Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

02 серпня 2024 року ТОВ "ФК" Профіт Капітал"звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що 04 березня 2019 року між ПАТ "Ідея Банк" та [PERSON] був укладений договір кредиту № Z06.00601.004988386, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит на поточні потреби в сумі 49 999,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 21,99% річних від залишкової суми кредиту, реальна процентна ставка становить 103,66%, строком до 04 березня 2022 року. Банк свої зобов`язання за вказаним кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти відповідно до умов договору. Натомість відповідач свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 19 грудня 2023 року утворилась заборгованість, в розмірі 116 324,71 грн, з яких 42 724,49 грн заборгованість за основним боргом, 32 959,07 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 40 641,15 грн заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту. В ході укладення договорів факторингу, право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ "ФК" Профіт Капітал", а відтак, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 116 324,71 грн, 3028,00 грн судового збору та 7 000,00 грн понесених витрат на правову допомогу. Відповідач у встановлений судом строк надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнав частково, в сумі 20 297,99 грн. Так, вважав, що позовна вимога про стягнення заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту задоволенню не підлягає, оскільки є незаконною. Крім того, в період з 04 квітня 2019 року по 31 серпня 2022 року відповідач щомісячно сплачував заборгованість по кредиту, значна частина якої відраховувалась Банком на погашення заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту, а саме було відраховано 22 426,50 грн. Щодо суми нарахованих відсотків за користування кредитом, відповідач зазначає, що договір на вимогу банку було розірвано передчасно 06 липня 2021 року, а отже з цього дня проценти не повинні нараховуватись. Позивач надав до суду відповідь на відзив, відповідно до якої комісія за обслуговування кредитної заборгованості була зазначена у пункті 1.4 Кредитного договору та графіку платежів, а тому підписавши договір, відповідач погодився з його умовами. Разом з тим, відповідач із заявою про анулювання кредитної лінії не звертався, а тому дія договору була продовжена на строк, визначений договором. Представник позивача та відповідач в судове засідання не з`явились, про час, день та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представник позивача просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач заяв не надав, причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача адвокат Дем`янюк В. П. визнав позов у зазначеному у відзиві обсязі, в решті вимог проти задоволення позову заперечував. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. 04 березня 2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та укладено кредитний договір № Z06.00601.004988386 відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит на поточні потреби в сумі 49 999,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 21,99% річних від залишкової суми кредиту, реальна процентна ставка становить 103,66%, строком на 36 місяців, тобто до 04 березня 2022 року. При цьому позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах визначених згідно з Графіку щомісячних платежів за кредитним договором («Графік щомісячних платежів»). Орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісія та інші платежі) на момент укладення договору складає 114106,18 грн (а.с. 5-8). Аналогічну інформацію викладено в паспорті споживчого кредиту (а.с. 11). 04 березня 2019 року відповідачем укладено договір добровільного страхування життя Z06.00601.004988386 позичальника ПАТ «Ідея Банк» з ТДВ "СК "АХА Страхування Життя" (а.с. 14). З ордерів-розпорядження № 1 про видачу кредиту та № 2 про сплату страхового платежу від 04 березня 2019 року слідує, що 04 березня 2024 року відповідно до договору № Z06.00601.004988386 ПАТ «Ідея Банк» було перераховано відповідачу грошові кошти в сумі 45 661,19 грн та сплачено страховий платіж в сумі 4 337,81 грн (а.с. 15). Також факт отримання відповідачем кредитних коштів, користування ними та здійснення погашення по вищевказаному кредитному договору підтверджується випискою з банківського рахунку від 19 грудня 2023 року за період з 04 березня 2019 року по 19 грудня 2023 року (а.с. 16-20). 06 липня 2021 року Банк надіслав відповідачу вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, відповідно до якої вимагав термінового, протягом тридцяти календарних днів з дня направлення вимоги, виконати зобов`язання по кредиту, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами (а.с. 124). Згідно з довідкою - розрахунком, яка є додатком до вимоги, заборгованість відповідача за кредитним договором № Z06.00601.004988386 від 04 березня 2019 року, станом на 06 липня 2021 року, становить 73 322,71 грн., з яких 22 424,50 строковий основний борг, 21 219,94 грн прострочений основний борг, 10 403,31 грн прострочені проценти, 1 649,71 грн строкові проценти, 3 460,33 грн строкова плата за обслуговування кредити, 14 164,92 грн прострочена плата за обслуговування кредиту (а.с. 125). Відповідно до довідки - розрахунку АТ «Ідея Банк» заборгованість відповідача станом на 19 грудня 2023 року за кредитним договором № Z06.00601.004988386 від 04 березня 2019 року становить 116 324,71 грн, з яких 42 724,49 грн заборгованість за основним боргом, 32 959,07 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 40 641,15 грн заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту (а.с. 21). 19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу №19/12-2023, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» право вимоги до боржників відповідно до реєстру боржників, в тому числі за договором № Z06.00601.004988386 від 04 березня 2019 року, укладеними з відповідачем (а.с. 24-35). 22 грудня 2023 року між ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №22/12-2023 відповідно до умов якого право вимоги за вищевказаними кредитними договорами було відступлено позивачу (а.с. 36-44). Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Банк, направивши 06 липня 2021 року відповідачу вимогу щодо усунення порушення кредитних зобов`язань про дострокове погашення усієї заборгованості за кредитним договором, тобто на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом та нарахування штрафних санкцій. У вказаній вимозі банк, зважаючи на те, що [PERSON] належним чином не виконував своїх зобов`язань за договором, вимагав достроково повернути заборгованість за кредитом в тридцятиденний термін з дня направлення цієї вимоги. Враховуючи викладене,банк не мав права нараховувати відповідачу відсотки після 06 липня 2021 року. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № Z06.00601.004988386 від 04 березня 2019 року, яка складається з заборгованості за основним боргом, яка в межах позовних вимог становить 42 724,49 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками (станом на день пред`явлення вимоги до позичальника - 06 липня 2021 року) у розмірі 12 053,02 грн, на загальну суму 54 777,51 грн. Що стосується заборгованості по платі за обслуговування кредитів, то суд вважає її необґрунтованою з наступних підстав. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, ЗУ «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч.1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності ЗУ «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування». Така правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Укладеним між сторонами кредитним договором встановлено, що оплата за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,50% щомісячно від початкової суми кредиту, без уточнення систематичності запиту інформації щодо кредиту споживачем. Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення кредитного договору, укладеного між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в розмірі 2,50 %, є нікчемним, а відтак суд відмовляє у задоволені позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 40 641,15 грн заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту. Також, суд не бере уваги твердження відповідача, що борг по тілу кредиту та процентам підлягає перерахуванню з врахуванням сплачених раніше платежів, що були внесені в рахунок погашення платежів по оплаті за обслуговування кредиту, адже представником до суду не було заявлено зустрічних вимог про визнання недійсним Кредитного договору (або його окремих частин), застосування наслідків недійсності правочину та/або перерахунку заборгованості відповідача. Таким чином вимоги відповідача про зарахування комісії в погашення основної суми заборгованості не можуть бути задоволенні судом, оскільки суд розглядає справу у межах заявлених позовних вимог. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем були порушені умови кредитного договору, однак з огляду на вищенаведене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № Z06.00601.004988386 від 04 березня 2019 року в розмірі 54 777,51 грн, з яких 42 724,49 грн заборгованість за основним боргом, 12 053,02 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст.141 ЦПК України. Зважаючи, що позов задоволений частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 423, 17 грн судового збору, що є пропорційним до задоволених вимог. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем були надані такі документи: договір про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28 вересня 2021 року (а.с. 45-48), додаткову угоду № 11 від 23 травня 2024 року (а.с. 49), акт № 19 від 23 травня 2024 року (а.с. 50), акт № 1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 12 червня 2024 року (а.с. 51), статут АО "Правовий Діалог" (а.с. 52-55), платіжну інструкцію від 13 червня 2024 року № 760 (а.с. 56). Дослідивши надані докази, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати на професійну правову допомогу, пропорційно до задоволених вимог, що становить 3 290,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial