Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

У липні 2024 року ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.02.2020 між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 96209024000, відповідно до умов договору відповідач отримала кредитні кошти для особистих потреб у розмірі 30359 грн строком не пізніше 30 календарних днів. В порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим АТ «УКРСИББАНК» відступило ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ», на підставі договору факторингу 199 від 22.02.2021 право вимоги до відповідача за вказаним вище договором. Таким чином, позивач набув право вимоги до [PERSON] та став новим кредитором. На підставі вищевикладеного позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором № 96209024000 від 19.02.2020 у розмірі 37765,50грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Яценко Н.О. для розгляду даної справи. Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 09 серпня 2024 року відкрито спрощене провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача надіслала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та дату судового засідання повідомлялася, шляхом направлення судової повістки за адресою місця реєстрації , про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Також була повідомлена про розгляд справи шляхом направлення смс повідомлення на № телефону [NUMBER] . Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов до наступного висновку. 19.02.2020 між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 96209024000, відповідно до умов договору відповідач отримала кредитні кошти для особистих потреб . Банк виконав взяті зобов`язання , свою чергу відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у встановлений термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (а.с. 9-10). 19.02.2020 року відповідач підписала анкету-заяву на надання споживчого кредиту (а.с. 12 зворот). 22.02.2021між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» було укладено договір факторингу № 199, відповідно до умов якого АТ «УКРСИББАНК» відступив фактору, який зобов`язався прийняти права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості, боржників перед клієнтом, що передбачені умовами первинних договір, та визнані в Реєстрі боржників, що підписуються сторонами у паперовому вигляді. Пунктом 4.1. вказаного вище договору визначено, що право власності на права вимоги вважаються такими, що перейшло від клієнта фактору, та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлення прав вимог у фактора виникає у моменту підписання акту приймання-передачі права вимоги. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 199 від 22.02.2021, ТОВ «ФК «Суперіум» набуло права вимоги до відповідача за договором № 96209024000 від 19.02.2020, позичальником за яким є відповідач Відступлена сума заборгованості становить 37765,5 грн. з яких: заборгованість за основним боргом 29423,36 грн., заборгованість за відсотками 8342,14 грн., заборгованість за комісіями 0,0 грн. ТОВ «ФК «Суперіум» звернулось до та [PERSON] з вимогою про усунення порушення основного зобов`язання №96209027000/23-1 від 21.12.2023, в якій вимагало від відповідача сплатити вказану заборгованість протягом 30 днів з моменту отримання цієї вимоги (а. с. 23). Приписами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідно до ст. 509 ЦК України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як вбачається з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з приписом ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Нормою ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Проте, відповідач умови договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 96209024000 від 19.02.2020 своєчасно і в повному обсязі не виконувала, кредит не сплачувала. Таким чином відповідачем були порушені вимоги ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України та умови договору, через що виникла заборгованість за кредитом. Розмір заборгованості за тілом кредиту у сумі 29423,36грн підтверджений належними та допустимими доказами. Щодо заборгованості за відсотками, суд дійшов висновку, що сторони в договорі № 96209024000 від 19.02.2020 погодили їх розмір та порядок нарахування. Відповідач не надала власного розрахунку заборгованості на спростування сум, зазначених позивачем, а тому позивач має право на стягнення з відповідача відсотків у сумі 8342,14грн. З огляду на викладене суд задовольняє позов в повному обсязі. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved