Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» звернулося до Солом`янського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування завданих збитків в розмірі 47 005,47 грн. та судового збору. Позов обгрунтовано тим, що між ПАТ «СК «АРКС» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування № АР5093525, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Mercedes-Benz»; GLS-Class, д.н.з. [NUMBER] . 01 грудня 2021 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу PORSCHE, д.н.з. [NUMBER] та транспортного засобу «Mercedes-Benz»; GLS-Class, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , після чого останній самовільно залишив місце ДТП. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.01.2022 року по справі №752/30624/21 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. ст. 122-4 і 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). До АТ «СК «АРКС» із заявою про виплату страхового відшкодування звернулось ПрАТ «Європейський страховий альянс». АТ «СК «АРКС» на підставі страхового акту № ARX3607420 АТ «СК «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 47005,47 грн. на користь потерпілої особи. Позивач звертався до відповідача із претензією про відшкодування шкоди в порядку регресу, проте жодної відповіді на адресу позивача не надходило та виплати відшкодування в порядку регресу з боку відповідача здійснено не було. Ухвалою від 26.07.2024 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, при цьому позовна заява містить клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. У встановлений судом строк, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. За загальним правилом ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку до наступного. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього процесуальний кодекс України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. За вимогами Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що 01.12.2021 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів PORSCHE, д.н.з. [NUMBER] та «Mercedes-Benz»; GLS-Class, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.01.2022 по справі №752/30624/21 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. ст. 122-4 і 124 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене, з урахуванням засад інституту доказування у цивільному судочинстві, зокрема положення ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.01.2022 по справі №752/30624/21, яка набрала законної сили, відповідно до якого відповідача визнано винуватим у дорожньо-транспортній пригоді. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді є доведеною. Так, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 01.12.2021, був пошкоджений автомобіль PORSCHE, д.н.з. [NUMBER] , який на момент ДТП належав [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . На момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб PORSCHE, д.н.з. [NUMBER] , був забезпечений Договором добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією транспортного засобу (договір №-01080650), укладеним між ПАТ «Європейський страховий альянс» та [PERSON] , що підтверджується копією договору, долученою до позовної заяви. 03 грудня 2021 року [PERSON] звернулась до ПАТ «Європейський страховий альянс» з повідомленням про подію з транспортним засобом PORSCHE, д.н.з. [NUMBER] . Згідно розрахунку №1081125 від 09.12.2021, акту виконаних робіт №65023947 від 16.02.2022, , розрахунку суми страхового відшкодування, розрахунку коефіцієнту фізичного зносу ДТЗ та розрахунку розміру страхового відшкодування по пошкодженому транспортному засобу або іншому майну, вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля PORSCHE, д.н.з. [NUMBER] , складає 57130,13 грн. Вказана сума перерахована ПАТ «Європейський страховий альянс» ТОВ «Віннер Автомотів», яким здійснювалось ремонт автомобіля PORSCHE, д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується платіжними дорученнями №3351 від 10.01.2022 в розмірі 30000 грн. та №3353 від 11.01.2022 в розмірі 27130,13 грн. ПАТ «Європейський страховий альянс», звернулось до ПАТ «СК «АРКС» із заявою про виплату страхового відшкодування (в порядку суброгації), в якому просило здійснити грошове відшкодування в порядку суброгації в розмірі 57130,13 грн., тобто вартості матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля PORSCHE, д.н.з. [NUMBER] . ПАТ «СК «АРКС» на підставі страхового акту № ARX3607420 здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 47005,47 грн. на користь ПАТ «Європейський страховий альянс». Таким чином, ПАТ «СК «АРКС» виконало покладений на нього Законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини водія забезпеченого транспортного засобу, який керував транспортним засобом у стані алкогольного. Згідно з ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. За загальним правилом, згідно зі ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. У зв`язку з тим, що відповідач спричинив дорожньо-транспортну пригоду та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди не дочекавшись прибуття працівників поліції, що підтверджується ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.01.2022, відповідно до вимог діючого законодавства страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, чим і скористався позивач. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до п.п а) 38.1.1 ч. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 у пункті 27 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України). Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved