Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

07 червня 2024 року [PERSON] з використанням системи «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить позбавити його батьківських прав. Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що відповідач є батьком позивача. Позивач проживає з матір`ю - [PERSON] та вітчимом. Після розірвання шлюбу між батьками позивача відповідач не спілкувався з позивачем, не брав участі у його вихованні, утриманні та не цікавився його життям. З 2010 року відповідач втратив інтерес до позивача, свідомо уникав участі в його вихованні, не намагався встановити з ним відносини та спілкування, а тому змінити поведінку відповідача відносно позивача неможливо. Також, відповідач відмовився надавати позивачу матеріальну допомогу на лікування, посилаючись на те, що в нього є інша сім`я та дитина. Враховуючи, що відповідач ухилявся та ухиляється і на даний час від виховання позивача, не спілкується з ним, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 червня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов. Відповідач відзив на позов не подав. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 липня 2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в справі і призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач, третя особа [PERSON] та їх представник позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Позивач, зокрема, пояснив, що з 2010 року бачив батька лише декілька разів, останній раз - у 2018 році. У позивача була тяжка хвороба, від якої він ледь не помер. Відповідач у 2018 році приходив до позивача в лікарню, дав 200 грн., після чого здоров`ям та життям позивача не цікавився, не телефонував, участі в його вихованні та утриманні не брав. Третя особа суду повідомила, що відповідач ще до розірвання шлюбу сином не цікавився, а з 2010 року (після розірвання шлюбу) приїздив до сина лише 2 рази. Позивач тяжко хворів, проходив лікування та оперувався у м. Києві, ледь не помер. Третя особа знайшла відповідача, просила його допомогти фінансово на лікування сина, однак відповідач сказав, що має іншу сім`ю і в нього відсутня можливість допомогти, дав 600 грн. Лікарі говорили, що дитина помирає, проте відповідач відповів позивачу: «Що я можу зробити». Пізніше позивача перевели в лікарню м. Чернігова. На прохання третьої особи у 2018 році відповідач прийшов до сина в лікарню, розмовляв з ним, бо того просила третя особа. Після цього відповідач здоров`ям та життям сина не цікавився, участі в його вихованні не брав, не телефонував, не писав, на зв`язок не виходив, матеріально не допомагав. Син закінчив школу, продовжує навчання, а відповідач про нього взагалі нічого не знає. Відповідачу ніхто не забороняв займатися вихованням сина, однак він інтересу і бажання не виявляв. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщався завчасно та належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою в установленому законом порядку. Представник Новгород-Сіверської міської ради про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщений завчасно та належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Заслухавши доводи позивача, третьої особи, їх представника та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Батьками [PERSON] , [INFO] , є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії (а.с. 7). Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 16 лютого 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 24 червня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, запис № 917 - розірвано (а.с. 14 на звороті). Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 13 від 20 липня 2012 року про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 20 липня 2012 року (а.с. 7 на звороті). Відповідно до копії акту обстеження житлово-побутових умов від 23 травня 2024 року, складеного старостою сіл Троїцьке, Стахорщина, Форостовичі, Ларинівка, Фаївка, Бугринівка, Солов`їв Новгород-Сіверської міської територіальної громади [PERSON] у присутності сусідів-свідків: [PERSON] , [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , проживає [PERSON] . Разом із ним за вказаною адресою проживають: його дружина - [PERSON] та діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Згідно з характеристикою [PERSON] № 146/02-04-08 від 07 червня 2024 року, виданою Новгород-Сіверським ліцеєм № 1 Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, [PERSON] , 2006 року народження, навчався у ліцеї з першого класу. Батьки - мати та вітчим приділяли належну увагу вихованню сина. Біологічний батько [PERSON] за час навчання дитини жодного разу в школі не з`являвся, успішністю та справами сина не цікавився. У класному журналі у графі «відомості про батьків» дитина просила записувати батьком [PERSON] (а.с. 40). Відповідно до копії листа Новгород-Сіверського відділу державної виконавчої служби у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністрества юстиції № 16501 від 23 травня 2024 року на виконанні у відділі матеріали виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] аліментів на [PERSON] , [INFO] , відсутні (а.с. 10 на звороті). Згідно із копією акту обстеження умов проживання від 18 червня 2024 року, складеного начальником Служби у справах дітей Новгород-Сіверської міської ради, головним спеціалістом Служби у справах дітей Новгород-Сіверської міської ради та провідним фахівцем із соціальної роботи Центру надання соціальних послуг Новгород-Сіверської міської ради, батько [PERSON] з 2010 року з ним не проживає та на даний час ніяким чином йому не допомагає. Виконавчий комітет Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області рішенням № 182 від 26 червня 2024 року затвердив висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с. 35). Із даного висновку, зокрема, слідує, що [PERSON] проживає разом з матір?ю та вітчимом за адресою: [ADDRESS] . Зі слів неповнолітнього, він має бажання позбавити свого біологічного батька [PERSON] батьківських прав, бо востаннє його бачив у 2018 році, з ним не спілкується, а коли тяжко захворів та на лікування потрібно було більше 100000 грн. і мати попросила батька допомогти, його допомога склала 800 грн. Своїм батьком він вважає вітчима. Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Частинами першою, другою статті 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з положеннями частини другої статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до частини другої статті 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (стаття 155 Сімейного кодексу України). Пунктом 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України визначено, що батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення наведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із частиною першою статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до пункту 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в їх діях. Відповідач вихованням та утриманням сина не займається, проживає окремо від нього, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Вихованням і утриманням дитини займається мати та вітчим, що підтверджується матеріалами справи. Доказів, які б спростовували дані обставини, відповідач суду не надав. За встановлених обставин, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина, суд вважає за доцільне позбавити його батьківських прав відносно нього. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved