Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

У листопаді 2014 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначило, що 25.09.2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та фізична особа - [PERSON] уклали Кредитний договір № 0707/0908/55-026, з подальшим внесенням змін та доповнень, відповідно до умов якого Банк зобов`язується надати Боржнику (за Кредитним договором - Позичальникові) кредит у сумі 70000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних та строком дії договору до 25.09.2018 року, а Відповідач зобов`язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. В забезпечення виконання зобов`язань Позичальника, що випливають з Основного договору, 25.09.2008 року ВАТ «Сведбанк» та фізична особа [PERSON] уклали Договір Поруки № 0707/0908/55-026-Р-1, відповідно до умов якого останній як поручитель поручається за виконання Позичальником обов`язків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. 28.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк», та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу, відповідно до п.2.1, 2.2. якого Банк відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів. 28.11.2012 року між TOB «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу, відповідно до п.2.1, 2.2. якого Клієнт (TOB «ФК «Вектор Плюс») відступає Фактору (TOB «Кредитні ініціативи») свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. З моменту відступлення Клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів. З огляду на вказане, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме TOB «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 25.09.2008 року №0707/0908/55-026, позичальником згідно якого є [PERSON] . Позивачем умови кредитного договору були виконані в повному обсязі. Відповідачі взяті на себе обов`язки щодо виконання умов кредитного договору та договору поруки належним чином не виконували, у зв`язку з чим станом на 25.07.2014 року має прострочену заборгованість: за кредитом у сумі 56432,80 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 663243,24 грн., по відсотках у сумі 19119,54 доларів США., що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 224708,07 грн., пеня у сумі 21908,72 доларів США., що по курсу НБУ на дату розрахунку складає 257488,74 грн. Однак, з огляду на те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою, таким чином, розмір пені становить 127120,50 грн. У зв`язку з викладеним позивач, просить стягнути в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором у сумі 1015071,81 грн., а саме: за кредитом - 663243,24 грн., по відсотках 224708,07 грн., пеня 127120,50 грн., а також понесені судові витрати у розмірі 3654,00 грн. Відповідач [PERSON] 17.02.2016 подала суду заперечення на позов, в яких просила відмовити в його задоволенні, обґрунтовуючи це тим, що переуступка права вимоги за договором факторингу, що є у матеріалах справи, відбулась незаконно, всупереч положенням підпункту 2 пункту 12 Розпорядженню Держфінпослуг від 03.04.2009 №231 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 квітня 2009 року за №373/16389. [PERSON] також не погоджується, що позивачем розраховано борг у іноземній валюті, оскільки статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. До позовної заяви не додано жодного документа, який підтверджує наявність у позивача права приймати платежі від відповідача за даним позовом у рахунок погашення кредитної заборгованості у доларах США.TOB «Кредитні ініціативи» не має ліцензій на здійснення платежів з використанням доларів США, а тому не має законного права приймати платежі від відповідача в іноземній валюті для погашення заборгованості за Кредитним договором. Крім того, відповідачка вказує, що оприлюднені дані фінансової звітності СведБанку в 2011 - 2012 році свідчать про списання значної суми страхових резервів, при цьому в формі «Рух грошових коштів» не відстежується надходження коштів від продажу кредитного портфелю. Банк не має права вимоги за спірними кредитами, оскільки він самостійно визнав борги за кредитами як безнадійну заборгованість без повідомлення про це її, як позичальника, списав її за рахунок страхового резерву банку і отримав відшкодування від держави, про що зазначив у своїй декларації за 2012 рік. Позов вважає безпідставним, оскільки позивачем також не були надані копії первинних бухгалтерських документів, виписка руху коштів по рахункам, які б свідчили про наявність та розмір заборгованості. Відповідач [PERSON] 17.02.2016 подав заперечення на позовну заяву, в яких просив суд відмовити позивачу в задоволенні вимог до нього та [PERSON] , обґрунтовуючи це тим, що 19.04.2013 року позивач направив останній Вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, нарахованих процентів та штрафних санкцій до 19.05.2013 року та вже 22.05.2013 року розпочав врегулювання даного спору в судовому порядку без висування вимог до нього як до поручителя. Даний спір знаходиться у провадженні Ленінського районного суду (справа № 334/4841/13). Проте, порука припиняється після закінчення строку, встановленого договором поруки, а у разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання й був зобов`язаний пред`явити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя - протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України) від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту, але пред`явивши вимогу до боржника і поручителя про повне дострокове погашені заборгованості за кредитом, процентів за його користування та пені, кредитор змінив строк виконання зобов`язання, тому змінився і строк звернення до суду. Така позиція підтверджується Постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду від 27 січня 2016 року у справі за № 6-990цс15. Таким чином Позивач пропустив строк звернення до суду з вимогою до поручителя. Вказана справа перебувала в провадженні судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя Ісакова Д.О. Згідно з розпорядженням керівника апарата Ленінського районного суду м. Запоріжжя №103 від 05.11.2018 року справа Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями була передана на розгляд судді Турбіній Т.Ф. Ухвалою судді Турбіної Т.Ф. від 05.11.2018 справа призначена до судового розгляду. Розгляд справи розпочато спочатку. Заочним рішенням Ленінського районного сулу м. Запоріжжя позов Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Кредитні\~ініціативи» \~було задоволено\~частково.\~Стягнуто з\~ [PERSON] на\~користь Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Кредитні\~ініціативи» \~заборгованість за\~кредитним договором\~№0707/0908/55-026\~від 25.09.2008,\~в решті позовних вимог відмовлено. Ухвалою суду від 24.09.2020 задоволено заяву [PERSON] , заочне рішення скасовано справу призначено до судового розгляду. В ході судового розгляду представник позивача підтримав позов, просив його задовольнити у повному обсязі. В судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника позивача. В судове засідання представник відповідача [PERSON] адвокат Кацюба М.В. не з`явився. Надав суду докази на спростування розміру заборгованості, а також заву про часткове визнання позовних вимог та подальший розгляд справи без його участі та участі відповідача. [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Із заявою про розгляд справи без його участі до суду не звертався. Про день і час слухання справи був повідомлений у встановленому ЦПК України порядку, що підтверджується матеріалами справи. Вивчивши матеріали справи дослідивши письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до таких висновків. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що 25.09.2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого став ПАТ «Сведбанк», та [PERSON] було укладено Кредитний договір (Споживчий кредит під заставу житлової нерухомості) №0707/0908/55-026, з подальшим внесенням змін та доповнень, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати Позичальниці кредит у сумі 70000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних та строком дії договору до 25.09.2018 року, а Позичальниця зобов`язалась повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Кредит надається банком у готівковій формі через касу банку або у безготівковій формі на підставі заяви позичальника. Порядок нарахування процентів, комісій та погашення заборгованості за кредитним договором визначений у розділі 3 кредитного договору. Починаючи з 10.11.2008 року Позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом у сумі 1024,63 доларів США (Ануїтентні платежі) в чітко встановлений Договором термін 10 числа кожного місяця (п.3.1.1). Пунктом 3.1.3 Кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язується сплачувати платежі шляхом направлення коштів на рахунок банку № [NUMBER] у ВАТ «Сведбанк» через касу банку або шляхом безготівкового перерахування коштів. У п. 3.1.4 Договору зазначено, що при перерахуванні Позичальником на рахунок № [NUMBER] коштів до настання встановленого п.п. 3.1.1 цього Договору термін здійснення платежу (в тому числі у випадку часткового дострокового погашення заборгованості за кредитом) Банк обліковує такі кошти на цьому рахунку до настання терміну здійснення Ануїтентного платежу. При цьому Ануїтентний платіж (дострокового погашення заборгованості) вважається сторонами здійсненим в день, що є терміном здійснення платежу відповідно до п.п. 3.1.1. цього Договору. Відповідальність сторін договору визначена у розділі 8 кредитного договору. Зокрема, за порушення терміну сплати ануїтетних платежів позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення в тому числі день погашення простроченої заборгованості. При розрахунку суми пені приймається кількість днів у році 360 (п.8.1). Пені та /або штрафи сплачуються позичальником у національній валюті по офіційному курсу НБУ на день сплати (п.8.3). У пункті 9.1 кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником будь-яких своїх зобов`язань за цим договором та/або умов договору іпотеки, зазначеного в п. 2.1. цього договору, та/або у випадку порушення позичальником строків платежів, встановлених п.3.1., 3.3. цього договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, а позичальник зобов`язаний виконати зазначені зобов`язання в порядку, передбаченому п.п. 9.2, 9.3 цього договору. В забезпечення виконання зобов`язань Позичальниці, що випливають з вищевказаного Кредитного договору, 25.09.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено Договір Поруки № 0707/0908/55-026-Р-1, відповідно до умов якого останній поручився за виконання Позичальницею обов`язків, що виникли на підставі Кредитного договору № 0707/0908/55-026, або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Також, в забезпечення виконання Позичальницею зобов`язань по Кредитному договору №0707/0908/55-026 від 25.09.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] 25.09.2008 року було укладено Іпотечний договір №0707/0908/55-026-Z-1, згідно з п.2 якого Іпотекодавець передає в Іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , загальною площею 65,65 кв.м. Відповідно до п. 5 Договору Іпотеки, предмет іпотеки за згодою сторін оцінюється в 514300,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України (частина друга статті 1050 ЦК України). Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав, надавши [PERSON] кредит у сумі 70000,00 доларів США, що підтверджується заявою про видачу готівки №3168505/0134 від 25.09.2008р. 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк», та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» було укладено Договір факторингу №15, відповідно до п.2.1, 2.2. якого Банк відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів. За цим договором було відступлене ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» право вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначеними у Реєстрі заборгованості боржників, в тому числі право вимоги за укладеним з [PERSON] кредитним договором №0707/0908/55-026 від 25.09.2008 року. [PERSON] належним чином умови договору не виконувала, у зв`язку з чим станом на 28.11.2012 розмір заборгованості становив 73788,91 доларів США, про що ПАТ «Сведбанк» повідомило [PERSON] у Повідомленні про відступлення права грошової вимоги Вих.№ 0022591 від 14.12.2012 року, вказавши, що право вимоги її заборгованості по Кредитному договору №0707/0908/55-026 від 25.09.2008 року було відступлене ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», і про те, що станом на 28.11.2012 року розмір заборгованості становить 73788,91 доларів США, яку необхідно сплачувати на нові реквізити. Також 28.11.2012 року між TOB «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу, відповідно до п.2.1, 2.2. якого Клієнт (TOB «ФК «Вектор Плюс») відступає Фактору (TOB «Кредитні ініціативи») свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. З моменту відступлення Клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів. За цим договором було відступлено ТОВ «Кредитні Ініціативи» право вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначеними у Реєстрі заборгованості боржників, в тому числі право вимоги за укладеним з [PERSON] кредитним договором №0707/0908/55-026 від 25.09.2008 року. Згідно з реєстром заборгованостей боржників, на момент набуття права вимоги за договором факторингу від 28.11.2012 між TOB «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи», заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 0707/0908/55-026 від 25.09.2008, що відступилася, становила 68500,55 доларів США, в тому числі: по основній сумі кредиту 56432,80 доларів США, по процентам 7423,03 доларів США, пеня - 4644,72 доларів США. Згідно статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. За змістом статті 514 ЦК України внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні до нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В межах кредитних правовідносин, що склались між боржником - з однієї сторони, новим та первісним кредитором - з іншої, у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні, боржник зобов`язаний здійснити платіж за умови, що він одержав від клієнта або нового кредитора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж, а у випадку, передбаченому ч. 2 ст. 1082 ЦК України - виконати свій обов`язок клієнту. Отже, ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право фінансової вимоги до боржників в тому обсязі, в якому до цього володів фактор, у тому числі з урахуванням правових наслідків невиконання зобов`язання, встановлених договором або законом. З огляду на вказане, внаслідок укладення зазначених договорів відбулася заміна кредитора, а саме TOB «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 25.09.2008 року №0707/0908/55-026, позичальником згідно якого є [PERSON] . На вимогу п. 2.5 Договору факторингу від 28.11.2012 року, укладеного між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи», 19.04.2013 року ТОВ «Кредитні ініціативи» направило на адресу [PERSON] повідомлення про необхідність дострокового повернення заборгованості за Кредитним договором № 0707/0908/55-026 від 25.09.2008 року, яка станом на 25.02.2013 складала 72618,08 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становило 580436,34 грн. Також у Вимозі було зазначено, що у разі непогашення заборгованості у встановлений вимогою термін, ТОВ «Кредитні ініціативи» розпочне процес звернення стягнення на предмет іпотеки, у зв`язку з чим Позичальниця зі всіма мешканцями предмету іпотеки повинна звільнити квартиру [ADDRESS] . Встановлено, що ТОВ «Кредитні Ініціативи» у червні 2013 року звернулося до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки (справа №334/4841/13-ц). В подальшому ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до відповідачів з Повідомленням (Вих. №СБ_КІ_ 5) від 20.08.2014, згідно з яким станом на 25.07.2014 загальна заборгованість за Кредитним договором № 0707/0908/55-026 від 25.09.2008 року становила 97461,06 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становило 1145440,05 грн., та вимогою про дострокове повернення кредитних коштів, сплату нарахованих відсотків та пені. Оскільки відповідачі вимогу не виконали, ТОВ «Кредитні ініціативи» у листопаді 2014 року звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованостіу сумі 1015071,81 грн., з яких заборгованість за кредитом - 663243,24 грн., по відсотках 224708,07 грн., пені 127120,50 грн. Згідно розрахунку ТОВ «Кредитні ініціативи», станом на 25.07.2014 утворилась прострочена заборгованість: за кредитом - 56432,80 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 663243,24 грн., по відсотках - 19119,54 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 224708,07 грн., пеня за останні 12 місяців перед зверненням кредитора до суду - 127120,50 грн. Згідно з реєстром заборгованостей боржників на момент набуття права вимоги за договором факторингу від 28.11.2012 між TOB «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи», заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 0707/0908/55-026 від 25.09.2008, що відступилася, становила 68500,55 доларів США, в тому числі: по основній сумі кредиту 56432,80 доларів США, по процентам 7423,03 доларів США, пеня - 4644,72 доларів США. Отже, з розрахунку заборгованості вбачається, що після набуття права вимоги за кредитним договором, тобто після 28.11.2012, та після пред`явлення вимог до боржників про дострокове повернення кредиту та заборгованості що утворилася (перша вимога - 19.04.2013 року, друга вимога - 20.08.2014 року) ТОВ «Кредитні ініціативи» продовжувало до 25.07.2014 нараховувати щомісяця проценти за користування кредитом у розмірі 587,84 доларів США, та пеню відповідно до умов кредитного договору. Як вказує позивач, розрахунку щомісячної сплати по кредиту та заборгованості до дати відступлення права вимоги позивачем не надано, оскільки відповідно до Договору факторингу укладеного між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» від 28 листопада 2012 року передача Фактору первинних бухгалтерських документів на підтвердження розміру суми заборгованості Боржників за Кредитними договорами не передбачено. На підтвердження розміру заборгованості позивачем було надано виписку АТ «Сведбанк» по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 25.09.2008 по 28.11.2012, яка оцінюється судом критично, оскільки в ній не зазначено дату складання, відомості про відповідальну особу за її оформлення, підпис представника банку, штамп банку тощо. ПАТ «Сведбанк» у повідомленні про відступлення права грошової вимоги Вих.№ 0022591 від 14.12.2012 року, вказав, що право вимоги заборгованості [PERSON] по Кредитному договору №0707/0908/55-026 від 25.09.2008 року було відступлене ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», і про те, що станом на 28.11.2012 року розмір заборгованості становить 73788,91 доларів США, яку необхідно сплачувати на нові реквізити. При цьому, суду надано лист №0022591 від 14.12.2012, яким ПАТ «Сведбанк» повідомляє [PERSON] , що банком було відступлено ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» права грошової вимоги, відповідно до якої заборгованість по основній сумі кредиту станом на 28.11.2012 становить 34252 доларів США, 19226,64 доларів США - заборгованість за процентами, 20310,27 доларів США нарахована пеня. ТОВ «Кредитні Ініціативи» в свою чергу надіслали [PERSON] лист від 14.12.2012 №0009531 щодо укладеного договору факторингу між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» і ТОВ «Кредитні Ініціативи», на підставі якого до ТОВ «Кредитні Ініціативи» перейшло право грошової вимоги щодо кредитної заборгованості [PERSON] станом на 28.11.2012 у розмірі: 56432,80 доларів США кредитна заборгованість, 7423,03 доларів США - заборгованість за процентами, 4644,72 доларів США - заборгованість за пенею. З метою встановлення реальної заборгованості за кредитним договором [PERSON] надала на підтвердження розміру внесених нею коштів на погашення заборгованості за кредитним договором платіжні квитанції по внесенню грошових коштів на рахунок № [NUMBER] (зазначеного у п. 3.1.3 кредитного договору), оригінали яких були оглянуті судом, копії долучені до матеріалів справи. Згідно із платіжними квитанціями по внесенню в касу АТ «Сведбанк» грошових коштів на рахунок № [NUMBER] , у період з 25.09.2008 по 28.11.2012 (та на дату розрахунку позивача - 25.07.2014) [PERSON] сплатила 67335,47 доларів США, в тому числі 11.01.2010 достроково на погашення кредиту було внесено 32850,00 доларів США (квитанція №0551-67 від 11.01.2010). Останній платіж було здійснено 21.11.2011. Аналіз цих документів вказує на невідповідність фактичних внесків [PERSON] відомостям наданого ТОВ «Кредитні ініціативи» розрахунку заборгованості та на відсутність достовірних доказів щодо визначеного позивачем розміру заборгованості [PERSON] . При цьому, відповідно до п. 3.2 кредитного договору щодо нарахування процентів, після дати часткового погашення кредиту у сумі 32850,00 доларів США, що не враховано при розрахунку заборгованості, автоматично змінюється розрахунок ануїтетних платежів, які підлягають сплаті відповідно до графіку погашення кредиту, з наступного місяця, тобто з 10.02.2010, а тому усі подальші нарахування процентів, пені та відповідно розміру заборгованості є такими, що не відповідають умовам кредитного договору. Отже, позивачем не підтверджено належними доказами наявність заборгованості за кредитним договором, яку він просить стягнути з відповідачів, а саме: за кредитом - 56432,80 доларів США (що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 663243,24 грн.), по відсотках - 19119,54 доларів США (що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 224708,07 грн.), пені за останні 12 місяців перед зверненням кредитора до суду - 127120,50 грн., а всього 1015071,81 грн. Обов`язок надати суду розрахунок заборгованості з урахуванням помісячної сплати за кредитом позивачем не виконаний. Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2022 року в справі №381/1647/21 (провадження №61-2539св22) незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови в позові у повному обсязі, а суд, у будь-якому разі, мав стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву. При цьому, суд не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з наданим позивачем. На спростування розміру заборгованості позивача представник відповідача [PERSON] адвокат Кацюба М.В. надав суду звіт про фактичні результати (звіт незалежного аудитора щодо результатів погоджених аудиторських процедур) від 10.10.2023, виконаного за запитом адвоката Кацюби М.В. ТОВ «Аудиторська фірма «Злагода» (№102684 у Реєстрі аудиторів та суб`єктів аудиторської діяльності). Аудиторське дослідження проведено по даній судовій справі 334/11357/14-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, та по судовій справі №334/4841/13-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, яка одночасно розглядалася Ленінським районним судом м. Запоріжжя, за наданими ТОВ «Кредитні ініціативи» документами, які містяться у матеріалах справи, оригіналами платіжних квитанцій [PERSON] , за даними НБУ щодо курсу долара США, статистики облікової ставки НБУ у досліджуваному періоді. Згідно наданого звіту, у період з 25.09.2008 по 28.11.2012 позичальником [PERSON] фактично сплачено на рахунок, відкритий у банку ПАТ «Сведбанк» № 26207714095801, МФО 300164 суму в розмірі 67335,47 доларів США (з урахуванням платежу від 11.01.2010 у сумі 32850,00 доларів США (квитанція №0551-67 від 11.01.2010). Виходячи з фактичних внесків [PERSON] на погашення заборгованості за кредитним договором та умов кредитного договору, борг за кредитним договором складає 22222,72 доларів США (фактичний залишок до сплати), з них: кредит 20130,65 доларів США, відсотки за користування кредитом 2092,07 доларів США (сума відсотків за період з 12.12.2011 по 25.02.2013). На дату 25.02.2013 заборгованості по пені за кредитним договором немає. Розрахунок заборгованості, визначений звітом аудитора від 10.10.2023, визначає реальну суму заборгованості, ґрунтується на наданих сторонами доказах і виконаний у відповідності до умов кредитного договору, позивачем не спростований, і прийнятий судом як належний доказ існування заборгованості за кредитним договором № 0707/0908/55-026 від 25.09.2008 станом на 25.02.2013, яка становить 177626,20 грн. (еквівалент 22222,72 доларів США). Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.02.2024 у справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке залишене без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 21.05.2024 (у відкритті касаційного провадження відмовлено ухвалою Верховного Суду від 15.07.2024), визначену аудитором суму заборгованості за кредитним договором та визнано доведеною та встановлено, що згідно звіту аудитора від 10.10.2023, станом на 25.02.2013 борг [PERSON] за кредитним договором № 0707/0908/55-026 від 25.09.2008 року складає 22222,72 доларів США (фактичний залишок до сплати), з них: кредит 20130,65 доларів США, відсотки за користування кредитом 2092,07 доларів США (сума відсотків за період з 12.12.2011 по 25.02.2013), яка у гривневому еквіваленті становить відповідно 177626,20 грн., з них 160904,29 гривень - кредит або тіло кредиту, 16721,92 гривень - відсотки за користування кредитом. На дату 25.02.2013 заборгованості по пені за кредитним договором немає. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] за Кредитним договором №0707/0908/55-026 від 25.09.2008 року, яка станом на 25.02.2013 року становить: 177626,20 грн. (сто сімдесят сім тисяч шістсот двадцять шість гривень 20 коп.), із них: 160904,29 грн. - тіло кредиту, 16721,92 грн. - відсотки за користування кредитом, звернуто стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором №0707/0908/55-026-Z-1, а саме: квартиру, яка належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу предмету іпотеки на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Зупинено виконання рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. У справі, що розглядається, позивач просить стягнути солідарно з позичальника і поручителя заборгованість за кредитним договором, яка складається з основної заборгованості за кредитом, за відсотками і пенею станом на 25.07.2014 у сумі 1015071,81 грн., а саме: за кредитом - 663243,24 грн., по відсотках 224708,07 грн., пеня 127120,50 грн., а також понесені судові витрати у розмірі 3654,00 грн. Суд враховує правові висновки Верховного Суду у складі Великої Палати у справі №921/107/15-г/16 від 18.09.2018 року, у справі №361/7543/17 від 19.05.2020 року, правовий висновок Верховного Суду України у постанові від № 6-1080цс15 від 03.02.2016 року, згідно з якими здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Звернення стягнення на предмет іпотеки є відмінною вимогою від вимоги про стягнення заборгованості. Застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості. Згідно із частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З досліджених судом доказів вбачається, що позивач просить стягнути заборгованість, яка існувала на момент набуття ним права вимоги за договором факторингу від 28.11.2012 (по основній сумі кредиту 56432,80 доларів США, за процентами 7423,03 доларів США, пеня - 4644,72 доларів США), та заборгованості за нарахованими новим кредитором процентами за користування кредитом і пенею у наступний період з 28.11.2012 до 25.07.2014, у національній валюті України за курсом НБУ станом на дату розрахунку, тобто на 24.07.2014. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Тобто суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Враховуючи наведене, стягнення на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором має відбуватись у цій справі в межах позовних вимог позивача ТОВ «Кредитні ініціативи» саме у гривнях. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відтак, розмір заборгованості станом на 25.02.2013, встановлений рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.02.2024 у справі №334/4841/13-ц і не підлягає доказуванню у справі, що розглядається. Отже в межах позовних вимог у справі, що розглядається, встановленню підлягає розмір заборгованість за період з 26.02.2013 по 25.07.2014. Згідно договору факторингу від 28 листопада 2012 року, усі права кредитора за Кредитним договором №0707/0908/55-026 належать ТОВ «Кредитні Ініціативи». За умовами кредитного договору позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 12,5% річних на весь строк фактичного користування кредитом. Порядок нарахування процентів, комісій та погашення заборгованості за кредитним договором визначений у розділі 3 кредитного договору. Починаючи з 10.11.2008 року Позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом у сумі 1024,63 доларів США (Ануїтетні платежі) в чітко встановлений Договором термін 10 числа кожного місяця (п.3.1.1). Проценти за користування кредитом проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Згідно розрахунку позивача, після набуття права вимоги за кредитним договором №0707/0908/55-026 проценти нараховувались з 28.11.2012 до 25.07.2014 щомісяця у валюті кредиту у розмірі 587,84 доларів США, з розрахунку 12,5 % річних від суми заборгованості по основній сумі кредиту 56432,80 доларів США, за кількість днів у році приймається 360, днів у місяці - 30. (56432,80 * 12,5% / 360 * 30 = 587,84). Згідно з п. 8.1 кредитного договору, за порушення терміну сплати ануїтетних платежів позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, за кількість днів у році приймається 360. Пеня нараховувалась новим кредитором з 28.11.2012 до 25.07.2014 щомісяця у валюті кредиту на суму простроченого платежу 56432,80 доларів США. При вирішенні питання про стягнення процентів судом враховується, що ТОВ «Кредитні ініціативи» 19.04.2013 направило на адресу [PERSON] повідомлення про усунення порушень та повідомило відповідачку про необхідність дострокового повернення заборгованості за Кредитним договором № 0707/0908/55-026 від 25.09.2008 року. Отже, починаючи з 19.04.2013 [PERSON] мала обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором. Так, у пункті 9.1 кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником будь-яких своїх зобов`язань за цим договором та/або умов договору іпотеки, зазначеного в п. 2.1. цього договору, та/або у випадку порушення позичальником строків платежів, встановлених п.3.1., 3.3. цього договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, а позичальник зобов`язаний виконати зазначені зобов`язання в порядку, передбаченому п.п. 9.2, 9.3 цього договору. З дотриманням умов кредитного договору, викладених у розділі 9, листом від 19.04.2013 ТОВ «Кредитні Ініціативи» звернулося до [PERSON] , як позичальника і іпотекодавця, з повідомленням про усунення порушення за кредитним договором. Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати ВС від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12). Таким чином, після пред`явлення 19.04.2013 до [PERSON] вимоги дострокового повернення заборгованості за Кредитним договором право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, а тому нарахування процентів і пені після направлення на адресу відповідачів вимоги про дострокове погашення заборгованості, тобто після 19.04.2013, є неправомірним. Отже, підлягає встановленню розмір заборгованості саме на дату досудової вимоги 19.04.2013. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 25.02.2013 (177626,20 грн., з яких 160904,29 грн. - тіло кредиту, 16721,92 грн. - проценти за користування кредитом), встановлений рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.02.2024 у справі №334/4841/13-ц і не підлягає доказуванню. Для розрахунку передбачених договором процентів за користування кредитом, які підлягали нарахуванню та сплаті у межах строку кредитування за період з 26.02.2013 по 19.04.2013, суд враховує встановлені рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.02.2024 обставини, зокрема, що станом 25.02.2013 заборгованість за кредитом становить 20130,65 доларів США, за відсотками за користування кредитом 2092,07 доларів США, заборгованість по пені відсутня. При розрахунку процентів за період з 26.02.2013 по 19.04.2013 суд бере до уваги заборгованість за кредитом 20130,65 доларів США, кількість днів нарахування процентів станом на 19.04.2013 включно становить 53 дні, відсоткова ставка 12,5% річних. Отже, розмір процентів за користування кредитом за цей період становить 370,46 доларів США (20130,65 доларів США [борг за кредитом] х 0,125 [відсоткова ставка] /360 [річна кількість днів по Договору] х 53 [кількість днів] = 370,46 доларів США). Для розрахунку суми, яка підлягає стягненню, суд враховує курс Національного банку України, який на 19.04.2013 становить 7,993 грн. за 1 долар США: 370,46 доларів США х 7,993 грн. = 2961,09 грн.). Таким чином, за період з 26.02.2013 по 19.04.2013 підлягають стягненню проценти у сумі 2961,09 грн. Щодо заборгованості по пені, то за матеріалами справи остання дата нарахування пені є 10.12.2009. Пеня, як і відсотки за користуванням кредитом, зараховуються як дохід банку в першу чергу з кожного внесеного грошового платежу. Як встановлено рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.02.2024 та підтверджується матеріалами даної справи, у цьому періоді і в подальшому до 12.12.2011 позичальниця вносила грошові кошти у касу банку, таким чином пеня з цих коштів вважається такою, що повністю погашена, і на 25.02.2013 заборгованості по пені немає. Відповідно, станом на 19.04.2013 заборгованість по пені також відсутня. Отже,\~загальна заборгованість станом на 19.04.2013, що знаходиться\~в межах позовних вимог позивача у цій справі щодо стягнення заборгованості у гривневому еквіваленті і підлягає стягненню, становить 180587,30 грн., з яких тіло кредиту 160904,29 грн., проценти за користування кредитом 19683,01 грн. (16721,92 грн. + 2961,09 грн.). Заперечення відповідачки щодо неправомірності нарахування заборгованості у валюті кредиту (доларах США) суд відхиляє, оскільки заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.\~Крім того, згідно позовних вимог і розрахунку заборгованості, позивачем ставиться питання про стягнення з відповідачів заборгованості виключно в грошовій одиниці України - гривні. Також не ґрунтуються на законі доводи відповідачки, що TOB «Кредитні ініціативи» не має ліцензії на здійснення платежів з використанням доларів США, а тому не має законного права приймати платежі від відповідача в іноземній валюті для погашення заборгованості за кредитним договором. Ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями необхідна при укладенні кредитного договору, а в даному випадку ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги на підставі договору факторингу, укладеного з TOB «ФК «Вектор Плюс», яке у свою чергу набуло статусу кредитора на підставі договору факторингу, укладеного з ПАТ «Сведбанк», який не передбачає наявності генеральної або індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу.Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 липня 2020 року у справі № 752/18402/16-ц (провадження № 61-1177св19), від 04 листопада 2020 року у справі № 562/3925/18 (провадження № 61-10905св20). Також суд відхиляє доводи відповідачки, що відшкодування банком за рахунок свого резерву кредиторської заборгованості виключає подальше її стягнення, оскільки визнання банком заборгованості за кредитом безнадійною та як наслідок її списання за рахунок резерву не припиняє\~зобов`язання\~боржника перед\~кредитором і банк не втрачає право вимоги на таку заборгованість до позичальника. Щодо вимог позову про стягнення суми боргу солідарно з поручителя [PERSON] , суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до умов Договорів поруки, у випадку невиконання чи неналежного виконання ним взятих на себе зобов`язань за Кредитним Договором Поручитель разом з Відповідачем солідарно відповідає перед Банком у повному обсязі зобов`язань, передбачених Кредитним Договором. Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Як встановлено судом, 19.04.2013 позивач направив [PERSON] вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, нарахованих процентів та штрафних санкцій до 19.05.2013, а 22.05.2013 звернувся з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення заборгованості за кредитним договором. Частиною 4 ст. 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Отже, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання й мав пред`явити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя - протягом шести місяців від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. Втім, вимог до поручителя [PERSON] позивачем до 27.11.2014, тобто до звернення з цим позовом до суду, пред`явлено не було. Таким чином, порука [PERSON] припинилася, оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з [PERSON] підлягає стягненню сума заборгованостіза кредитним договором №707/0908/55-026 від 25.09.2008 у загальному розмірі 180587,30 грн., з яких тіло кредиту 160904,29 грн., проценти за користування кредитом 19683,01 грн. В решті позовних вимог, у тому числі до поручителя [PERSON] , слід відмовити у зв`язку з їх недоведеністю та з підстав, передбачених ч.4 ст. 559 ЦК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 657,72 грн.

Outcome: partial