Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

17 вересня 2024 року представник заявника [PERSON] адвокат Каланжов Владислав Іванович (діє на підставі ордеру серії ВН №1331183 від 16.09.2024) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із заявою, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій просить встановити факт того, що трудова книжка [NUMBER] від 10 вересня 1979 року, відкритої на ім`я: [PERSON] та трудова книжка колгоспника № [NUMBER] від 19.01.1979, дійсно належить [PERSON] , [INFO] , РНКОПП [NUMBER] . Заява обґрунтована тим, що відповідно до паспорту прізвище, ім`я та по-батькові заявника: [PERSON] , [INFO] , однак у трудовій книжці [NUMBER] від 10 вересня 1979 року, відкритої на ім`я заявника вказано: [PERSON] російськомовному написанні, тобто по-батькові відповідає українськомовному написанні: « [PERSON] », оскільки трудова книжка оформлялась в період перебування України у складі СРСР, а Трудова книжка колгоспника № [NUMBER] від 19.01.1979, містить прізвище, ім`я по-батькові: « [PERSON] ». Оскільки в трудових книжках допущена помилка при її заповненні, а саме в написанні по-батькові заявника російською мовою « [PERSON] » та « [PERSON] » замість « [PERSON] », в результаті чого заявник не можу підтвердити свій трудовий стаж роботи, тому встановлення факту належності трудових книжок, необхідних для призначення пенсії за віком. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області /суддя Братків І.І./ від 23 вересня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження; справу призначено до судового розгляду. У судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, однак його представник - адвокат Каланжов В. І. 15.10.2024 на адресу суду подав заяву, у якій вказав, що просить суд проводити розгляд даної справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Головного управління пенсійного фонду України в Одеської області в судове засідання не з`явився, про дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з такого. У статті 234 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту належності трудової книжки та трудової книжки колгоспника у цій справі пояснюється необхідністю реалізації права на призначення пенсії. Таким чином вказаний факт може бути встановлений судом в порядку окремого провадження. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вирішуючи питання щодо встановлення факту, що має юридичне значення, суд виходить з наступного. У межах судового розгляду, суду було надано достатньо доказів для встановлення факту, що має юридичне значення та для встановлення якого заявником було подано відповідну заяву. Доказів на спростування наведених вище та встановлених в ході судового розгляду справи обставин суду не надано. Дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, суд дійшов висновку про таке. Згідно з копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого білгород-Дністровським РВ УМВС України в Одеській області на ім`я [PERSON] , зазначено по-батькові « [PERSON] ». Відповідно до копії військового квітка серії [NUMBER] виданого 11 квітня 1973 року в якому зазначено « [PERSON] » - заповнено російською мовою. Згідно з копією трудової книжки [NUMBER] заведеної 10 жовтня 1979 року на ім`я « [PERSON] » - заповнено російською мовою. Відповідно до копії «справки выдона [PERSON] в том, что он действительно работал в СМУ «Промстрой-10» треста «Промстрой» комбината « [PERSON] » в качестве бетонщика 3р. С. 11.10.77 Рп. 149-к 11.10.77 по 12.01.1979 г. Пр 6к от 12.01.1979. Справка выдана для предьявления взамен трудовой книжки» - зазначено мовою оригіналу. Згідно з копією трудової книжки колгоспника № [NUMBER] заповненої «19 января 1979 года, [PERSON] » - мовою оригіналу. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд може встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігається з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або у паспорті. У відповідності до п. 12 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що заявник не має іншої можливості, ніж в судовому порядку, встановити факт належності трудової книжки [NUMBER] від 10 вересня 1979 року та трудової книжки колгоспника № [NUMBER] від 19.01.1979 [PERSON] . Суд встановив, що у паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого Білгород-Дністровським РВ УМВС України в Одеській області на ім`я [PERSON] , зазначено по-батькові « [PERSON] », а у трудовій книжці [NUMBER] від 10 вересня 1979 року по-батькові вказано « [PERSON] » - російською мовою, що відповідає написанню українською мовою та трудовій книжці колгоспника № [NUMBER] від 19.01.1979 по-батькові вказано « [PERSON] ». Із досліджених у справі доказів суд приходить до висновку, що у вищеозначених правовстановлюючих документах допущено помилку при зазначенні по батькові власника « [PERSON] » і така не може бути виправлена шляхом внесення змін до правовстановлюючого документу. Метою встановлення юридичного факту є необхідність реалізації права на призначення пенсії, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту належності правовстановлюючих документів, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. З огляду на вказане та враховуючи, що встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, суд вважає, що заява є підставною та підлягає до задоволення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved