечення медичної допомоги, забезпечення ліків, продуктів харчування, здійснення поточного та капітального ремонту. Як вбачається, відповідач категорично заперечував невиконанням ним умов Договору. Разом з відзивом він надав суду копію документа на підтвердження придбання ним на території Торговельного центру «Барабашово» міжкімнатних дверей в комплекті з коробом та наличниками, лінолеуму на загальну суму 24050,00 грн (т. 1, а.с. 26). Однак вказаний документ не містить дати, підпису, підтвердження сплати коштів. Згідно вказаного доказу відповідач придбав двоє дверей шириною 60 см та двоє дверей шириною 80 см. Суд критично оцінює цей доказ, а саме те, що вказані товари були придбані для здійснення ремонту у квартирі за адресою: [ADDRESS] , у якій проживала [PERSON] , оскільки у спірній квартирі, як стверджує позивач, є лише одні двері шириною 60 см, що ведуть у санвузол, і одні двері шириною 80 см, що з`єднують вітальню та житлову кімнату. Вказані обставини не спростовані відповідачем. Чек Будівельного гіпермаркету «Будмен» про придбання відповідачем матеріалів та інструментів на загальну суму 2615,10 грн. наданий суду у вигляді, що не містить дати його видачі (т. 1, а.с. 24). Купівля відповідачем 25.11.2020 у магазині «JYSK» 3-місної софи-ліжка кутової FARRE вартістю 7000,00 грн., столика вартістю 360,00 грн., годинника вартістю 360,00 грн., придбання прально-сушильної машини «SAMSUNG» вартістю15173,00, яка була доставлена на адресу матері відповідача, не підтверджує, що вказані товари були придбані саме для позивача та доставлені на її адресу. Як слідує з матеріалів справи, відповідач не надав позивачу матеріального забезпечення у розмірі мінімальної пенсії за віком на місяць, кошти які він повинен був перераховувати на картковий рахунок, відкритий на ім`я [PERSON] . Направлення переказу на ім`я [PERSON] на суму 2000 грн. не є належним підтвердженням виконання відповідачем вимог вказаного пункту Договору. Також відповідач не сплачував за комунальні послуги за квартиру, набувачем якої він став відповідно до Договору довічного утримання. Твердження відповідача, що позивач не надавала йому квитанцій про сплату комунальних послуг є неспроможними з огляду на те він повинен був самостійно як набувач вказаної квартири виконувати вказані умови Договору. Направлення посилок [PERSON] не є підтвердженням того, що вказані продукти харчування, серед яких олія соняшникова, макарони, борошно, цукор, оливки, були необхідними для неї, а тому суд не вважає належним виконанням вимог Договору. Надані відповідачем відеозаписи не є належним та допустимим доказом, оскільки вказані електронні докази подані в копіях, які не засвідчені кваліфікований електронним підписом, тобто не відповідають вимогам ст. 100 ЦПК України. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 100 ЦПК України електронними доказами\~є інформація\~в електронній\~(цифровій)\~формі,\~що містить\~дані про\~обставини,\~що мають\~значення для\~справи,\~зокрема,\~електронні документи\~(в\~тому числі\~текстові документи,\~графічні зображення,\~плани,\~фотографії,\~відео-\~та звукозаписи\~тощо),\~веб-сайти\~(сторінки),\~текстові,\~мультимедійні та\~голосові повідомлення,\~метадані,\~бази даних\~та інші\~дані в\~електронній формі.\~Такі дані\~можуть зберігатися,\~зокрема,\~на портативних\~пристроях (картах\~пам`яті,\~мобільних телефонах\~тощо),\~серверах,\~системах резервного\~копіювання,\~інших місцях\~збереження даних\~в електронній\~формі (в\~тому числі\~в мережі\~Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України\~«Про електронні документи та електронний документообіг»\~та\~«Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Суд приходить до висновку про безпідставність доводів відповідача про те, що він належним чином виконував зобов`язання за Договором довічного утримання, а саме: забезпечував позивача продуктами харчуванням, придбав матеріали для здійснення ремонту, пральну машину, меблі. Суд бере до уваги факт того, що після повномасштабного вторгнення РФ в Україну відповідач [PERSON] покинув територію України, що є очевидним фактом невиконання ним умов Договору довічного утримання. Отже, проаналізувавши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що відповідач не виконує свої зобов`язання за Договором довічного утримання, а тому наявні правові підстави для розірвання Договору довічного утримання. В матеріалах справи відсутні докази, які спростовують позовні вимоги позивача. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: approved