Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки «Либідь», Львівської філії Кредитної спілки «Либідь», в якому, з урахування заяви про уточнення позовних вимог від 02.07.2024, просить стягнути солідарно з відповідачів пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за договорами №156/08 від\~11.01.2008, №28/2008ЛФ від 12.03.2008, №71/2008ЛФ від 18.06.2008 про внесення депозитного вкладу на депозитний рахунок за період з 01 лютого 2023 року по 30 квітня 2023 року включно у розмірі 422963,60 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 977531,00 грн. за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за вказаними договорами про внесення депозитного вкладу. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що\~02 квітня 2012 року Галицьким районним судом м. Львова ухвалено рішення у справі № 2-851/11, яким вирішено стягнути з КС «Либідь» на його користь: 12 815,75 грн. заборгованості за депозитними вкладами від 11 січня 2008 року, 12 березня 2008 року та 18 червня 2008 року; 6 193,85 грн. відсотків на суми вкладів; 2 257,13 грн. відшкодування збитків, у зв`язку з інфляцією; 2 686,8 грн. пені, а всього - 23 953,53 грн. На виконання рішення суду, яке не оскаржувалося та набрало законної сили, відкрито виконавче провадження № 43546093. Однак рішення суду не виконано та заборгованості не погашено, у зв`язку із чим, відповідно до пункту 2.7 договорів про внесення депозитних вкладів на депозитні рахунки, за період з лютого по квітень 2023 року нарахована пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у сумі 42963,60 грн. Відтак, просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь вказаний розмір пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання з повернення депозитних вкладів. Окрім цього, позивач стверджує, що у зв`язку з порушенням КС «Либідь» своїх грошових зобов`язань за депозитними договорами, йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає в фізичному болі, внаслідок погіршення стану здоров`я, та душевних стражданнях через неможливість користуватися та вільно розпоряджатися належними йому грошовими коштами, яку оцінює в розмірі 977531,00 грн. Постановою Львівського апеляційного суду від 09 травня 2024 року справу за позовом [PERSON] до Кредитної спілки «Либідь», Львівської філії Кредитної спілки «Либідь» про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання та відшкодування моральної шкоди направлено до Галицького районного суду м. Львова для продовження розгляду. Матеріали справи надійшли до Галицького районного суду м. Львова 30 травня 2024 року. Ухвалою суду від 03.06.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 02.07.2024 позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог на підставі п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України. Ухвалою суду\~від 31.07.2024 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою судового засідання від 23.10.2024 року, постановленою без виходу в нарадчу кімнату, у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів відмовлено, у зв`язку з відсутністю належного обґрунтування неможливості надати такі докази самостійно. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві. Відповідачі (уповноважені представники) у судове засідання повторно не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими відправленнями рекомендованої кореспонденції. Правом на подачу відзиву на позов та подачу заяви про розгляд справи за їх відсутності не скористалися. Відповідно до ч. 2 ст. 223\~ЦПК\~України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. З врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам в повній мірі реалізувати свої процесуальні права, а також того, що відповідач неодноразово не з`являвся в судове засідання, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на неявку відповідачів по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд вважає можливим розглядати справу з ухваленням заочного рішення. Суд, заслухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому\~ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3\~статті 13 ЦПК\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що\~між Львівською філією кредитної спілки «Либідь» та позивачем [PERSON] , як членом кредитної спілки, було укладено договори про внесення депозитного вкладу на депозитний рахунок (далі договори), а саме: №156/08 від 11.01.2008, №28/2008ЛФ від 12.03.2008 та №71/2008ЛФ від 18.06.2008. Заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 02 квітня 2012 року у справі №2-851/11 (провадження 2/1304/149/2012) позов [PERSON] до Кредитної спілки «Либідь» про стягнення суми депозитних вкладів задоволено частково. Вирішено стягнути на його користь 12815,75 грн. - заборгованості по депозитних вкладах, 6193,85 грн. - нарахованих відсотків, 2257,13 грн. - відшкодування збитків, у зв`язку з інфляцією, 2686,80 грн. пені, а всього 23953,53 грн. Даним рішенням суду встановлено факт наявності заборгованості у кредитної спілки «Либідь» перед позивачем по договорах про внесення депозитного вкладу №156/08 від 11 січня 2008 року, 28/2008ЛФ від 12 березня 2008 року, 71/2008ЛФ від 18 червня 2008 року в розмірі 23953,53 грн. Рішення суду набрало законної сили 13.04.2012. 17.04.2012 на виконання рішення суду видано виконавчий лист, та Голосіївським районним відділом ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження №43546093. Станом на 25.01.2024 судове рішення відповідачем не виконано, виконавче провадження є відкритим, що підтверджується інформаційною довідкою про виконавче провадження. Пунктом 2.7 договорів №156/08 від 11 січня 2008 року, 28/2008ЛФ від 12 березня 2008 року, 71/2008ЛФ від 18 червня 2008 року про внесення депозитного вкладу передбачено, що у випадку несвоєчасного повернення депозиту та нарахованих на нього процентів спілка виплачує пеню в розмірі облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день такого прострочення. Позивачем у позовній заяві наведено розрахунок, відповідно до якого розмір пені за період з 01.02.2023 по 30.04.2023 становить 422963,60 гривень. Виходячи з характеру такого виду відповідальності КС «Либідь», сплата цих коштів є неустойкою, що встановлено рішенням Галицького районного суду м. Львова від 02.04.2012, а відтак відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Пункт 1.2 договорів №156/08 від 11.01.2008, №28/2008ЛФ від 12.03.2008, №71/2008ЛФ від 18.06.2008 про внесення депозитного вкладу на депозитний рахунок визначає, що термін дії договору складає 18 календарних місяців з дня внесення депозиту. Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно із частинами першою, четвертою статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини першої статті 549 та частини другої статті 551 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Звертаючись до суду із вказаним позовом, [PERSON] як підставу для стягнення пені покликався на п.2.7 кожного з договорів (№156/08 від 11.01.2008, №28/2008 від 12.03.2008, №71/2008 від 18.06.2008), яким передбачено, що у випадку несвоєчасного повернення депозиту та нарахованих на нього процентів кредитна спілка виплачує члену кредитної спілки пеню в розмірі облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день такого прострочення. Як правило, чинність укладеного договору припиняється зі спливом встановленого строку його дії та виконанням сторонами зобов`язань. За договором банківського строкового вкладу, банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за ним зі спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 02 квітня 2012 року встановлено, що відповідно до п.1.2 укладеної між кредитною спілкою та [PERSON] , угоди №156/08 від 11 січня 2008 року, строк дії договору завершився 11 липня 2009 року /а.с.9-10/. Відповідно до п.1.2 укладеної між кредитною спілкою та [PERSON] , угоди №28/2008 від 12 березня 2008 року, строк дії договору завершився 12 вересня 2009 року. Відповідно до п.1.2 укладеної між кредитною спілкою та [PERSON] , угоди №71/2008 від 18 червня 2008 року, строк дії договору завершився 18 грудня 2009 року. Тобто, встановлені судом обставини свідчать про те, що між сторонами припинились договірні правовідносини з договорів банківського вкладу. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року в справі №727/898/19 зазначено, що «у цивільному законодавстві закріплено конструкцію «розірвання договору» (статті 651 654 ЦК України). Вона охоплює собою розірвання договору: за згодою (домовленістю) сторін; за рішенням суду; внаслідок односторонньої відмови від договору. Оскільки рішення Галицького районного суду м. Львова від 02 квітня 2012 року у цивільній справі №2-851/11 (провадження 2/1304/149/2012), відповідно до якого було стягнуто з КС «Либідь» на користь [PERSON] 12815 грн. 75 коп. боргу по депозитних вкладах; 6193 грн. 85 коп. відсотків на суму вкладів депозитів; 2257 грн. 13 коп. відшкодування збитків у зв`язку з інфляцією; 2686 грн. 80 коп. пені, що у сукупності становить 23953 грн. 53 коп., набрало законної сили 13 квітня 2012 року та, відповідно до постанови від 04.06.2014 державного виконавця Бубели А.М. ВДВС Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві про відкриття виконавчого провадження №43546093, було звернуто до примусового виконання, відтак позивач скористався правом на розірвання депозитних договорів, звернувшись до КС «Либідь» з вимогою про стягнення заборгованості по депозитних вкладах, нарахованих відсотків, відшкодування збитків, у зв`язку з інфляцією та пені, відтак, договірні зобов`язання між сторонами припинились. Таким чином, після ухвалення рішення Галицьким районним судом м. Львова від 02 квітня 2012 року у справі №2-851/11 (провадження 2/1304/149/2012), яким стягнуто з КС «Либідь» на користь [PERSON] кошти за договорами вкладу, договірні відносин між сторонами є такими, що припинилися. Після ухвалення рішення про стягнення депозитного вкладу та набрання ним законної сили між сторонами не існує споживчих (договірних) правовідносин, а до грошового зобов`язання зі сплати коштів, наявність якого підтверджене судовим рішенням, застосовуються приписи статті 625 ЦК України у разі його невиконання. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних не є санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Однак, позивач таких вимог не заявляв. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення вимог позивача про стягнення пені за несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання за договорами про внесення депозитних вкладів. Частиною 1 статті 188 ЦПК України встановлено, що похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Як вбачається з мотивувальної частини позовної заяви [PERSON] , позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів моральної шкоди за несвоєчасне виконання останнім грошових зобов`язань за договорами: №156/08 від 11.01.2008, №28/2008ЛФ від 12.03.2008, №71/2008ЛФ від 18.06.2008 є похідною вимогою від основної вимоги про солідарне стягнення з відповідачів пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за згаданими договорами. Відтак, оскільки основна позовна вимога (про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за договорами №156/08 від 11.01.2008, №28/2008ЛФ від 12.03.2008, №71/2008ЛФ від 18.06.2008) до задоволення не підлягає, то і похідна вимога - про стягнення моральної шкоди, також до задоволення не підлягає. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~У разі відмови в позові - на позивача. При поданні позову позивач судовий збір не сплачував, оскільки звільнений від його сплати на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed