Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою, мотивуючи її тим, що вона проживає зі своїм співмешканцем [PERSON] . Під час спільного проживання він зловживає алкогольними напоями, висловлюється нецензурною лайкою, завдає тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим заявниця декілька разів викликала поліцію, відносно співмешканця складалися адміністративні протоколи за домашнє насильство, та виносились термінові заборонні приписи, але він їх порушує. [PERSON] офіційно ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, не залишає [PERSON] у спокої: весь час переслідує, не дає спокійно жити та на власний розсуд розпоряджатися належним їй майном. Ситуація погіршилася протягом останніх місяців, сумісно проживати стало нестерпним, співмешканець щодня застосовує до неї фізичне насильство та спричиняє тілесні ушкодження. Посилаючись на викладане, заявниця просить видати обмежувальний припис відносно [PERSON] на строк 6 місяців, визначивши наступні тимчасові обмеження: заборонити перебувати в місці проживання (перебування) заявниці, вести листування, телефонні розмови із [PERSON] або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через інших осіб та наближатися на 50 м до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] . Заявниця в судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу без її участі, про що зазначила в заяві (а.с.6). Заінтересована особа [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи (а.с.16), в судове засідання не з`явився. Відповідно до абз.2 ч.1 ст.350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Враховуючи короткі строки розгляду справи, належне повідомлення учасників справи про розгляд справи та те, що їх неявка не перешкоджає розгляду заяви, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви за відсутності [PERSON] . Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Кролевецького районного суду Сумської області від 18 червня 2024 року, об`єднано три справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно [PERSON] , [INFO] , за протоколами про адміністративне правопорушення серії ВАД №035892 від 22.05.2024 року, серії ВАД №035917 від 22.05.2024 року та серії ВАД №035916 від 22.05.2024 року. Згідно вказаних постанов, [PERSON] вчинив домашнє насильство, а саме: висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою відносно своєї співмешканки [PERSON] , та порушив терміновий заборонний припис щодо заборони контактувати. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.9).\~ Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до інформації начальника ВП №1 (м.Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області від 16.10.2024 року, відносно [PERSON] складено протоколи про адміністративні правопорушення серії ВАВ №869274 від 20.09.2024 року за ч.2 ст.173-2 КУпАП, серії ВАД №035904 від 25.09.2024 року за ч.2 ст.173-2 КУпАП та серії ВАД №035903 від 27.09.2024 року за ч.2 ст.173-2 КУпАП. Адміністративні матеріали направлені на розгляд до Кролевецького районного суду. Окрім того, постановою Кролевецького районного суду Сумської області від 26 вересня 2023 року, [PERSON] , [INFO] , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.51 КУпАП, за вчинення дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки (а.с.18-19). [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з витягу з реєстру територіальної громади та з будинкової книги для прописки громадян (а.с.8,10-12). Отже, існує факт домашнього насильства з боку [PERSON] відносно своєї співмешканки [PERSON] , що може негативно вплинути на психічне здоров`я останньої. Відтак дії [PERSON] щодо своєї співмешканки [PERSON] , а саме: висловлювання нецензурною лайкою, погроза фізичною розправою, свідчать про те, що станом на сьогодні існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства. Така поведінка [PERSON] свідчить про те, що життя і здоров`я заявниці, зокрема, психічне, перебувають під постійною загрозою. Згідно із ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом стосовно кривдника є встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи, а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Відповідно до п.5 ч.2 ст.3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, осіб, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти. Згідно з п.2 ч.1 ст.24 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: обмежувальний припис стосовно кривдника. З п.1 ч.1, 2-3 ст.26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Тимчасове обмеження прав кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства оцінює пропорційність вручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. У відповідності до п.9 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно із ч.1,2 ст.350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. При розгляді даної справи суд виходить із наявності встановлених фактів систематичного вчинення психологічного та фізичного насильства [PERSON] відносно заявниці, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Тому заслуговують на увагу доводи заявниці про те, що її життя та здоров`я під загрозою, систематичні випадки насильницьких дій призвели до постійних побоювань за свою безпеку, неможливості відчувати себе захищеними від повторення протиправних дій кривдника. Проаналізувавши наявні докази, суд вважає, що у даній справі наявні очевидні ризики повторного заподіяння домашнього насильства [PERSON] відносно своєї співмешканки [PERSON] .\~ Заявниця неодноразово зверталася до правоохоронних органів щодо вчинення [PERSON] щодо неї не лише фізичного, але й психологічного насильства. Докази цього містяться в матеріалах справи і не були належним чином спростовані заінтересованою особою. Оскільки такі дії вчиняються то, з метою застосування превентивного засобу, стримування та попередження повторення неправомірних дій зі сторони кривдника, суд вважає, що до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис на строк шість місяців, який є максимальним в силу ч.4 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Суд вважає, що такий захід буде сприяти безпеці заявниці, стимулюватиме [PERSON] до правомірної поведінки, дотримання правил встановленого правопорядку, запобігання правопорушенням, поваги до прав, честі і гідності інших громадян. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення заяви, та видачі обмежувального припису, строком на 6 місяців, яким визначити наступні заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] , а саме: - заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] ; - заборонити наближатися на 50 м до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] ; - заборонити вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч.4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. Крім того, на виконання вимог ч.2 ст.350-8 ЦПК України та ч.1 ст.27 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд вважає необхідним повідомити про видачу обмежувального припису уповноважений підрозділ органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий орган міської ради за місцем проживання (перебування) заявника.

Outcome: approved