Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії у розмірі 22 191,04 грн, та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2\~422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач своєчасно у повному обсязі не сплачував надані йому за адресою: [ADDRESS] , нежитлове приміщення № ХІ послуги з постачання теплової енергії, у зв`язку з чим за період з 01.06.2023 по 31.08.2024 у нього утворилась заборгованість у розмірі 22\~191,04 грн, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді від 20.09.2024 року позовну заяву\~прийнято до\~розгляду\~ та\~відкрито провадження\~у справі,\~визначено провести\~розгляд справи\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження з\~повідомленням сторін,\~сторонам встановлено\~строки для\~подання заяв\~по суті\~справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. 14.10.2024 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позову в повному обсязі, в якій він просить застосувати наслідки визнання позовних вимог та стягнути з нього 50% судового збору, а також просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи на підставі доказів, які містяться у матеріалах справи та ухвалити рішення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України. На підставі досліджених письмових доказів, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, у тому числі, надається населенню м. Запоріжжя для побутових потреб. За Договором оренди від 01.05.2001 №330/12 Підприємцю [PERSON] у платне строкове користування було передано нежитлове приміщення загальною площею 23,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] Згідно з Додатковою угодою від 01.05.2001 до Договору оренди №330/12 договір оренди нежитлового приміщення №ХІ по [ADDRESS] вважається продовженим на 2 роки 11 місяців до 01.04.2023 року. Відповідно до листа КП «ГРАДПРОЕКТ» № 755 від 17.07.2024 року, за адресою: [ADDRESS] , відповідно до договору оренди від 01.05.2001 №330/12 ФОП [PERSON] передано в орендне користування нежитлове приміщення підвального поверху (літ А3) площе 23,28 кв.м. Акт прийому-передачі про повернення комунального майна з орендного користування не підписувався. Судом встановлено, що згідно відповіді №798385 від 20.09.2024 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] припинив здійснювати підприємницьку діяльність 29.10.2018 року. Згідно з наданим позивачем розрахунком суми заборгованості позивач у період з червня 2023 року по серпень 2024 року відпустив теплову енергію у нежитлове приміщення №ХІ, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] на загальну суму 22\~191 грн 04 коп. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, відповідно до якої цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, [PERSON] є споживачем наданих послуг з централізованого опалення, які надаються Концерном «Міські теплові мережі». Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року. З 01.11.2021 року між Позивачем та Відповідачем укладений ТИПОВИЙ ІДИВІДУАЛЬНИЙ ДОГОВІР №72229631 про надання послуги з теплової енергії послуги гарячої води. Згідно із приписами ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. У відповідності до п. 18 діючих Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальні споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаї в ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач [PERSON] подав заяву про визнання позову у повному обсязі, яка свідчить про те, що він погодився із зазначеним розрахунок позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Беручи до уваги, що відповідач [PERSON] визнав позов та погодився із наявністю у нього боргу перед Концерном «МТМ» при цьому, позивачем на підтвердження своїх вимог надано відповідні докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст.\~141\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на вищевказані положення Закону, суд доходить до висновку, що позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 1\~211,20 грн (2\~422,40 Х 50 %), а інші 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 1\~211,20 грн підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved