Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

Позивачка \~ [PERSON] 19.09.2024\~звернулась в Долинський\~районний суд\~Івано-Франківської\~області із позовною заявою\~ до\~ [PERSON] \~ про розірвання шлюбу, в якій просить ухвалити рішення, яким: розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 23 липня 2009 року у виконкомі Старомізунської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис №8; неповнолітніх дітей: синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з нею; при розірвання шлюбу прізвище їй не змінювати. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 23 липня 2009 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у виконкомі Старомізунської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис №8. За час шлюбу них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що в них різні погляди на життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. На підставі чого в сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім`ю немає. Подружні відносини між ними припинилися з серпня 2021 року. З цього часу спільного господарства не ведуть, спору щодо майна немає. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам дітей (а.с.1-2). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2024, цивільна справа № 343/2113/24 за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] \~ про розірвання шлюбу передана на розгляд судді Турашу В.А. (а.с.13). Ухвалою Долинського\~районного суду\~Івано-Франківської\~\~області від\~19.09.2024\~прийнято позовну\~заяву до\~розгляду та\~відкрито провадження\~у справі\~№ 343/2113/24 за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] \~ про розірвання шлюбу. Призначено підготовче судове засідання на 07 жовтня 2024 року (а.с.14). Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської\~ області від 07.10.2024 закрито провадження у справі за позовом № 343/2113/24 за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] \~ про розірвання шлюбу, та призначено справу до розгляду по суті на 24.10.2024 (а.с.19). Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити, не заперечила проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] ,\~ в судові засідання на виклики не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, хоча про час та місце їх проведення був належним чином повідомлений судом шляхом надсилання рекомендованої кореспонденції (а.с.15) за адресою його реєстрації - [ADDRESS] та отриманням такої, про\~\~ що\~ \~свідчать: рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.16, 23), оголошення на офіційному веб-сайті Долинського районного суду за веб-адресою: dl.if.court.gov.ua. про виклик в судове засідання (а.с.21-22). Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано. \~ Враховуючи те, що відповідачем [PERSON] ,\~ у встановлений Законом строк відзиву на позовну заяву до суду не подано, суд, відповідно\~ до положень ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Cуд,\~заслухавши думку позивачки, вивчивши матеріали\~справи,\~ дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: Ч.3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя. У відповідності до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 23.07.2009 (а.с.9) свідчить про те, що між [PERSON] та [PERSON] , 23 липня 2009 року був укладений шлюб, зареєстрований у Виконкомі Старомізунської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис №8. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] ,\~ дружини [PERSON] . Від даного\~шлюбу у\~сторін по\~справі народилось\~двоє синів:\~ [INFO] -\~ [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] а.с.8), [INFO] - [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] а.с.10). В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що привело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім`ї. Позивачка не бажає зберегти сім`ю, оскільки вони з 2021 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту,\~ їх сім`я розпалася. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного Кодексу України). Ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Таким чином шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише одного із подружжя продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання його права вимагати розірвання шлюбу. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Беручи до уваги\~ волевиявлення позивачки щодо розірвання шлюбу,\~а також те, що внаслідок розірвання шлюбу права сторін по справі та їх дітей порушені не будуть,\~ суд вважає за доцільне заяву про розірвання шлюбу задоволити частково. Вирішуючи вимогу позивачки про визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові №200/952/18 від 15 січня 2020 року. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Відповідно до положень ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Суд, враховуючи\~вік неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , те\~,\~що дитина проживає\~разом з\~мамою за\~адресою: [ADDRESS] , дійшов до висновку, що після розірвання шлюбу неповнолітнього сина сторін по справі [PERSON] , слід залишити із позивачкою, з якою він на даний час фактично проживає. Оскільки,\~ на момент розгляду справи, інший син подружжя:\~ [PERSON] , [INFO] , досяг чотирнадцяти років, він вправі\~визначати\~ місце свого проживання самостійно. А тому\~ в\~ частині\~ позовних вимог щодо залишення неповнолітнітнього сина [PERSON] , який на час розгляду справи досяг 14-річного віку,\~\~на\~ проживання з\~ позивачкою\~ слід відмовити. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. ст.24, 56, 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed