Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

Позивач подав до суду вище вказану позовну заяву посилаючись на те, що 15.08.2021 року [PERSON] уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (надалі за текстом ТОВ «МІЛОАН») Договір про споживчий кредит № 3363818, згідно умов якого отримала кредит на суму 15000,00 грн та на строк 30 днів. 18.09.2021 року [PERSON] уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (надалі за текстом ТОВ «МІЛОАН») Договір про споживчий кредит № 101823056, згідно умов якого отримала кредит на суму 10000,00 грн та на строк 32 дні. 15.12.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Вердикт Капітал» (надалі за текстом ТОВ «Вердикт Капітал») було укладено договір факторингу № 15/12-2021-22, згідно умов якого ТОВ «МІЛОАН» передало (відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 3363818 від 15.08.2021 року, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] . Крім того, 29.12.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 29-12/2021-45, згідно умов якого ТОВ «МІЛОАН» передало (відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 101823056 від 18.09.2021 року, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] . В свою чергу, 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (надалі за текстом ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір відступлення права вимоги № 10-01/2023, в тому числі за договором про споживчий кредит № 3363818 від 15.08.2021 року, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] та за договором про споживчий кредит № 101823056 від 18.09.2021 року, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] . В свою чергу відповідач не виконала свого обов`язку, не повернула надані їй кредити в строки, передбачені вищезазначеними договорами, внаслідок чого має заборгованість. У зв`язку з чим позивач пред`явив до відповідача позов шляхом подання до суду відповідної позовної заяви, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 143955,00 грн, а також судові витрати у вигляді витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме на професійну правничу допомогу, в сумі 25000,00 грн та судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3028,00 грн. Також в змісті позовної заяви представник позивача, у відповідності до положень ч.1 ст. 276 ЦПК України, заявив клопотання просив розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження, а також заявив клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та зазначив про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. 04.04.2024 року ухвалою Приморського районного суду міста Одеси (а.с.68) дана справа була передана за територіальною підсудністю до Кодимського районного суду Одеської області. 02.05.2024 року матеріали цивільної справи надійшли поштою до Кодимського районного суду Одеської області (а.с.71). 20.05.2024 року ухвалою суду (а.с.76-77) відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно роз`яснено відповідачу її право подати у 5-денний строк з дня одержання цієї ухвали заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (ч.4 ст. 277 ЦПК України), а у 15-денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.7 ст. 279 ЦПК України) та відзив на позовну заяву (відзив). Копію ухвали направлено сторонам та отримано позивачем шляхом її доставки до його електронного кабінету 20.05.2024 року, про що свідчить довідка про доставку електронного документа, а відповідачу разом із копіями позовної заяви та доданих до неї документів, у порядку встановленому пунктом 5 ч.6 ст. 272 ЦПК України, за адресою її зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно відповідної інформації Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 08.05.2024 року № 03-17/1691 (а.с.75), отриманої судом на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення № 0600285920946, яке 25.09.2024 року було повернуто поштою до суду неврученим із відміткою в довідці про причини повернення (Ф.20) за закінченням терміну зберігання, хоча в самій примітці на згаданій довідці відзначено, що категорично забороняється використання такої причини повернення рекомендованих листів з позначкою «Судова повістка», оскільки зазначена причина повернення не передбачена положеннями ст. 128 ч.8, 272 ч.6 ЦПК України як така, що має процесуально значущі наслідки для мети використання поштового відправлення здійсненого судом. Тому суд сприймає як фактичну причину повернення згаданого рекомендованого відправлення те, що «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, суд додатково направив копію ухвали на електронну адресу відповідача, яка була зазначена в Договорі про споживчий кредит № 3363818 від 15.08.2021 року (а.с.5) та в анкеті-заяві на кредит № 3363818 від 15.08.2021 року (а.с.5), про що свідчить довідка про доставку електронного листа від 21.05.2024 року (а.с.79). У встановлений судом строк відповідач не скористалася своїми процесуальними правами учасника справи, зокрема клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву (відзив) не подала. У зв`язку з чим та після закінчення тридцяти денного строку з дня відкриття провадження у справі, передбаченого ч.2 ст. 279 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути дану справу, згідно ч.5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Зі згоди представника позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Ураховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини: \~ \~ \~ \~- щодо стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 3363818 від 15.08.2021 року: 15.08.2021 року [PERSON] на сайті - miloan.ua, заповнила анкету-заяву на кредит № 336818 (а.с.11), та 15.08.2021 року підписала з ТОВ «Мілоан» договір\~про споживчий\~кредит №\~3363818 (а.с.5-9) в електронній формі в особистому кабінеті позичальника із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «F18834», який надсилається товариством на мобільний телефонний номер позичальника, про що свідчить довідка про ідентифікацію (а.с.19), а також паспорт споживчого кредиту № 336818, відповідно до яких відповідач отримала кредит на суму 15000,00 грн та на строк 30 днів, тобто до 14.09.2021 року, зі сплатою комісії за надання кредиту у розмірі 1650,00 грн, яка нараховується за ставкою 11,00 відсотків від суми кредиту одноразово; процентів за користування кредитом у розмірі 5625,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку суми кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до довідки від 16.02.2022 року № 1448/16-02 (а.с.19 на звороті) ТОВ «Мілоан» 16.08.2021 року було переведено на номер картки № 4149-49ХХ-ХХХХ-ХХ72 Тарасової Н.В. 15000,00 грн за договором № 3363818. Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором 3363818 (а.с.20-21) відповідач [PERSON] тіло кредиту та проценти згідно договору не вносила. 15.12.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 15/12-2021-22 (а.с.28-30), згідно умов якого ТОВ «МІЛОАН» передало (відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 3363818 від 15.08.2021 року, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , що підтверджується Реєстром боржників до Договору факторингу № 15/12-2021-22 від 15.12.2021 року (а.с.30 на звороті-32) та Витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу № 15/12-2021-22 від 15.12.2021 року (а.с.37). 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено Договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (а.с.39-41), в тому числі за договором про споживчий кредит № 3363818 від 15.08.2021 року, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , що підтверджується Реєстром боржників до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року (а.с.42-44) та Витягом з Реєстру боржників до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року (а.с.45), в яких під № 3948 значиться відповідне зобов`язання. В свою чергу відповідач [PERSON] не виконала свого обов`язку та не повернула наданий їй кредит в строки, передбачені договором, внаслідок чого має заборгованість в сумі 109455,00 грн, із яких: 13500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 94305,00 грн - заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги; 1650,00 заборгованість з комісії, про що свідчить розрахунок заборгованості (а.с.25). Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 82455,00 грн, із яких: 13500,00 грн - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); 67305,00 грн - заборгованості відсотками; 1650,00 заборгованість за комісію. Таким чином позовна вимога заявлена позивачем до відповідача в межах нарахованої заборгованості, але в меншому розмірі, що не суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства, зокрема його положенням про те, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, передбаченому першим реченням ч.3 ст. 13 ЦПК України.\~ \~ \~ \~ \~- щодо стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 101823056 від 18.09.2021 року: 16.09.2021\~року [PERSON] \~на сайті\~-\~tengo.ua,\~заповнила анкету-заяву\~на кредит\~№ 101823056\~(а.с.18),\~та 18.09.2021\~року [PERSON] \~підписала з\~ТОВ «Мілоан»\~договір про\~споживчий №\~101823056 (а.с.12-16) в електронній формі в особистому кабінеті позичальника із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «R22331», який надсилається товариством на мобільний телефонний номер позичальника, про що свідчить довідка про ідентифікацію (а.с.21 на звороті), а також паспорт споживчого кредиту № 101823056, відповідно до яких відповідач отримала кредит на суму 10000,00 грн та на строк 30 днів, тобто до 18.10.2021 року, зі сплатою комісії за надання кредиту у розмірі 1000,00 грн за ставкою 10.00 % від суми кредиту одноразово; процентів за користування кредитом у розмірі 4500,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 % від фактичного залишку суми кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до довідки від 16.02.2022 року № 1610/16-02 (а.с.22) ТОВ «Мілоан» 18.09.2021 року було переведено на номер картки № 5457-08ХХ-ХХХХ-ХХ94 Тарасової Н.В. 10000,00 грн за договором № 101823056. Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором 101823056 (а.с.22 на звороті-23) відповідач [PERSON] тіло кредиту та проценти згідно договору не вносила. 29.12.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 29-12/2021-45, згідно умов якого ТОВ «МІЛОАН» передало (відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 101823056 від 18.09.2021 року, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , що підтверджується Реєстром боржників до Договору факторингу № 29-12/2021-45 від 29.12.2021 року (а.с.35 на звороті-36) та Витягом з Реєстру боржників до договору факторингу № 29-12/2021-45 від 29.12.2021 року (а.с.38). 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, в тому числі за договором про споживчий кредит № 101823056 від 18.09.2021 року, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , що підтверджується Реєстром боржників до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги від 10.01.2023 року (а.с.42-44) та Витягом з Реєстру боржників до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги від 10.01.2023 року (а.с.46), в яких під № 10755 значиться відповідне зобов`язання. В свою чергу відповідач [PERSON] не виконала свого обов`язку та не повернула наданий їй кредит в строки, передбачені договором, внаслідок чого має заборгованість в сумі 74000,00 грн, із яких: 10000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 64000,00 грн - заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги, про що свідчить розрахунок заборгованості (а.с.24). Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 61500,00 грн, із яких: 10000,00 грн - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); 51500,00 грн - заборгованості відсотками. Таким чином позовна вимога заявлена позивачем до відповідача в межах нарахованої заборгованості, але в меншому розмірі, що не суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства, зокрема його положенням про те, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, передбаченому першим реченням ч.3 ст. 13 ЦПК України.\~ Нормативно-правове застосування Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» від 03.09.2015 року № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12\~цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього Закону, регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12, ч.1 ст. 3 Закону, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно абзацу першого ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Також у відповідності до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до положень статей 512, 513 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Висновки суду - щодо обґрунтованості позову На підставі наведених положень, суд зазначає, що відступлення прав грошових вимог до відповідача та набуття таких прав ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відбулося відповідно до норм чинного законодавства та договірних умов. Згідно із статтями 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оскільки судом встановлено, що відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання за договором про споживчий кредит № 3363818 від 15.08.2021 року та за договором про споживчий кредит № 101823056 від 18.09.2021 року, укладеними з ТОВ «МІЛОАН», а також враховуючи те, що відповідач не надала відзив на позовну заяву та/або доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача, то суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] ґрунтуються на законі та укладених договорах, а відтак є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню в межах заявлених позовних вимог, тобто в розмірі меншому за фактично існуючі заборгованості. - щодо судових витрат Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В свою чергу пунктом 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги, що позов задоволено повністю, то відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3028,00 грн, сплаченого останнім за подання до суду позовної заяви, згідно платіжної інструкції ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» від 30.01.2024 року № 0410430000 (а.с.63). Стосовно витрат, пов`язаних з розглядом справи, - на професійну правничу допомогу, судом встановлені наступні обставини. Згідно абзаців 1 і 2 ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19). Згідно з частинами першою та третьою статті 27\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. При цьому договір про надання правової допомоги повинен містити детальний опис правових послуг, що надаються, та їх вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо. Відповідно до статті 1\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» від 05.07.2012 року № 5076-VI, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з частинами першою та третьою статті 27\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Аналогічний висновок зазначений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 червня 2020 року справа № 466/9758/16-ц (провадження № 61-39474св18). Відповідно до договору № 02-01/2023 про надання правової допомоги (а.с.57 на звороті-58), укладений 02.01.2023 року між позивачем ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АСІСТАНС», заявки на надання юридичної допомоги № 897 (а.с.61), витягу з Акту №4 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 року (а.с.62) та платіжної інструкції № 0406040000 від 10.01.2024 року (а.с.60), згідно яким вартість, наданих юридичних послуг становить 25000,00 грн. Таким чином матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції, а саме надання усної консультації з вивчення документів, підготовка пропозиції та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду. Водночас із\~цим від\~відповідача [PERSON] \~до суду\~не надходило\~клопотання про зменшення\~розміру витрат\~на правничу\~допомогу,\~які підлягають\~розподілу між\~сторонами,\~в порядку\~передбаченому ч.5\~ст.\~137\~ЦПК України. Ураховуючи зазначене вище суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підлягають стягненню також судові витрати на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі 25000,00 грн.

Outcome: approved