Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення порядку користування квартирою. Позов обґрунтований тим, що сторони є співвласниками квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , в розмірі по 1/5 частини квартири на підставі свідоцтва про право власності від 05 вересня 2014 року, серія [NUMBER] . Зазначена квартира має загальну площу 86,5 кв. м та складається з чотирьох ізольованих житлових кімнат, а саме: 5 кімната -10,20 кв.м, 6 кімната -12,80 кв.м, 7 кімната -15,50 кв.м, 8 кімната -18,70 кв.м; та інших приміщень, а саме: 1 коридор 9,3 кв. м, 2коридор 3,60 кв. м, 3 ванна кімната - 2,90 кв. м, 4 туалет 1,40 кв.м, 9 кухня 9,2 кв. м, балкон -4,00 кв.м, лоджія - 3,30 кв. м. Позивачка посилається на те, що наразі вона з сином проживає в квартирі та використовує кімнату площею 15,5 кв.м та приміщення загального користування. Між нею та відповідачами виникають постійні конфліктні ситуації з приводу користування квартирою та пропорційною оплатою за комунальні послуги, у зв`язку із чим вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів. Від укладення нотаріально посвідченої угоди щодо порядку користування квартирою відповідачі відмовились. На підставі викладеного просила визначити порядок користування вищевказаною квартирою наступним чином: виділити їй, [PERSON] , разом із сином [PERSON] у користування житлову кімнату площею 18,7 кв. м; залишити у користування [PERSON] житлову кімнату площею 12,8 кв. м.; виділити у користування [PERSON] житлову кімнату площею 15,5 кв. м.; виділити у користування [PERSON] житлову кімнату площею 10,2 кв. м.; інші приміщення, а саме: коридор 9,3 кв. м, коридор 3,60 кв. м, ванна кімната - 2,90 кв. м, туалет 1,40 кв.м, кухня 9,2 кв. м, балкон -4,00 кв.м, лоджія - 3,30 кв. м. залишити у загальному користуванні. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 07.12.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої визначений в порядку загального позовного провадження. Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 2/0/9-22 від 08.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальну підсудність Чугуївського міського суду Харківської області було змінено на територіальну підсудність Глобинського районного суду Полтавської області. Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 65 від 17.11. 2022 року «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області» територіальну підсудність Чугуївського міського суду Харківської області відновлено з 23.11.2022 року. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 10 січня 2024 року закрито підготовче провадження у справі, розгляд якої призначено по суті. Позивачка [PERSON] неодноразово подавала заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю її явки до суду. У судове засідання не зявилась, повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином. Відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися повторно, причину неявки\~суду не\~повідомили,\~про дату\~та час\~розгляду справи\~повідомлялися своєчасно\~та належним\~чином згідно\~зі ст.128-131\~ЦПК України,\~заяв про\~розгляд справи\~за \~їх відсутності\~та відзивів\~на позовну\~заяву \~до суду\~ не\~надходило. Враховуючи зазначене, суд відповідно до приписів ч.4 ст. 223 ЦПК України ухвалює заочне рішення та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ч.2 ст. 247 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані учасниками справи докази, суд приходить до наступного. За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У статті 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За змістом статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Частиною першою статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частин першої, другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння і користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про право власності серія [NUMBER] , яке видане органом приватизації житла «ЕЖКЕУ-2011» [INFO] , квартира , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у рівних долях по 1/5 частки кожному. Квартира приватизована згідно зЗаконом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа квартири становить 86,50 кв.м, а відновна вартість на сосен приватизації -15,14 грн. Характеристика квартири та її обладнання наведені у технічному паспорті, який є складовою частиною цього свідоцтва. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від від 27 серпня 2014 року № 15 (а. с. 16). Як вбачається з копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , виготовленого КП «Чугуївське міжміське БТІ», інвентаризаційна справа № 1476, реєстровий №/1491, який виготовлено станом на 20.06.2014 р., квартира розташована на 2 поверсі 44 поверхового будинку та складається з 4 кімнат житловою площею 57,20 кв.м, у тому числі: 5 кімната -10,20 кв.м, 6 кімната -12,80 кв.м, 7 кімната -15,50 кв.м, 8 кімната -18,70 кв.м; 1 коридор 9,3 кв. м, 2коридор 3,60 кв. м, 3 ванна кімната - 2,90 кв. м, 4 туалет 1,40 кв.м, 9 кухня 9,2 кв. м, балкон -4,00 кв.м, лоджія - 3,30 кв. м. Загальна площа 86,50 кв.м, висота приміщень 2,60 м. В будинку є вода, газ електрика, каналізація, центральне опалення. Згідно довідки про реєстрацію від 18.10.2021 сторони проживають та зареєстровані вза адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За положеннями частини першої статті 383 ЦК України та статті 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У постанові\~Верховного Суду\~від 03\~жовтня 2018\~року у\~справі №\~363/928/16-ц\~(провадження\~№ 61-24395св18)\~зроблено висновок,\~що при\~здійсненні права\~власності співвласниками\~щодо спільного\~майна потрібно\~враховувати правову\~природу такої\~власності,\~адже співвласникам\~належить так\~звана ідеальна\~частка у\~праві власності\~на спільне\~майно,\~яка є\~абстрактним вираженням\~співвідношення в\~обсязі прав\~співвласників спільної\~власності.\~Отже,\~кожному з\~них належить\~не частка\~у спільному\~майні,\~а частка\~у праві\~власності на\~це майно.\~Визнання за\~кожним зі\~співвласників права\~на конкретну\~частину майна\~в натурі\~спричинить припинення\~спільної власності.\~Поняття ж\~реальної частки\~використовується при\~поділі спільного\~майна в\~натурі в\~разі припинення\~його спільного\~правового режиму,\~а також\~може застосовуватися\~відповідно до\~частини третьої\~статті 358\~ЦК України\~при встановленні\~співвласниками порядку\~користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Відповідно до статті 47 ЖК України норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. У цій справі спір стосується не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному співвласнику по 13,65 кв. м житлової площі на одну особу, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим. Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 07 лютого 2022 року у справі № 182/3348/19(провадження № 61-1084св21). Як вбачається з наданих доказів сторони у справі не домовились про порядок володіння і користування спірною квартирою, яка є їхньою спільною частковою власністю. У зв`язку з конфліктними ситуаціями між ними з приводу користування квартирою та пропорційною оплатою за комунальні послуги, [PERSON] неодноразово зверталась до правоохоронних органів (а.с.12-14). Згідно акту-підтвердження від 17.10.2021 р., складеного за участю Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області, в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровано і фактично мешкають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а [PERSON] зареєстрований, але не проживає з 08.05.2020 р. (а.с.11). Між тим факт непроживання співвласника [PERSON] у квартирі не свідчить про відсутність спору між сторонами та не позбавляє позивачку права на встановлення порядку користування квартирою. Суд вважає, що запропонований позивачкою порядок користування квартирою відповідає вимогам ч.1 ст. 383 ЦК України та статті 150 ЖК України, не порушує прав та інтересів відповідачів, відповідає їх часткам співвласників у праві власності. Інших варіантів користування спірною квартирою, який би відповідав часткам співвласників у праві власності, відповідачі до суду не надали. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачкою, підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках по 302,67 грн. з кожного на користь ВойтюкН.В.

Outcome: approved