Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 1.Позивач звернувся до суд з позовною заявою, в якій просить суд стягнути на його користь з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» моральну шкоду, заподіяної ушкодженням здоров`я в розмірі 360\~000,00 грн. без утримання всіх податків та обов`язкових платежів. Аргументи учасників справи. 2.В обґрунтування позовних вимог вказує, що він з 05.05.1980 року по 17.06.1997 року працював у виробничому об`єднанні «Кривбасруда» на ш. «Гігант» підземних гірничім робітником, підземним працівником. 17.06.1997 року звільнився за ст. 38 КЗпП України за станом здоров`я. \~ \~ \~ \~17.07.1996 року йому було встановлено професійне захворювання: хронічна дискогенна попереково-крижова іширадикулопатія з вираженим порушенням біомеханіки хребта, з м`язово тонічними проявами. З вираженим стійким больовим синдромом. \~ \~ \~ \~В акті розслідування його професійного захворювання від 18.07.1996 року зазначено, що захворювання в нього виникло в наслідок роботи більше 16 років в умовах дії шкідливих факторів. \~ \~ \~ \~Висновком МСЕК від 10.07.1996 року позивачу первино було встановлено 50% втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності. З 13.07.2004 року йому встановлено 50% втрати працездатності та 3 групу інвалідності безстроково. \~ \~ \~ \~Позивач вважає, що профзахворювання змінило його рівень життєвої діяльності та оцінює моральну шкоду в розмірі 360\~000,00 грн. \~ \~ \~ \~Відповідно до пунктів 1, 1 Міністерства промислової політики України від 28.07.1998 року №263 ДВО «Кривбасруда» було перейменоване у Держане підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат», а правонаступником перейменованого ДВО «Кривбасруда» було призначено Держане підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» 12.07.1999 року. \~ \~ \~ \~Держане підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» було шляхом реорганізації перетворено у ДП (дочірнє підприємство) «Криворізький залізорудний комбінат» \~ \~ \~ \~30.07.2001 року Дочірнє підприємство було перетворено у ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», яке стало правонаступником реорганізованого ДП «Криворізький державний залізорудний комбінат», а вже з 04.04.2011 року воно було перейменовано на ПАТ «Кривбасзалізорудком». \~ \~ \~ \~Шахта «Гігант» не була виведена із складу ВО Кривбасруда. \~ \~ \~ \~Верховним Судом встановлено факт правонаступництва ш. Гігант ПАТ «Кривбасзалізрудком» (справа №212/6925/16 від 13.06.2019 року) 3.Від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому він зазначає, що Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» є неналежним відповідачем по справі. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач з власної волі працював у шкідливих умовах праці, взамін на отримання додаткових благ і гарантій. \~ \~ \~ \~Розмір моральної шкоди, що просить стягнути позивач є необґрунтованим та завищеним з огляду на відповідну практики апеляційної інстанції. \~ \~ \~ \~Крім того, представник відповідача вказує, що при стягненні моральної шкоди з цих сум мають бути утримані податки та збори відповідно до норм податкового законодавства, які є спеціальними. \~ \~ \~ \~Просить суд відмовити в задоволенні позову. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Заяви та клопотання учасників справи. 4.Від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання про продовження строку для надання відзиву на позовну заяву по справі №210/1503/24 з моменту ознайомлення відповідачем з позовною заявою [PERSON] разом з додатками. Судом враховано, що матеріали справи не містять інформації про отримання відповідачем позовної заяви з додатками, та, відповідно, зроблено висновок про доцільність надання додаткового строку відповідачу для подання відзиву. Процесуальні дії у справі 5.18 березня 2024 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу №210/1503/24 передано до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. 6.29 травня 2024 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення виклику сторін. Обставини справи, встановлені судом. 7.Відповідно до трудової книжки позивача, [PERSON] з 05.05.1980 року по 17.06.1997 року у виробничому об`єднанні «Кривбасруда» на ш. «Гігант» підземним гірником, підземним електрослюсарем, підземним підривником, підземним ГРОЗ. (а.с.18-20) 8.[PERSON] з приводу професійного захворювання, перебував на лікуванні (а.с.13-17 зворот) 9.Відповідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання від 18.07.1996 року, професійне захворювання виникло у [PERSON] при роботі в підземних умовах ш. Гігант, причиною захворювання довготривалий стаж роботи в підземних умовах (а.с.23-23 зворот) 10.Згідно до довідок МСЕК, [PERSON] первинно встановлено 10.07.1996 року комісією МСЕК 50% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності з наступними повторними переоглядами з 1996 року по 2004 рік, а з 13.07.2004 року йому встановлено МСЕК безстроково 50% втрати працездатності та третю групу інвалідності. (а.с.7-12) Джерела права й акти їх застосування. 11.Нормами Конституції України, зокрема ст. 21, ст. 43, ст. 46 передбачені права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці. 12.Згідно з\~Конституцією України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. 13.Відповідно до ч. 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України\~кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 14.Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 15.Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. 16.Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. 17.Згідно ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. 18.Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. 19.У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. 20.Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю моральну шкоду (п.5 Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). 21.Згідно зі статтею 440-1 ЦК Української РСР моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діянням іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. 22.Згідно Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затвердженими ПКМУ №472 від 23.06.1993 року за наявності факту моральної шкоди потерпілому відшкодовується моральна шкода за домовленістю сторін, рішенням комісії по трудовим спорам або за рішення суду. 23.Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. 24.Відповідно до ст.\~23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. 25.Згідно до статті 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. 26.Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). 27.Відповідно до пп. «А» п.\~164.2.14 ст. 164 Податкового кодексу України\~(в редакції з 23 травня 2020 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Оцінка аргументів учасників справи та висновки суду 28.Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем, працював в АТ «Кривбасзалізрудком» з 05.05.1980 року по 17.06.1997 року у виробничому об`єднанні «Кривбасруда» на ш. «Гігант» підземних гірничім робітником, підземним електрослюсарем, підземним підривником, підземним ГРОЗ. 29.Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача, що Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» є неналежним відповідачем по справі, оскільки зазначеними вище судом нормами закону встановлено підстави для юридичної відповідальності роботодавця з відшкодування моральної шкоди завдану професійним захворюванням та втратою професійної працездатності. 30.Причинний зв`язок між професійними захворюваннями позивача та шкідливими умовами праці позивача на АТ «Криворізький залізорудний комбінат» встановлений актом розслідування хронічного професійного захворювання від 18.07.1996 року. 31.Щодо аргументів відповідача, що в захворюванні позивача немає вини підприємства, суд вважає, що не заслуговують на увагу, оскільки такі аргументи спростовані матеріалами справи, а саме: актом розслідування професійного захворювання. Крім того, вина власника не вказана серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу правопорушення, який є підставою для відшкодуванню моральної шкоди. В таких правовідносинах перевага надається встановленню обставин завдання шкоди саме на підприємстві відповідача та наявності моральних страждань працівника. При цьому презюмується обов`язок власника на створення належних, безпечних, здорових умов праці, слідкування за їх дотриманням усіма працівниками та відповідальність за шкоду, завдану особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 квітня 2022 року у справі № 225/4242/21). 32.В п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року вказано, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, які він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання, а тому не потребують якихось додаткових доказів. Створення неналежних умов виробництва призводить до порушення особистих немайнових прав особи на життя, на охорону здоров`я тощо. 33.Невиконання АТ «Криворізький залізорудний комбінат» положень ч. 2\~ст. 153 КЗпП України\~та наявність на виробництві шкідливих умов праці призвело до виникнення у позивача професійного захворювання, Отже, сам факт втрати позивачем професійної працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, встановлення третьої груп інвалідності, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про заподіяння моральної шкоди позивачу. 34.Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). 35.При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров`я, групу інвалідності, розмір та наявність втрати професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, характер та об`єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаних профзахворювань, тривалість лікування, втрату можливості його трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін життєвих зав`язків, а саме первинно 50% втрати професійної працездатності та встановлення третьої групи інвалідності. 36.Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд погоджується з запереченням представника відповідача, що сума моральної шкоди, визначена відповідачем, не є пропорційною рівню втрати професійної працездатності. 37.Враховуючи викладене,

Outcome: partial