Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

17 липня 2024 року позивач Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] солідарно заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення з урахуванням 3% річних та інфляційного збільшення у розмірі 90\~964,33 грн., з яких: 76\~071,88 грн. сума основного боргу, 1\~689,56 грн. сума 3% річних та 13\~202,89 грн. інфляційне збільшення, а також судовий збір по справі у розмірі 3\~028,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що між Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради та [PERSON] встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг, згідно рішення Дніпропетровської міської ради № 526 від 20.04.1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування позивачу, абоненту відкритий особовий рахунок. Відповідно до розрахунку, сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , де відповідальним квартиронаймачем є [PERSON] , якій відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , станом на 30 квітня 2024 року складає 76\~071,88 грн. Також, позивач здійснив розрахунок заборгованості з урахуванням статті 625 ЦК України, за період з липня 2018 року по січень 2022 року інфляційне збільшення суми боргу становить 13\~202,89 грн., а 3% річних за цей період складають 1\~689,56 грн. Крім того, відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за місцем реєстрації відповідального квартиронаймача [PERSON] зареєстровані також і інші члени його сім`ї [PERSON] та [PERSON] , яких відповідно до чинного законодавства слід вважати солідарними боржниками, оскільки останні користуються нарівні з відповідальним квартиронаймачем усіма правам і обов`язками, що випливають з договору найму. Тому, Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради вирішило звернутися до суду для стягнення з відповідачів вказаної вище суми заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення. Ухвалою суду від 22 липня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 22 липня 2024 року, а також відповідачам було направлено копію позовної заяви із додатками. 22 жовтня 2024 року від представника відповідача [PERSON] [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає з огляду на наступне. Позивачем заборгованість відповідачам нарахована більш, ніж за три роки до подання позовної заяви. Всі суми основного боргу та похідні суми інфляційних втрат і 3% річних, які нараховані більш ніж за 3 роки до подання позовної заяви, знаходяться поза межами строків позовної давності та не підлягають стягненню. Відповідач особисто зв`язувалась з представниками позивача та намагалася вирішити питання за допомогою мирової угоди, підрахування сум сплачених сум та залишку боргу, а також отриманням необхідних документів, враховуючи, що родина відповідача являється багатодітною родиною. Крім того, відповідач перебуває на обліку в Управлінні як отримувач допомоги на дітей одиноким матерям з 01 вересня 2023 року та до теперішнього часу перебуває на обліку як отримувач державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Відповідач являється матір`ю п`ятьох дітей, виховує їх сама та допомога від держави являється її майже єдиним джерелом існування. Однак, позивач не йде на зустріч для справедливого вирішенні питання щодо наявної заборгованості. Також, звернула увагу, що на момент утворення заборгованості один з відповідачів [PERSON] не міг відповідати за її наявність, так як народився у 2005 році, а сума заборгованості виставляється позивачем з 2006 року, а відтак, на переконання відповідача [PERSON] , не може мати солідарний обов`язок щодо погашення заборгованості за період часу з березня 2006 року по квітень 2024 року. У зв`язку з викладеним просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Також, разом з відзивом на позовну заяву від представника відповідача [PERSON] [PERSON] до суду надійшла заява про застосування строку позовної давності, в якій вона просила застосувати у справі позовну давність та у зв`язку з цим відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що позивачем заборгованість відповідачам нарахована більш, ніж за три роки до подання позовної заяви. Всі суми основного боргу та похідні суми інфляційних втрат і 3% річних, які нараховані більш ніж за 3 роки до подання позовної заяви, знаходяться поза межами строків позовної давності та не підлягають стягненню. Позивачу було достеменно відомо про наявність у відповідачів заборгованості по щомісячним платежам, яка виникла багато років тому, але позивач зволікав з захистом своїх прав. При цьому, жодного доказу визнання відповідачем всієї нарахованої позивачем суми боргу стороною позивача суду не надано. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. За приписами ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що предметом господарської діяльності позивача Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради є, зокрема, надання послуг водопостачання та водовідведення, про що зазначено у п. 2.2.1 Статуту Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (нова редакція), затвердженого рішенням міської ради від 20.10.2021 року № 75/11 (а.с. 17). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 16 травня 2024 року (а.с. 5) та відповідями з Єдиного державного демографічного реєстру № 701039, № 701029 та № 701271 від 22 липня 2024 року (а.с. 23, 24, 25). Відповідачам був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , що вбачається з Довідки на особовий рахунок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-11), за яким вони повинні були сплачувати комунальні послуги щомісячно. У статті 67 Житлового кодексу Української РСР закріплено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що сторони знаходилися у фактичних договірних відносинах, згідно яких позивач надавав відповідачам послуги з водопостачання та водовідведення, а відповідачі були зобов`язані сплачувати за ці послуги грошові кошти відповідно до норм та тарифів, що діяли у відповідний період. Згідно зі\~статтею 9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач\~здійснює оплату\~за спожиті\~житлово-комунальні\~послуги щомісяця,\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачами свого обов`язку щодо щомісячної оплати наданих позивачем послуг водопостачання та водовідведення утворилася заборгованість, яку відповідачі добровільно не погашають, згідно з розрахунком заборгованості по особистому рахунку 1-944195000009 (з урахуванням Довідки на особовий рахунок за адресою: [ADDRESS] ), заборгованість відповідачів перед позивачем по оплаті послуг водопостачання та водовідведення за період з березня 2006 року по квітень 2024 року включно становить 76\~071,88 грн. (а.с. 12-16). Відповідно до\~статті 22\~Закону України\~«Про питну\~воду,\~питне водопостачання\~та водовідведення»\~споживачі питної\~води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Відповідно до\~ст. 526 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України,\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Таким чином судом встановлено, що відповідачами було порушено право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання плати за надані послуги водопостачання та водовідведення, яке підлягає судовому захисту. Вирішуючи позовні вимоги пред`явлені до [PERSON] суд виходить з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , народився [INFO] , що підтверджується відповіддю з ЄДДР № 701271 від 22.07.2024 року (а.с. 25). Таким чином, повноліття він набув 07 серпня 2023 року. Згідно ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ст. 160 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Позивач просив солідарно стягнути з усіх відповідачів заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення за період з березня 2006 року по квітень 2024 року. Враховуючи, що відповідач [PERSON] набув повноліття лише 07 серпня 2023 року суд приходить до переконливого висновку, що у нього був відсутній солідарний з іншими відповідачами обов`язок щодо оплати послуг за водопостачання та водовідведення за період з березня 2006 року по 07 серпня 2023. Таким чином, позовні вимоги в цій частині слід залишити без задоволення у зв`язку з відсутністю підстав передбачених законом для їх солідарного стягнення. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за період після 07 серпня 2023 року суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази щодо обсягів споживання послуг з водопостачання та водовідведення за період з 07 серпня 2023 року по квітень 2024 року, що позбавляє суд можливості достовірно встановити розмір відповідальності відповідача [PERSON] , у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] за вказаний період слід відмовити за безпідставністю та недоведеністю. У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення у загальному розмірі 90\~964,33 грн., з яких: 76\~071,88 грн. сума основного боргу за період з березня 2006 року по квітень 2024 року; 1\~689,56 грн. 3% річних за період з липня 2018 року по січень 2022 року включно; 13\~202,89 грн. інфляційне збільшення за період з липня 2018 року по січень 2022 року включно. Разом з цим, представник відповідача [PERSON] [PERSON] надала до суду заяву, в якій просила суд застосувати у справі позовну давність та у зв`язку з цим у задоволенні позовної заяви відмовити. З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Позовна давність згідно ст. 256 ЦК України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2\~ст. 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ст.\~253\~ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, що визначено частиною 1\~статті 261 ЦК України. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Положеннями ч. 5 ст. 261 ЦК України закріплено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в\~статтях 252 - 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки плата\~та відповідно\~і заборгованість\~по оплаті\~послуг водопостачання\~та водовідведення\~нараховувалась позивачем\~відповідачам щомісяця, то в даному випадку перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що, якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Тому, в даному випадку, на переконання суду, періодична оплата відповідачами послуг за водопостачання та водовідведення сама по собі не свідчить про переривання перебігу позовної давності. При цьому, інших доказів, які б свідчили про вчинення відповідачами дій про визнання ними свого боргу, стороною позивача суду не надано та матеріали справи таких доказів не містять. Таким чином, стягненню з відповідачів підлягає заборгованість в межах позовної давності, а тому звернувшись до суду у липні 2024 року, позивач пропустив позовну давність до певних платежів, а саме за період з березня 2006 року по 11 березня 2017 року. Таких висновків суд дійшов з огляду на наступне. Як вже було зазначено вище, статтею 257 ЦК України дійсно визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Однак, згідно з пунктом 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені\~статтями 257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 11\~березня 2020\~року №\~211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» на всій території України було установлено карантин з 12 березня 2020 року. В подальшому, відповідними постановами Кабінету Міністрів України, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, карантин було продовжено. Карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, був відмінений на всій території України лише з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року (постанова Кабінету Міністрів України «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 27 червня 2023 року № 651). Отже,\~строки,\~визначені,\~зокрема,\~статтею 257\~ЦК України,\~продовжувались на\~весь строк\~дії карантину,\~тобто у\~період з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року. Крім того, згідно з пунктом 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. При цьому, указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, відповідними указами Президента України строк дії воєнного стану в України неодноразово продовжувався та режим воєнного стану в Україні діє до теперішнього часу. Отже, строк, визначений, зокрема, статтею 257 ЦК України, продовжується на строк дії воєнного стану, тобто з 24 лютого 2022 року і до теперішнього часу. Враховуючи наведені положення\~Законодавства суд приходить до висновку, що позивач Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради має право на стягнення з відповідачів заборгованості по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення за період з 12 березня 2017 року по квітень 2024 року включно (в межах заявлених позивачем позовних вимог), тобто протягом всього періоду дії на території України карантину та воєнного стану, у який строки позовної давності продовжувались, а також протягом трьох років до запровадження в Україні карантину встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). При цьому, у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства\~«Дніпроводоканал» Дніпровської\~міської ради\~в частині\~стягнення з\~відповідачів заборгованості\~по оплаті\~послуг з\~водопостачання та\~водовідведення за період з березня 2006 року по 11 березня 2017 року слід відмовити у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності. У пункті 37 Правил надання\~послуг з\~централізованого водопостачання\~та централізованого\~водовідведення,\~затверджених постановою\~Кабінету Міністрів\~України від 5\~липня 2019\~року №\~690 (в\~редакції постанови\~Кабінету Міністрів\~України від 2\~лютого 2022\~р.\~№ 85)\~закріплено,\~що розрахунковим періодом\~для оплати\~обсягу спожитих\~послуг є\~календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором. З Довідки на особовий рахунок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-11) та Розрахунку заборгованості по особистому рахунку 1-944195000009 (а.с. 12-16) вбачається, що за період з березня 2017 року по квітень 2024 року включно Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради нараховано відповідачам за спожиті послуги водопостачання та водовідведення всього до сплати 94\~948,72 грн. (6\~557,34 грн. (з березня по грудень 2017 року) + 8\~378,11 грн. (2018 рік) + 9\~591,73 грн. (2019 рік) + 13\~770,32 грн. (2020 рік) + 16\~427,02 грн. (2021 рік) + 19\~857,27 грн. (2022 рік) + 18\~529,49 грн. (2023 рік) + 1\~837,44 грн. (з січня по квітень 2024 року) = 94\~948,72 грн.). При цьому, за цей же період (з березня 2017 року по квітень 2024 року) позивачем було сплачено в рахунок оплати за спожиті послуги водопостачання та водовідведення грошові кошти у розмірі 34\~767,72 грн. За таких обставин, заборгованість відповідачів перед позивачем за спожиті послуги водопостачання та водовідведення за період з березня 2017 року по квітень 2024 року включно становить 60\~181,00 грн. Суд також вважає за необхідне зазначити, що наявність у одного з відповідачів [PERSON] п`ятьох дітей жодним чином не звільняє її від обов`язку вносити плату за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення та не є підставою для відмови позивачу у задоволенні позову, у зв`язку з чим суд не приймає до уваги наведені у відзиві на позовну заяву твердження представника відповідача в цій частині та надані у зв`язку з цим докази. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача - Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради підлягає стягненню солідарно заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 60\~181,00 грн., а отже позовні вимоги Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради в цій частині підлягають частковому задоволенню. Щодо позовних вимог Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради в частині солідарного стягнення з відповідачів 3% річних у розмірі 1\~689,56 грн. та інфляційного збільшення суми боргу у розмірі 13\~202,89 грн., суд виходить з наступного. Згідно з ч. 2\~ст. 625 ЦК України,\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора згідно цивільно-правового договору є грошовим зобов`язанням. Виходячи з цього, правовідносини, в яких замовник зобов`язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто правовідносини, які склалися між сторонами з приводу надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з оплати послуг водопостачання та водовідведення, якій кореспондується правом вимоги кредитора про оплату наданих послуг. Враховуючи той факт, що до подібних правовідносин застосовані цивільно-правові норми щодо застосування цивільної відповідальності за невиконання грошових зобов`язань, до таких правовідносин застосовується і норма\~ст. 625 ЦК, що встановлює обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних. Нарахування 3 % річних та інфляційних втрат має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу. Враховуючи наведене, слід дійти висновку про наявність законних підстав для притягнення відповідачів до передбаченої статтею 625 ЦК України відповідальності за порушення ними строків виконання грошового зобов`язання. У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідачів 3% річних та інфляційне збільшення суми боргу за період з липня 2018 року по січень 2022 року включно, тобто в межах строку позовної давності. При цьому, на переконання суду, нарахування 3% річних та інфляційне збільшення суми боргу за період з липня 2018 року по січень 2022 року включно слід здійснювати не на суму заборгованості у розмірі 60\~181,00 грн., яка утворилась за період з березня 2017 року по квітень 2024 року, а на суму заборгованості за період з липня 2018 року по січень 2022 року включно, яка становить 46\~059,47 грн. (4\~505,47 грн. (за липень - грудень 2018 року) + 9\~591,73 грн. (2019 рік) + 13\~770,32 грн. (2020 рік) + 16\~427,02 грн. (2021 рік) + 1\~764,93 грн. (за січень 2022 рік)). 3\~%\~річних від\~простроченої суми\~заборгованості по\~оплаті послуг\~з водопостачання\~та водовідведення\~(46\~059,47\~грн.)\~за період\~з 01\~липня 2018\~року по\~31\~січня 2022\~року складають\~4\~959,28\~грн. (46\~059,47 грн. х 3% х 1 311 днів прострочення / 365 = 4 959,28 грн.). Однак, враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу виключно в межах заявлених позовних вимог, то з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню солідарно 3 % річних від простроченої суми заборгованості за період з липня 2018 року по січень 2022 року включно у розмірі 1\~689,56 грн., тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог, а отже позовні вимоги Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради в цій частині підлягають задоволенню. Що стосується індексу інфляції, то згідно із Методикою розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженою Наказом Держкомстату № 265 від 27 липня 2007 року індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді порівняно з базисним. Розрахунок індексу інфляції повідомляється Листом Національного банку України, за даними Держкомстату України наступного місяця, який слідує за розрахунковим. Загальний індекс інфляції за період з 01 липня 2018 року по 31 січня 2022 року складає 128,06%. Таким чином, сума індексу інфляції від простроченої суми заборгованості по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення (46\~059,47 грн.) за період з 01 липня 2018 року по 31 січня 2022 року становить (46\~059,47 грн. * 128,06% / 100%) 46\~059,47 грн. = 12\~925,27 грн. За таких обставин, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути інфляційні втрати від простроченої суми заборгованості у розмірі заборгованості за період з липня 2018 року по січень 2022 року включно у розмірі 12\~925,27 грн., а отже позовні вимоги Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради в цій частині підлягають частковому задоволенню. Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради підлягає стягненню солідарно заборгованість за надані послуги водопостачання і водовідведення у загальному розмірі 74\~795,83 грн., з яких: сума основного боргу 60\~181,00 грн.; інфляційне збільшення суми боргу 12\~925,27 грн.; 3% річних 1\~689,56 грн. Оцінюючи у\~сукупності усі\~інші аргументи\~сторін,\~наведені ними\~в обґрунтування\~своїх вимог\~або заперечень,\~суд до\~уваги їх\~не бере,\~оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача повинно бути стягнуто в рівних частках судовий збір у розмірі 3 028,00 грн., тобто по 1\~514,00 грн. з кожного відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial