Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту №10137-09/2022 від 11.09.2022 року у розмірі 53 600,00 грн. та заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 16055-09/2022 від 17.09.2022 року у розмірі 16 100,00 грн.; судові витрати, пов`язані з розглядом цієї позовної заяви, у встановленому законодавством порядку покласти на відповідача, та стягнути їх з неї в повному обсязі на користь позивача, обґрунтовуючи позов наступним. 11.09.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ»» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 10137-09/2022 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» 11.09.2022 року направило [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти Договір про надання фінансового кредиту № 10137-09/2022 після заповнення відповідачем відповідної електронної заявки на отримання фінансового кредиту на сайті Первісного кредитора в мережі Інтернет. 11.09.2022 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладання Договору № 10137-09/2022, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор, котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 11.09.2022 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №10137-09/2022 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1.1 Договору Товариство надає клієнту фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, не здійснивши повернення суми наданого йому кредиту і процентів, нарахованих з строк користування кредитом, в повному обсязі або не сплативши взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 25.04.2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» було укладено Договір Факторингу № 25042023, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору факторингу у порядку та строки встановлені договором факторингу. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу № 25042023 від 25.04.2023 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складала: 53 600,00 грн. Позичальник на користь нового кредитора жодних платежів станом на дату подання позовної заяви не здійснював, тому станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором №10137-09/2022 від 11.09.2022 року становить: заборгованість по тілу кредиту - 14 000,00 грн., заборгованість по відсотках 39 600,00 грн., загальна заборгованість 53 600,00 грн. Також додатково повідомляємо, що 17.09.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 16055-09/2022 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» 17.09.2022 року направило [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти Договір про надання фінансового кредиту N 916055-09/2022 після заповнення відповідачем відповідної електронної заявки на отримання фінансового кредиту на сайті первісного кредитора в мережі інтернет. 17.09.2022 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладання Договору №16055-09/2022, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор, котрий боржником було введено відправлено. Таким чином, 17.09.2022 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №16055-09/2022 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1.1 договору товариство надає клієнту фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, не здійснивши повернення суми наданого йому кредиту і процентів, нарахованих з строк користування кредитом, в повному обсязі або не сплативши взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 25.04.2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» було укладено договір факторингу № 25042023, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору факторингу у порядку та строки встановлені договором факторингу. Відповідно до додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу № 25042023 від 25.04.2023 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складала: 16 100,00 грн. Позичальник на користь нового кредитора жодних платежів станом на дату подання позовної заяви не здійснював, тому станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором №16055-09/2022 від 17.09.2022 року становить: Заборгованість по тілу кредиту 4 000,00 грн. Заборгованість по відсотках 12 100,00 грн. Загальна заборгованість 16 100,00грн. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних праві обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Важливо, щоб електронний договір містив усі істотні умови для відповідного виду договору, необхідно розуміти, в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: ?електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; ?електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; ?аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, Іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічної позиції притримується Верховний Суд по справі № 524/5556/19, що відображено в постанові від 12.01.2021 року (провадження № 61-16243 св 20). Правильно застосувавши норми матеріального права, слід дійти обґрунтованого висновку про те, що кредитний договір підписаний боржником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між заявником/кредитором та боржником/позичальником не був би укладений. Отже сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Подібна правова позиція міститься і у постанові Верховного Суду у справі №127/33824/19 від 07.10.2020 р. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлений договором. Ч. 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №44/9519/12 (№14-10цс18) зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлено договором. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст. 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно зі ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належне виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є порушенням. Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Згідно ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі. Виходячи з вищевикладеного, можна прийти до висновку, що позичальником було порушено умови Договору та станом на дату складання позовної заяви несплачена заборгованість складає: 69 700,00 грн. Позивач ТОВ «СВЕА Фінанс» в судове засідання не з`явився, в наданій письмовій заяві просить суд розглянути справу без участі його представника, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. Не заперечують проти проведення заочного розгляду. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Матюшенков Д.В. позовні вимоги не визнають, оскільки позивачем не доведено отримання кредитів у тому розмірі, що просить позивач. Проте, якщо суд вважатиме, що позовні вимоги в якісь частині підлягатимуть задоволення, просить врахувати, що в неї тяжке матеріальне становище, яке полягає в тому, що вона знаходиться у декретній відпустці та має на утриманні двох дітей, тому просить розстрочити суму кредиту на шість місяців. \~ \~ \~ \~Суд, вислухавши відповідача та її представника, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша\~статті 2 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша\~статті 13 ЦПК України). \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно із частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша\~статті 77 ЦПК України). \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша\~статті 80 ЦПК України).\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша\~статті 12 ЦПК України). \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до положень частини третьої статті\~12, частини першої статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно із частиною шостою\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~У частині першій\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~ \~У ч.ч.1, 3\~ст.509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно з ч.1\~ст. 627 ЦК України\~відповідно до\~ст.6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.\~\~\~\~\~\~\~\~За змістом ст. ст.626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1\~ст.638 ЦК України\~істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно з ч.2\~ст.639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч.1,2\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~У\~ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно із ч.1\~ст.633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~За змістом\~ст.634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Загальні правила щодо форми договору визначено\~ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205,207 ЦК України). \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, які, відповідно до вимог ч.4\~ст.263 ЦПК України, суд ураховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч.1,3,4,7\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст.12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію). \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 3 вказаного закону\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. 11.09.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ»» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №10137-09/2022 в розмірі 7000 грн. шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» 11.09.2022 року направило [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти Договір про надання фінансового кредиту № 10137-09/2022 після заповнення відповідачем відповідної електронної заявки на отримання фінансового кредиту на сайті Первісного кредитора в мережі Інтернет. 11.09.2022 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладання Договору №10137-09/2022, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор, котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 11.09.2022 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №10137-09/2022 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». \~ \~ \~ \~Кредит позивачем відповідачу надано на 25 днів, тобто до 05.10.2022 р., а дата надання кредиту - 11.09.2022 р. 25.04.2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» було укладено Договір Факторингу №25042023, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору факторингу у порядку та строки встановлені договором факторингу. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу № 25042023 від 25.04.2023 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складала: 53 600,00 грн. Виходячи з вище викладеного, позивачем надано докази укладення кредитного договору №10137-09/2022 та отримання [PERSON] коштів саме у сумі 7 000 грн. 00 коп., а тому позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу по кредитному договору № 10137-09/2022 підлягають до частково задоволення та стягненні суми боргу з відповідача на користь позивача в розмірі 7000,00 грн. Щодо позовних вимог ТОВ «Свеа Фінанс» в частині стягнення відсотків за договором позики, суд виходить з наступного. Відповідно до\~статті 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої\~статті 1048\~ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення позики, просив, у тому числі, крім тіла позики (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками, а саме заборгованість за процентами станом на 25.04.2023 р. становить 39\~600,00 грн. Суд звертає увагу на те, що розмір суми кредиту складає лише 7 000 грн. 00 коп., тоді як нарахованих відсотків 39600 грн. 00 коп., що є непропорційно великою сумою компенсації (майже у п`ять разів більше від вартості коштів отриманих в кредит), не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, а також суперечить вимогам статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~щодо неприпустимості встановлення у договорі несправедливих умов. Відповідно до графіку платежів, що є додатком № 1 до Кредитного договору проценти за користування кредитом\~25 днів нараховані у розмірі\~1750 грн. 00 коп. Отже, за таких умов договору, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за договором лише 25 днів, починаючи з дня укладення договору. Даним договором не передбачено нараховування відсотків після закінчення терміну дії договору, який складає 25 днів. Паспорт споживчого кредиту, доданий до позову, також містить інформацію про те, що строк кредитування складає 25 днів. Частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Виходячи з викладеного, з [PERSON] на користь ТОВ «Свеа Фінанс» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 11.09.2022 року у розмірі\~8750 грн. 00 коп., а саме: 7000 грн.00 коп. сума боргу за тілом кредиту та 1750 грн. 00 коп. проценти за користування кредитом в межах строку кредитування (25 днів з моменту отримання кредиту). Щодо стягнення процентів в іншій частині, суд вважає їх безпідставними, з огляду на наступне. У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц викладено правовий висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). З урахуванням зазначеного, суд вважає, що позивачу слід відмовив у стягненні з відповідача заборгованості за відсотками поза межами визначеного строку кредитування. 17.09.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ»» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 16055-09/2022 в розмірі 2000 грн. шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» 17.09.2022 року направило [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти Договір про надання фінансового кредиту № 16055-09/2022 після заповнення відповідачем відповідної електронної заявки на отримання фінансового кредиту на сайті Первісного кредитора в мережі Інтернет. 17.09.2022 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладання Договору № 16055-09/2022, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор, котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 17.09.2022 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 16055-09/2022 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». \~ \~ \~ \~Кредит позивачем відповідачу надано на 30 днів, тобто до 16.10.2022 р., а дата надання кредиту - 17.09.2022 р. 25.04.2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» було укладено Договір Факторингу № 25042023, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору факторингу у порядку та строки встановлені договором факторингу. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу № 25042023 від 25.04.2023 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складала: 16 100,00 грн. Виходячи з вище викладеного, позивачем надано докази укладення кредитного договору № 16055-09/2022 та отримання [PERSON] коштів саме у сумі 2 000 грн. 00 коп., а тому позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу по кредитному договору № 16055-09/2022 підлягають до частково задоволення та стягненні суми боргу з відповідача на користь позивача в розмірі 2000,00 грн. Щодо позовних вимог ТОВ «Свеа Фінанс» в частині стягнення відсотків за договором позики, суд виходить з наступного. Відповідно до\~статті 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої\~статті 1048\~ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення позики, просив, у тому числі, крім тіла позики (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками, а саме заборгованість за процентами станом на 25.04.2023 р. в сумі 12 100 грн. 00 коп. Суд звертає увагу на те, що розмір суми кредиту складає лише 2 000 грн. 00 коп., тоді як нарахованих відсотків 12 100 грн. 00 коп., що є непропорційно великою сумою компенсації (майже у шість разів більше від вартості коштів отриманих в кредит), не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, а також суперечить вимогам статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~щодо неприпустимості встановлення у договорі несправедливих умов. Відповідно до графіку платежів, що є додатком № 1 до Кредитного договору проценти за користування кредитом\~30 днів нараховані у розмірі\~1500 грн. 00 коп. Отже, за таких умов договору, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за договором лише 30 днів, починаючи з дня укладення договору. Даним договором не передбачено нараховування відсотків після закінчення терміну дії договору, який складає 30 днів. Паспорт споживчого кредиту, доданий до позову, також містить інформацію про те, що строк кредитування складає 30 днів. Частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Виходячи з викладеного, з [PERSON] на користь ТОВ «Свеа Фінанс» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 17.09.2022 року у розмірі\~3500 грн. 00 коп., а саме: 2000 грн.00 коп. сума боргу за тілом кредиту та 1500 грн. 00 коп. проценти за користування кредитом в межах строку кредитування (30 днів з моменту отримання кредиту). Щодо стягнення процентів в іншій частині, суд вважає їх безпідставними, з огляду на наступне. У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц викладено правовий висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). З урахуванням зазначеного, суд вважає, що позивачу слід відмовив у стягненні з відповідача заборгованості за відсотками поза межами визначеного строку кредитування. Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1\~ст.1048 ЦК України). \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Частиною 2\~ст.1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~При укладанні кредитного договору сторони погодили, що відповідно до цього договору до складу плати за кредитом (сукупної вартості кредиту) входять фіксована процентна ставка за користування кредитом, комісія за надання кредиту та щомісячна плата за кредитом. Плата за кредитом нараховується з моменту надання кредиту. Щомісячна плата за кредитом входить до складу щомісячного платежу відповідно до графіку платежів (додаток до договору). \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~При цьому у кредитному договорі та додатку до нього (графік платежів) всі складові загальної суми щомісячного платежу визначені у твердій сумі, та апелянтом підписано графік платежів. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1\~ст.1056-1 ЦК України\~процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~За ст. ст. 525, 526 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно зі\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~За\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1\~ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Частиною 1\~ст. 625 ЦК України\~встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до п.4 ч.2\~ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому\~Законом України «Про електронну комерцію». Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 дійшов висновку, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Оскільки [PERSON] вважається ознайомленим з умовами правил в порядку, передбаченому ч. 5ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», тобто до моменту підписання кредитного договору, колегія суддів доходить висновку, що відповідач був повністю ознайомлений з порядком укладення та підписання кредитного договору, про що свідчить використання ним електронного підпису одноразового ідентифікатору. \~Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Положеннями ст.ст.1077,1078 ЦК України\~встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Крім того, суд вважає на те, що за один місяць [PERSON] укладено два кредитних договори. Грошові кошти перераховувалися на банківську картку позичальника з одним і тим же номером, який зазначено особисто відповідачем при укладенні договорів. Подальші зміни щодо реквізитів банківської картки не відбувалися. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] за укладеними договорами не сплачувала заборгованість ні новому, ні попередньому кредиторам, внаслідок чого утворилася заборгованість заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту №10137-09/2022 від 11.09.2022 року у розмірі 8\~750 грн. 00 грн. та заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту №16055-09/2022 від 17.09.2022 року у розмірі 3\~500 грн.. 00 коп. Отже, саме під час врегулювання простроченої заборгованості, у період дії воєнного стану в Україні, кредитодавцю належить дотримуватися вимог щодо етичної поведінки. Системний аналіз зазначеної норми вказує на те, що врегулювання простроченої заборгованості має місце при вирішенні питань в позасудовому порядку, який визначає собою дії громадян і юридичних осіб з відстоювання своїх прав і захисту охоронюваних законом інтересів, який здійснюється ними самостійно, без звернення до суду. Позасудовий захист цивільних прав характерний тим, що особа може врегулювати всі спірні питання, пред`явивши свої вимоги безпосередньо до особи, що порушила її права чи перешкоджає в реалізації таких прав. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2684,00 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. 9). Отже, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати за сплату судового збору у розмірі 472 грн.. 38 коп. (2684,00 * 17,60 %). Щодо клопотання відповідача [PERSON] про розстрочення сплати заборгованості, суд вважає наступне. Згідно ч. 1\~ст. 267 ЦПК України\~суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на доступ до суду, передбаченого\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Право сторони звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також\~статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо). Тобто, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4\~ст. 435 ЦПК України\~за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Підставою для застосування\~ст. 435 ЦПК України\~є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України\~Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»\~введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні\~законом №3685-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку проведення загальної мобілізації" продовжено з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб. Таким чином, враховуючи положення процесуального законодавства, враховуючи, що на території України введено воєнний стан, матеріальне становище відповідача, які є тією обставиною, що ускладнить виконання рішення суду, а відтак суд прийшов до переконання про те, що [PERSON] необхідно розстрочити виконання цього\~рішення\~строком на 6 місяців щомісячними платежами у розмірі 2042 грн. 00 коп. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: partial