Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

В березні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в обґрунтування якого вказала, що 16.12.2022 між нею та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів шляхом укладення розписки відповідно до якої: остання підтвердила факт отримання грошових коштів у якості позики в сумі 21 000 доларів США від неї. Позичальник зобов`язався повернути позику у термін до 31.12.2023. Проте, станом на дату подання цієї позовної заяви, Позичальник грошові кошти не повернув у повному обсязі, що спонукає Позикодавця звернутися до суду із цією позовною заявою про стягнення коштів у судовому порядку. У зв`язку із невиконанням Відповідачем обов`язку щодо вчасного повернення коштів, їй було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює на суму 40 000 гривень. З врахуванням наведеного позивач просить: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти заборгованості за договором позики у загальній сумі 21 000 доларів США 00 центів, моральну шкоду в розмірі 40 000 гривень та усі судові витрати. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2024 року прийнято відмову представника позивача [PERSON] від частини позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 17000 доларів США за договором позики, а провадження в справі в цій частині закрито. В судовому засіданні представник позивача в іншій частині позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала в частині стягнення 4000 доларів США, які вона не відмовляється повернути, але на даний час такої змоги не має. В частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди заперечила, оскільки позивач коштів не втратила, оскільки отримала більше ніж позичала під відсотки, шкоди здоров`ю їй не завдано. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 16.12.2022 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно якого остання отримала від [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 21000 доларів США, які зобов`язалась повернути в строк до 31.12.2023 року. Факт отримання грошових коштів [PERSON] підтверджується розпискою від 16.12.2022 року. 05.09.2024 року [PERSON] повернула [PERSON] 17000 доларів США, решту коштів в сумі 4000 доларів США не повернула. Стаття 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей. Розписка, підписана відповідачем, є саме таким документом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як передбачено ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. Для відшкодування моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення. Причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без будь-яких додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданих травм, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує як характер моральних страждань позивача, так і їх тривалість та вважає, що відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн. відповідатиме засадам розумності та справедливості, а також обставинам справи та наслідкам, що настали для позивача, яка зазнала моральних страждань внаслідок невиконання своїх зобов`язань щодо повернення у визначений сторонами строк грошових коштів відповідачем, та у зв`язку із цим необхідністю вживання заходів для відновлення порушених прав. При цьому позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що внаслідок дій відповідача погіршився стан її здоров`я. Наданий суду консультативний висновок від 22.03.2024 року вказаних обставин достовірно не підтверджує. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договорами позики від 16.12.2022 року в розмірі 4000 доларів США та 5000грн. моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за їх недоведеністю. Враховуючи, що позивач відповідно до Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, як особа з інвалідністю першої групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серія [NUMBER] , судовий збір відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь держави пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 1601,51грн. (38,7878грн. (за 1 долар США по курсу станом на 14.03.2024р.) х 4000 = 155151,20 + 5000грн. = 160151,20грн./100). На підставі викладеного та

Outcome: partial