Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

У липні 2024 року представник ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати електричної енергії, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг в розмірі 20 058,88 грн та 3 028,00 грн судового збору Позов обґрунтований тим, що ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» є електропостачальником та отримала ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу. [PERSON] являється споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав. На момент звернення до суду у відповідача виникла заборгованість перед позивачем на загальну суму 20 058,88 грн за спожиту електричну енергію 05 липня 2024 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. 08 липня 2024 року судом отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру, згідно з яким відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 10 липня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи на 28 серпня 2024 року. У зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, призначене на 28 серпня 2024 року розгляд справи в судом відкладено на 16 жовтня 2024 року. Представник позивача 28 серпня 2024 року звернувся до суду із заявою про розгляд справи без участі їх представника, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у випадку неявки відповідача в судове засідання. 16 жовтня 2024 року на адресу суду від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності визнання позовних вимог у повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» 14 червня 2018 року отримало ліцензію з постачання електричної енергії. Відповідач [PERSON] з 06 грудня 2018 року є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» розроблено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (в редакції з 01.01.2019 року. Відповідно до п.2.1 даного Договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Згідно з підпунктом 1 пункту 6.2 договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору. Згідно розрахунку заборгованості за електроенергію, заборгованість [PERSON] станом на червень 2024 року становить 20 058.88 грн. Вказаний розрахунок підтверджується рахунком за електроенергію відповідача за січень 2022 року. При вирішенні справи суд виходить з наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до п. 4.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ), що затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 року, розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Згідно абз. 2 п. 4.10 ПРРЕЕ, побутові споживачі та суб`єкти господарювання, предметом діяльності яких є надання житлово-комунальних послуг населенню, у межах наданих населенню послуг, установи та організації, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення, здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії, як правило, один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до договору про постачання електричної енергії споживачу. Виходячи з положень п. 4.12 ПРРЕЕ, рахунок за спожиту електричну енергію оплачується протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем або в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду. Відповідно до п. 4.13 ПРРЕЕ, для здійснення розрахунків за фактичну спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку. Як передбачено п. 5.5.5 ПРРЕЕ, споживач зобов`язаний, зокрема: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору. Відповідно ч. 1 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. В силу вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких доказів (відомостей) на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Натомість відповідач звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог у повному обсязі. Вказана заява, відповдіно до ст. 206 ЦПК України, приймається судом так як не суперечить вимогам закону та не порушує права та законні інтереси третіх осіб. Таким чином, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту електричну енергію, яка виникла внаслідок порушення взятих на себе відповідачем зобов`язань в частині оплати послуг. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку за необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі та про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості з оплати електричної енергії в розмірі 20 058,88 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Разом з тим, згідно з вимогами ч.1 ст. 142 ЦПУ України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача 50 % від сплаченого останнім судового збору за подання позовної заяви до суду з одночасними поверненням позивачу 50 % від сплаченого судового збору з державного бюджету через визнання позовних вимог відповідачем до початку першого судового засідання.

Outcome: approved