Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

В серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило суд: - стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 30.12.2023-100000703 від 30.123.2023 року в розмірі 17159,95 грн. І. Стислий виклад позиції учасників справи. В обґрунтування своїх позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» зазначило, що 30.12.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферту) № 30.12.2023-100000703, на виконання умов якого остання отримала кредит в сумі 12000,00грн., з процентною ставкою у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом (фіксована незмінна процентна ставка), 1,34% в день (денна процентна ставка), комісією, пов`язаною з наданням кредиту в розмірі 15% від суми кредиту, що дорівнює 1800,00 грн, строком, на який надається кредит 28 днів з дати його надання, датою повернення (виплати) кредиту 26.01.2024 року та періодом користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту. При цьому Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором. У свою чергу, відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору, не виконала належним чином покладені на неї обов`язки перед банком та порушила умови кредитного договору, має прострочену заборгованість. Станом на 22.07.2024 року у [PERSON] утворилася заборгованість у розмірі 17159,95 гривень, з яких: 12000,00 гривень заборгованість за тілом кредита, 1800,00 гривень комісія, пов`язана із наданням кредиту, 3359,95 грн. заборгованість по відсоткам. Вказані суми позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь. Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, надала суду письмові пояснення, суть яких фактично зводиться до необхідності відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач зазначила, що розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%, а позивач керується ставкою 2,33%, крім того, вважає суму боргу недоведеною, оскільки незрозуміло за який період здійснено розрахунок процентів за кредитними коштами. Також відповідач зазначає про відсутність доказів видачі їй кредитних коштів. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 09.08.2024 року було прийнято до свого провадження цивільну справу № 357/11090/24; відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 17.09.2024 р. на 11 год.00 хв. 17.09.2024 року розгляд справи було відкладено до 15.10.2024 року о 10 год. 00 хв., оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, про причину неявки суду не повідомили. 26.09.2024 року засобами поштового зв`язку на на адресу суду від відповідача надійшли письмові пояснення. 01.10.2024 року засобами електронного зв`язку на електронну пошту суду від позивача надійшли додаткові пояснення у справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте в позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила. З огляду на положення ст.ст. 211, 223 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Під час розгляду справи судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 30.12.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 30.12.2023-100000703 (відкрито кредитну лінію) - (далі договір) (а.с. 9-20). Відповідачу було надано наступний одноразовий ідентифікатор Е 258, для підписання Кредитного договору № 30.12.2023-100000703 від 30.12.2023 року. Відповідно до п. 2.1. договору, електронний кредитний договір, частиною якого є дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається Кредитодавцем та Позичальником у порядку, передбаченому Законом України Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до пп. 2.2.1-2.2.3 п. 2.2 Договору, електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: даної пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), розміщеної на вебсайті Кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на вебсайті Кредитодавця; заяви, сформованої на сайті Кредитодавця після ідентифікації Позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення Кредитодавцем; відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформованої на сайті Кредитодавця, та підписана Позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті. Відповідно до п. 2 договору (відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору) сума кредиту складає 12000,00 грн, дата надання кредиту 30.12.2023 р (п. 1 договору), строк, на який надається кредит 28 днів з дати його надання (п. 3 договору), дата повернення (виплати) кредиту 26.01.2024 року (п. 4 договору), період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється наступним чином: процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом (фіксована незмінна процентна ставка) застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку (п. 6 договору), денна процентна ставка у розмірі 1,34% в день загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражена у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 1,34% = (4492,71/12000)/28 х 100% (п. 7 договору), комісія, пов`язаною з наданням кредиту в розмірі 15% від суми кредиту, що дорівнює 1800,00 грн (п. 9 договору). Відповідно до п. 10 договору, сума кредиту сплачується двома платежами не пізніше останнього дня кожного чергового періоду у наступних розмірах: 1 платіж у розмірі 8246,34 грн, 2 платіж у розмірі 8246,37 грн. Комісія сплачується 1 платежем не пізніше останнього дня чергового періоду у наступних розмірах: 1 платіж у розмірі 1800,00 грн. Відповідно до п. 6.1. договору, позичальник зобов`язується забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата процентів, комісії у терміни та строки, вказані у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойки, яка може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. До кредитного договору банком долучено паспорт споживчого кредиту, який також відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с.21-23). Згідно з долученої до позову довідки від 30.12.2023 року про перерахування суми кредиту [PERSON] видно та не спростовано відповідачем, що відповідно до умов договору № 30.12.2023-100000703 від 30.12.2023 року за допомогою системи LIQPAY ТОВ «Споживчий центр» на картку відповідача було перераховано кошти в сумі 12000,00 грн (а.с.30). Згідно з доданою до позовної заяви довідкою-розрахунком заборгованості за кредитним договором № 30.12.2023-100000703 від 30.12.2023 року, у відповідача утворилась заборгованість у загальному розмірі 17159,95 грн, з яких: 12000,00 грн заборгованість за основним боргом (кредитом), 3359,95 грн заборгованість за відсотками, 1800,00 грн заборгованість за комісією (а.с.31). З цього ж розрахунку видно, що відповідачу нараховувалися проценти по кредиту за період з 30.12.2023 р. по 26.01.2024 р., тобто відсотки нараховані в межах строку дії договору. У Виписці по кредитному договору № 30.12.2023-100000703 від 30.12.2023 року (картка субконто) за період з 30.12.2023 р. по 26.09.2024 р. зазначено суми усіх нарахувань за усіма складовими за кожен день протягом вищевказаного періоду від початку укладення договору і до припинення його дії разом із припиненням нарахувань процентів за кредитною ставкою (а.с.\~ 62-67). Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу несплати заборгованості, відповідно до кредитного договору № 30.12.2023-100000703 від 30.12.2023 року, у загальному розмірі 17159,95 грн станом на 22.07.2024 року, з яких: 12000,00 гривень прострочена заборгованість за кредитом, 3359,95 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 1800,00 грн прострочена заборгованість зі сплати комісії, пов`язаної із наданням кредиту. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори й інші правочини. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 1, 3-6, 8, 10, 12, 13 ст. 11 Закону України «Про комерційну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар визначається згідно з положеннями Цивільного кодексу України про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі якщо предметом електронного договору є надання послуг у сфері електронної комерції, обов`язок постачальника перед споживачем вважається виконаним у момент, коли надана постачальником послуга відповідає властивостям, визначеним договором або законодавством. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачем було підписано договір про відкриття кредитної лінії (кредитний договір) № 30.12.2023-100000703 від 30.12.2023 року року особистим електронним підписом, що відповідачем не спростовано. Таким чином з договору та його додатків видно, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем у відповідності до вимог ч.1 ст.638 ЦК України було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають чинному законодавству. На офіційному веб-сайті ТОВ «Споживчий центр» (https://sgroshi.com.ua) у вільному доступі для всіх клієнтів ТОВ «Споживчий центр» розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, Правила надання коштів та банківських металів у кредит, а також Попередження про можливі наслідки для споживача в разі користування споживчим кредитом або невиконання ним обов`язків згідно з договором про споживчий кредит. Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та відповідач підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07.10.2020 року у справі №132/1006/19 (провадження №61-1602св20), від 28.04.2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження №61-2903св21), від 01.11.2021 року у справі №234/8084/20 (провадження №61-2303св21), від 14.06.2022 року у справі №757/40395/20 (провадження №61-16059св21), від 08.08.2022 року у справі №234/7298/20 (провадження №61-2902св21), що враховується судом на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, відповідач уклав із ТОВ «Споживчий центр» електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені закономяк істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачці грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже вказаний правочин, у розумінні статті 1054 ЦК України, було укладено. За правилами, встановленими статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Ураховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обов`язки з повернення кредиту, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов`язань у розумінні приведеної норми. Частиною 1 статті 14 ЦК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За змістом статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред`являються. Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до наведених вище положень ЦК України, зокрема ст. 1048 цього Кодексу, видно, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Після спливу відповідного строку права та інтереси кредитодавця забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі правові висновки узгоджуються з позицією Великої палати Верховного Суду, висловленою у постановах від 28.03.2018 року у справі №14-10цс18, від 31.10.2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18), що враховується судом на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відповідно до умов кредитного договору, проценти за користування кредитом в межах строку кредитування було встановлено в розмірі 1,0% в день (фіксована незмінна процентна ставка), 1,34% в день (денна процентна ставка). Таким чином, суд вважає правомірним нарахування процентів за користування кредитом в межах строку дії кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Посилання відповідача на неправомірність нарахування денної процентної ставки, що перевищує 1% суд відхиляє, оскільки кредитний договір було укладено в межах дії п. 17 Прикінцевих і Перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування», де зазначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" (набрав чинності 24.12.2023 р.), установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Оскільки строк, на який надавався кредит і протягом якого здійснювалося нарахування процентів не перевищує 120 днів, умови кредитного договору в цій частині суд вважає законними та обґрунтованими. Водночас, відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх заперечень щодо неукладання (непідписання) з позивачем кредитного договору\~ та неправомірність нарахування відсотків. Суд, враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень ст.ст.133, 141 ЦПК України, з урахуванням повного задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved