Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

23 липня 2024 року [PERSON] звернулася до Московського районного суду м.\~Харкова з позовом до [PERSON] , у якому просить: -стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів його доходу, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , 2019 року народження, подружні стосунки з відповідачем не склалися, спільне проживання припинено. Враховуючи, що відповідач є працюючою особою, не має інших дітей або утриманців, право дитини на достатній життєвий рівень, а також обов`язок батьків утримувати своїх дітей, звертається до суду з указаним позовом. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 24 липня 2024 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. 19 серпня 2024 року представник відповідача [PERSON] адвокат Прокопцев С. В. звернувся до Московського районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» з відзивом на позовну заяву, у якому просить частково задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 від усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня пред`явлення позову і до набуття нею повноліття. Відзив обґрунтований тим, що шлюб між сторонами не розірваний, відомостей про проживання доньки разом з позивачем саме за адресою фактичного місця проживання немає. Також зазначено, що позивачем не надано доказів відвідування дитиною приватного садочка, танцювального гуртка та логопеда, як і доказів вартості таких послуг. Одночасно представник відповідача зазначає, що позивачка має узгоджувати з відповідачем питання виховання дитини, в тому числі й витрати на її утримання та розвиток. Проте всупереч наведеному позивачка витрати з відповідачем не узгоджувала. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. У матеріалах справи міститься заява представника відповідача [PERSON] адвоката Прокопцева С. В. від 15 вересня 2024 року про розгляд справи без їх участі, у якій зазначив, що наполягає на частковому задоволенні позовних вимог з урахуванням відзиву. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке. [PERSON] , [INFO] , перебуває у зареєстрованому 01.06.2019 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Сватівському району та місту Голубівка Головного територіального управління юстиції у Луганській області шлюбі з [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 7, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками дитини [PERSON] , [INFO] , є: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Отже, від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сторони разом з дитиною зареєстровані за однією адресою, що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб з Реєстру територіальної громади м. Харкова. Згідно ст. 8 Закону\~України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до абзацу 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відтак, відповідач, як батько дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні та утриманні своєї дитини. Позивач просить суд стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі частини з усіх видів його доходу, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)\~стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2\~ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Факт проживання дитини з позивачем відповідачем не заперечувався. Згідно матеріалів справи місце роботи та дохід відповідача суду невідомий. Визначаючи розмір аліментів на утримання малолітньої дитини суд виходить із сукупності наявних в матеріалах справи доказів та враховує загальновідомі обставини про потреби дитини, забезпечення належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку. Також суд враховує те, що обов`язки з утримання дитини є рівними для обох батьків, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50\~відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Одночасно суд зазначає, що обґрунтування позивачем розміру аліментів на утримання дитини, викладені у позові, можуть слугувати підставою для стягнення додаткових витрат на утримання дитини, такі витрати не носять постійного характеру, проте така вимога позивачем не заявлена. Відтак, з урахуванням вищевказаних положень законодавства, обставин справи та інтересів дитини, суд вважає, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь матері дитини. На переконання суду, такий розмір аліментів забезпечить потреби дитини, задовольнятиме правомірні очікування позивача на отримання аліментів та фінансову спроможність відповідача, і з урахуванням балансу інтересів батьків та дитини буде достатнім для забезпечення її належного утримання. За правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Так, [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом 23 липня 2024 року, що підтверджується матеріалами справи. Відтак, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, аліменти підлягають стягненню з 23 липня 2024 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Отже, судовий збір за звернення до суду з позовом про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial