Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

Від [PERSON] надійшла позовна заява до [PERSON] з вимогами: стягнути з відповідачки на користь позивача 9 550,85 грн в порядку регресу за виконане солідарне зобов`язання згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави у справі № 553/519/24 від 23.05.2024; 1 211,20 грн судового збору. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.06.2006 позивач зареєстрував шлюб з відповідчкою [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 16.07.2012 по справі № 1616/2513/2012, яке набрало законної сили 25.07.2012, вказаний шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано. В період шлюбу, а саме 30.03.2012 сторонами за спільні кошти для спільного проживання було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого та зареєстрованого 30.03.2012 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Колотіловим О.М. в реєстрі за № 1271. Право власності на спірну квартиру зареєстровано 17.04.2012 ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації в книзі 117 під номером запису 16130, реєстраційний номер об`єкта 28341643. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави у справі № 553/1386/23 від 23.11.2023, яке набрало законної сили 26.12.2023, позов [PERSON] до [PERSON] про визначення ідеальних часток у спільній сумісній власності та визнання права власності, задоволено. Визначено частку [PERSON] у спільній сумісній власності в розмірі 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Визначено частку [PERSON] у спільній сумісній власності в розмірі 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави у справі №553/519/24 від 23.05.2024, яке набрало законної сили 25.06.2024, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Полтавською обласного комунального виробничого підприємства теплового "Полтаватеплоенерго" заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 19 101,69 грн. Позивач [PERSON] одноособово виконав рішення Ленінського районного суду м. Полтави у справі 553/519/24 від 23.05.2024, сплативши на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 19 101,69 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 69971768 від 03.07.2024. Відповідно до ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки яка припадає на нього. Зазначене стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Відповідачка відзиву на позовну заяву не подала. Відповідно до частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою Ленінського районного суду міста Полтави від 15.07.2024 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 09.08.2024 о 09:30 год. 09.08.2024 та 19.09.2024 сторони на судовий розгляд не з`явилися, у зв`язку з чим судовий розгляд відкладено до 09:00 год. 16.10.2024. 16.10.2024 сторони повторно на судовий розгляд не з`явилися. Позивач [PERSON] в позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судових повісток за її зареєстрованим місцем проживання, проте, поштова кореспонденція повернулася без вручення з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 10.05.2023 по справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23) та Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження № 12-109гс19); від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18). Відповідно до частини 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідачка не з`явилася в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином відповідно до положень пункту 4 частини 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачки та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Власність зобов`язує (ч. 4 ст. 319 ЦК України). Власник майна зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Правило ст. 360 ЦК України застосовується незалежно від того, хто із співвласників виступив стороною за договірними зобов`язаннями щодо спільного майна, за умови що даний співвласник мав право укладати цей договір. Участь кожного співвласника у витратах пов`язаних з управлінням, утриманням та збереженням спільного майна передбачає необхідність несення витрат, які є необхідними для підтримки спільного майна у належному стані. Кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто із співвласників укладає правочин або здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Судом встановлено, що сторони є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] , кожному з них належить по 1/2 частці у квартирі (договір купівлі-продажу від 30.03.2012, витяг про державну реєстрацію прав ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" від 17.04.2012, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.05.2023, заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 23.11.2023). (7-10, 11, 12, 13-16) Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 23.05.2024, позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 19 101 грн 69 коп., стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" судовий збір по 1514 грн 00 к. з кожного. (а. с. 17-18) 03.07.2024 позивач повністю сплатив заборгованість за заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 23.05.2024 на користь ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" у загальному розмірі 19 101,69 грн . (а. с. 19) Статтею 544 ЦК України передбачено, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18). Судами встановлено, що сторони є співвласниками оспорюваної квартири і відповідно до закону зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Позивач [PERSON] 03.07.2024 сплатив 19 101,69 грн за послуги теплопостачання, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією. Отже, [PERSON] , як боржник, який виконав солідарний обов`язок, вправі ставити вимоги про стягнення з відповідачки грошових коштів у розмірі 9 550,85 грн за надані комунальні послуги, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, вказана сума підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача. Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, а тому стягує з відповідачки на користь позивача судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 1 211,20 грн.

Outcome: approved