Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

У березні 2017р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] , третя особа: Третя київська державна нотаріальна контора, в якому просив суд: - визнати недійсним заповіт, як розпорядження на випадок смерті, складений 19 грудня 1998р. [PERSON] на користь відповідачки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пановою О.П. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що [INFO] померла його бабуся - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема, на квартиру [ADDRESS] . Позивач, як спадкоємець померлої [PERSON] першої черги за законом, спадщину після її смерті прийняв фактично, вступивши в управління та володіння цією квартирою. Після чого, з матеріалів спадкової справи, він дізнався про наявність оспорюваного заповіту вчиненого на користь відповідачки. Позивач вважає, що візуально підпис на заповіті не був схожим на підпис заповідача. Крім того, в силу віку та хронічних захворювань, спадкодавець могла не розуміти значення своїх дій та керувати ним, а тому позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом, та просив суд визнати заповіт, вчинений на користь [PERSON] недійсним. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Піхур О.В. від 31 березня 2017р. було відкрито провадження по справі. 24 жовтня 2017р. стороною позивача було подано до суду заяву про зміну підстав позову, яка протокольною ухвалою суду від 25 жовтня 2017р. була прийнята до розгляду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 березня 2018р. по справі було призначено посмертну судово-почеркознавчу експертизу та витребувано докази. 10 травня 2019р. на адресу суду надійшло повідомлення експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України про неможливість надання висновку судової почеркознавчої експертизи від 02 травня 2019р. за № 1264-1266/19-32. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 травня 2019р. продовжено розгляд справи за правилами загального позовного провадження і призначено справу в підготовче засідання. Розпорядженням від 14 січня 2020р. за № 01-08-327 здійснено повторний автоматичний розподіл справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 січня 2020р. визначено головуючого суддю Рибака М.А. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Рибака М.А. від 17 січня 2020р. прийнято справу до розгляду та призначено в підготовче засідання. 21 травня 2021р. на адресу суду надійшов висновок експертів за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи по цивільній справі № 761/10933/17, за №36058-36060/20-32 від 18 травня 2021р. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2022р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Розпорядженням від 03 липня 2023р. за № 01-08-675 здійснено повторний автоматичний розподіл справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 липня 2023р. головуючим суддею по справі визначено суддю Волошина В.О. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 липня 2023р. вказану справу було прийнято до розгляду та призначено в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання. Протокольною ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2023р. до участі у справі, в якості третіх осіб було залучено: Чотирнадцята київська державна нотаріальну контору (у зв`язку з ліквідацією Третьої київської державної нотаріальної контори), Київський державний нотаріальний архів. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 січня 2024р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні 23 квітня 2024р. позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, наведених у позові, просили суд позов задовольнити і не заперечували проти заочного розгляду справи. В подальшому сторона позивача клопотала перед судом про розгляд справи, у свою відсутність. Відповідачка, треті особи, про час та місце розгляду справи були оповіщені в установленому законом порядку, в судові засідання своїх представників, не направили, поважності причин неявки суду не повідомили, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідачка відзив на позов не подала. В силу положень ст. 223 ЦПК України, суд визнає, що сторона відповідача не з`явилась до суду без поважної причини. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, що 14 лютого 1995р. складено заповіт, згідно якого [PERSON] належну їй квартиру [ADDRESS] й речі домашньої обстановки та домашнього вжитку, заповіла позивачу [PERSON] , [INFO] . 19 грудня 1998р. [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] складено інший заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пановою О.П. [INFO] [PERSON] померла, про що в книзі запису актів цивільного стану про смерть 04 квітня 1999р. був зроблений актовий запис про смерть за № 66, що підтверджується смерть, виданим Відділом реєстрації смерті у смт. верхньодніпровському дорогобузького району смоленської області російської федерації. Згідно висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України за № 36058-36060/20-32 від 18 травня 2021р., підписи «Елисейкина» в графі «Підпис» у двох примірниках заповіту [PERSON] від 19 грудня 1998р., зареєстрованого в реєстрі за № 1252, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пановою О.П. виконані не [PERSON] ( [INFO] ), а іншою особою. Відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України, цей Кодекс набрав чинності 01 січня 2004р. Пунктом 4 цих положень діючого ЦК України передбачено, що цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки оспорюваний заповіт складено під час дії ЦК УРСР (1963р.). то спірні правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами ЦК УРСР (1963р.). Згідно ч.1 ст. 524 ЦК УРСР (1963р.), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 541 цього Кодексу, заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця, і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений. У відповідності до ч. 1 ст. 48 ЦК УРСР (1963р.), недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону. Суд встановив, що позивач є спадкоємцем померлої [PERSON] першої черги за законом, та у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963р.) спадщину після її смерті прийняв фактично, вступивши в управління та володіння заповіданою квартирою. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржуваний заповіт спадкодавця [PERSON] від 19 грудня 1998р. є недійсним, оскільки, як встановлено судом спадкодавець його не підписувала. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,0 грн. та витрати на проведення посмертної судово-почеркознавчої експертизи у розмірі 9806,4 грн.

Outcome: approved