Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вона 01.11.2023 о 22 год. 35 хв. через поганий зір та невпевнене користування додатком помилково здійснила переказ коштів в сумі 29 031,34 грн. на рахунок неналежного отримувача в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» [NUMBER]. 02.11.2023 позивач звернулася до відповідача із зверненням щодо помилкового зарахування коштів на карту іншої людини та повернення помилково надісланих коштів. Однак у відповідь на таку заяву АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» їй повідомлено, що платіж був успішно зарахований на карту неналежного отримувача, статус картки одержувача не дозволяє повернути кошти. Крім того, для вирішення даного питання банком було рекомендовано звернутися до суду. Враховуючи викладене, позивач звернулася до суду із даним позовом та просить зобов`язати відповідача повернути їй грошові кошти на підставі ст. 1212 ЦК України. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2024 головуючим суддею у справі було визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою суду від 29.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. 20.02.2024 від представника відповідача АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що представник заперечує щодо задоволення позову, вказуючи на те, що зі змісту позовної заяви незрозуміло, яким чином саме АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» порушив права позивача. Банк є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки не є набувачем зазначених коштів та не є їх власником. В даному випадку набувачем та власником коштів є особа, на рахунок якої був виконаний грошовий переказ. На думку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», позивачем не доведено, що даний переказ був помилковим чи неналежним. Підтвердити чи спростувати належність/неналежність грошового переказу, відсутність чи наявність договірних відносин також може лише особа отримувача коштів, на рахунок якої позивачем було здійснено переказ. Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України «Про платіжні послуги» платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеній ним у платіжній інструкції, суті платіжної операції. Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позову. У судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, у якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. З огляду на наведене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, суд дійшов наступних висновків. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 01.11.2023 о 22 год. 35 хв. позивач з власного рахунку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» перерахувала кошти в сумі 29 031,34 грн. на рахунок отримувача № [NUMBER] в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», що підтверджується квитанцією №М631-6328-М1Т3-Х064 від 01.11.2023. Позивач вказує, що зазначений переказ є помилковим та здійснений нею через поганий зір та невпевнене користування додатком. 02.11.2023 позивач звернулася до банку із зверненням щодо помилкового зарахування коштів на карту іншої людини та повернення їй помилково отриманих коштів. 13.11.2023 АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надано відповідь позивачці, зі змісту якої вбачається, що банком було ініційовано детальну перевірку щодо її звернення. Відповідно до п. 8.11 Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів відповідальність за всі проведені операції з використанням передбачених договором засобів його ідентифікації та аутентифікації несе клієнт. Банком встановлено, що платіж був успішно зарахований на картку одержувача, але статус картки одержувача не дозволяє повернути кошти. Крім того, відповідно до ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» до банківських послуг належать відкриття та ведення поточних (розрахункових, кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах, та рахунків умовного зберігання (ескроу). Порядок дій платника, який допустив помилку при виконанні переказу коштів, регулюється Законом України «Про платіжні послуги» та Інструкцією про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженою Постановою НБУ № 163 від 29.07.2022. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги» дистанційна платіжна операція - платіжна операція, що здійснюється із застосуванням засобів дистанційної комунікації. Пунктом 52 цієї статті визначено, що отримувач - особа, на рахунок якої зараховується сума платіжної операції або яка отримує суму платіжної операції в готівковій формі. Згідно з ч. 4 ст. 42 Закону України «Про платіжні послуги» платіжна операція вважається акцептованою після надання платником згоди на її виконання. Якщо немає згоди платника на виконання платіжної операції, - така операція вважається неакцептованою, якщо інше не передбачено цим Законом. Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України «Про платіжні послуги» платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним у платіжній інструкції, суті платіжної операції. У разі виявлення невідповідності інформації платник має відшкодувати надавачу платіжних послуг шкоду, заподіяну внаслідок такої невідповідності інформації. Пунктом 35 Глави 1 Інструкції про безготівкові рахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затверджених Постановою НБУ №163 від 29.07.2022 платник несе відповідальність перед надавачем платіжних послуг, що його обслуговує, за відповідність інформації, зазначеної ним у платіжній інструкції, суті платіжної операції відповідно до умов договору. Отже, платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним у платіжній інструкції, суті платіжної операції тощо. Відповідно до норм ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Як вбачається зі змісту позовної заяви, АТ «Універсал Банк» не є набувачем зазначених коштів. Таким чином, АТ «Універсал Банк» не може бути відповідачем у даній справі, адже належним відповідачем є особа, якій були перераховані кошти та яка їх отримала. Підтвердити чи спростувати належність/неналежність грошового переказу, відсутність чи наявність договірних відносин також може лише отримувач коштів, на рахунок якої позивачем здійснено переказ. З матеріалів справи вбачається, що позивач не володіє особовими даними та контактами зв`язку неналежного отримувача, розпорядження та згоди щодо повернення коштів від нього не надходило. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансування стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Відповідно до ст. 61 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банки зобов`язані забезпечити збереження банківської таємниці. Порядок розкриття банківської таємниці та коло осіб, яким розкривається банківська таємниця, передбачено ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Згідно зі ст. 51 ЦПК України належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 07.07.2021 у справі № 369/14294/17, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (аналогічна позиція наведена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц (пункт 41), від 20.06.2018 у справі №308/3162/15-ц (пункт 49), від 21.11.2018 у справі №127/93/17-ц (пункт 50), від 12.12.2018 у справі №372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12.12.2018 у справі №570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30.01.2019 у справі №552/6381/17 (пункт 38), від 13.03.2019 у справі №757/39920/15-ц (пункт 31), від 27.03.2019 у справі №520/17304/15-ц (пункт 63)). Установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц (пункт 40), від 21.11.2018 у справі №127/93/17-ц (пункт 50), від 12.12.2018 у справі №570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 12.12.2018 у справі №372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30.01.2019 справі №552/6381/17 (пункт 39)). Із урахуванням наведеного, виходячи із встановлених обставин справи та визначених відповідно до них правовідносин, встановивши, що позивачем пред`явлено позов до неналежного відповідача, суд відмовляє у задоволенні позову із цієї підстави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed