Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом у якому посилаються на те, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 3,77 гектарів, яка розташована на території Червоноярської сільської ради Ізмаїльського (Кілійського) району Одеської області, та яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 5122385600:01:001:0265, яку вона заповіла позивачу. Позивач спадщину після смерті [PERSON] прийняв, проте оригінал правовстановлюючого документа відсутній. У зв`язку з цим звернувся до суду з вказаним позовом. Просить суд визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача не з`явився, надали заяву про проведення розгляду справи без участі представника. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] . [PERSON] була власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Червоноярської сільської ради Ізмаїльського (колишнього Кілійського) району Одеської області, загальною площею 3,77 га відповідно до розпоряджень Кілійської районної державної адміністрації Одеської області № 23 від 10.05.2011 р., № 333 від 21.05.2012 р., № 48 від 04.02.2016 р., кадастровий номер 5122385600:01:001:0265, право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під №13302060. За життя [PERSON] склала заповіт від 22.07.2014, зареєстрованого в реєстрі за №27, яким заповіла вказану земельну ділянку позивачу. Позивач є спадкоємцем за заповітом, який спадщину прийняв шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори, що підтверджується матеріалами спадкової справи №183к/2020, проте, зважаючи на відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно, звернувся за захистом своїх прав до суду. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Згідно ч.1\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1\~ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України\~свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. У відповідності до\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7\~від 30\~травня 2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи той факт, що позивач спадщину після смерті спадкодавця прийняв, є спадкоємцем за заповітом, спадкове майно у вигляді земельної ділянки дійсно належало спадкодавцеві. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved