Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ЄАПБ») звернулося до суду з вимогою стягнути заборгованість зі [PERSON] за кредитними договорами. В обґрунтуванні вимог зазначає про те, що за договорами факторингу товариство набуло право вимоги до відповідача по стягненню невиконаного ним кредитного зобов`язання. Зокрема, [PERSON] 17.01.2023 уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» (далі ТОВ «СЛОН КРЕДИТ») Договір про надання споживчого кредиту № 990942, за змістом якого кредитодавець надав відповідачу кредит у розмірі 23700,00 грн на строк 366 днів з кінцевим терміном повернення 17.04.2024 та із застосуванням 138% річних, що нараховуються на наступний день після видачі кредиту до кінця строку надання кредиту. Позивач стверджує, що укладення договору здійснювалося сторонами за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, доступ до якої забезпечувався споживачу через веб-сайт «https: //sloncredit.com.ua», договір укладений в електронній формі та відповідає вимогам статей 641, 642 ЦК України. 24 січня 2024 року між ТОВ «СЛОН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 2401-24, за змістом якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргу» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») перейшло право вимоги до боржників, внесених до Реєстру боржників, у тому числі і до [PERSON] . Відповідно до реєстру боржників за договором про надання споживчого кредиту № 990942 відповідач має заборгованість у сумі 26937,39 грн, з яких 18913,45 грн заборгованість за основною сумою боргу (тіло кредиту), 8023,94 грн заборгованість за відсотками. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за вказаним кредитним договором [PERSON] , позивач звернувся до суду з вимогою стягнути заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 990942. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 12.08.2024 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. З прохальної частини позовної заяви вбачається, що представник позивача просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач не з`явився, хоч належно був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, у тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади. Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи за відсутності учасників справи на підставі наявних у ній доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права\~та взаємовідносини\~сторін,\~суд вважає\~можливим вирішити \~справу на \~підставі наявних\~у ній\~матеріалів та\~ухвалити заочне рішення. Правовідносини, які виникли між сторонами, носять зобов`язальний характер і регулюються нормами глав 47,49,51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON] 17.01.2023 уклав з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» Договір про надання споживчого кредиту № 990942, за змістом якого кредитодавець надав відповідачу кредит у розмірі 23700,00 грн на строк 366 днів з кінцевим терміном повернення 17.04.2024 та із застосуванням 138% річних, що нараховуються на наступний день після видачі кредиту до кінця строку надання кредиту. Договір був укладений в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, доступ до якої забезпечувався споживачу через веб-сайт «https: //sloncredit.com.ua». Електронна ідентифікація позичальника здійснювалася через вхід в особистий кабінет шляхом перевірки товариством правильності введення одноразового ідентифікатора K941 (а. с. 6-9). Окрім договору [PERSON] підписав електронним ідентифікатором додаток № 1 до вказаного договору, що є таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит, а також Паспорт споживчого кредиту, в якому розміщені умови кредитування (а. с. 10-11). Суд встановив, що у зв`язку з неналежним виконанням договору про надання споживчого кредиту у [PERSON] перед кредитодавцем виникла заборгованість у розмірі у сумі 26937,39 грн, з яких 18913,45 грн заборгованість за основною сумою боргу (тіло кредиту), 8023,94 грн заборгованість за відсотками. 24 січня 2024 року між ТОВ «СЛОН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 2401-24, за змістом якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до боржників, внесених до Реєстру боржників та переданого актом прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № № 2401-24. Відповідно до витягу з вказаного Реєстру [PERSON] станом на момент укладення договору факторингу та дотепер має заборгованість у сумі 26937,39 грн, з яких 18913,45 грн заборгованість за основною сумою боргу (тіло кредиту), 8023,94 грн заборгованість за відсотками (а. с. 16). Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно із частиною другою статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно\~зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено частиною другою статті 77 ЦПК України. Згідно із частиною першою статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. З огляду на встановлені обставини справи, факт укладення договору про надання споживчого кредиту між сторонами та отримання відповідачем коштів є доведеним належними, достовірними та допустимими доказами, наявними у справі. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] порушив умови Договору про надання споживчого кредиту № 990942, ухилився в добровільному порядку від сплати заборгованості за ним. При вирішенні справи суд бере до уваги, що будь-яких належних та допустимих доказів у підтвердження існування істотних обставин у відповідача, які слугували б поважною причиною невиконання взятих на себе зобов`язань, а також щодо оспорювання суми чи розрахунку нарахованих відсотків за зобов`язанням перед ТОВ «ЄАПБ», відповідачем суду не надано. Проаналізувавши вищевказані норми чинного законодавства та надані у справі докази, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню загальна сума боргу за договором № 990942 від 17.04.2023 в розмірі 26937,39 грн, з яких 18913,45 грн заборгованість за основною сумою боргу (тіло кредиту), 8023,94 грн заборгованість за відсотками , внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до статей 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 3028 грн.

Outcome: approved