Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

Відповідачі позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Златі Н.С. на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про народження позивачки; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - померла [INFO] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - померла [INFO] ; копія заповіту [PERSON] від 19.02.2016р., оформленого на ім`я [PERSON] ; копія Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав від 17.10.2016р. про право власності [PERSON] на житловий будинок; копія довідки Відділу РАЦС Ренійського районного управління юстиції Одеської області від 26.10.2006р. про народження [PERSON] у 1935р.; копія сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0140112, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 29.08.1996р. № 185, оформленого на ім`я [PERSON] ; копія сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0094520, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 28.01.1997р. № 644, оформленого на ім`я [PERSON] ; копія протоколу опитування особи - [PERSON] за його згодою від 13.05.2023р.; копія довідки старости Долинського старостинського округу Виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району від 15.05.2023р. про склад сім`ї [PERSON] на день її смерті; копія довідки старости Долинського старостинського округу Виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району від 15.05.2023р. про склад сім`ї [PERSON] на день її смерті; копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] , оформленого на ім`я [PERSON] ; копії постанов нотаріуса від 23.09.2023р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії; відповідь завідувачки Ренійської державної нотаріальної контори від 08.10.2024р.; копія заяви [PERSON] від 17.10.2017р. про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] (тітки); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 17.11.2017р. (свідоцтво про право на спадщину не видавалось); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 17.11.2017р. (є чинний заповіт [PERSON] ); копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 17.11.2017р. (дата заведення спадкової справи після смерті [PERSON] - [INFO] ); Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 01.10.2024р.; копія заяви [PERSON] від 21.03.2006р. про відмову від спадщини після смерті [PERSON] ; копія заяви [PERSON] від 21.03.2006р. про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ; копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 06.07.2006р. (дата заведення спадкової справи - 06.07.2006р.); Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 01.10.2024р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка та відповідач [PERSON] у справі являються дітьми нині померлої [PERSON] , відповідач [PERSON] - вдівець померлої. Крім того, позивачка була призначена спадкоємицею за заповітом [PERSON] (своєї тітки - рідної сестри [PERSON] (відповідача)). За життя [PERSON] належало майно: -право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Анадол» с. Долинське Ренійського (нині - Ізмаїльського) району Одеської області, розміром 3,29 в умовних кадастрових га - на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0094520, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 28.01.1997р. № 644. За життя [PERSON] належало майно: -житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] - на підставі даних виписки з погосподарської книги виконавчого комітету Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області та рішення від 17.10.2016р. КП «Ренійське БТІ» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; -земельна ділянка площею 0,1647 га із кадастровим номером 5124180500:02:001:0333, розташована по [ADDRESS] , виділена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); -право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Анадол» с. Долинське Ренійського (нині - Ізмаїльського) району Одеської області, розміром 3,29 в умовних кадастрових га - на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0140112, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 29.08.1996р. № 185. На випадок смерті [PERSON] не розпорядилась належним їй майном, заповіту не залишила, [INFO] - померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. Спадкоємцями після смерті [PERSON] були її діти (позивачка і [PERSON] ) та чоловік - [PERSON] . У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за законом. Про це свідчить її заява про прийняття спадщини від 21.03.2006р., подана нотаріусу. Відповідач [PERSON] після смерті дружини звернувся до нотаріуса із заявою про відмову від спадщини. Відповідач [PERSON] за прийняттям спадщини після смерті матері до нотаріуса не звертався, на день смерті спадкодавця не мешкав разом із нею за однією адресою. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 01.10.2024р. (дата заведення спадкової справи - 06.07.2006р.). Що стосується майна [PERSON] , то на випадок смерті вона розпорядилась належним їй майном, 19.02.2016р. склала заповіт на ім`я [PERSON] , [INFO] померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. Спадкоємицею після смерті [PERSON] була позивачка, яка була призначена за заповітом. Інших спадкоємців у [PERSON] не було, на день смерті вона мешкала сама. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за заповітом. Про це свідчить її заява про прийняття спадщини від 17.10.2017р., подана нотаріусу. Відповідач [PERSON] - рідний брат [PERSON] (імовірний спадкоємець другої черги за законом) після смерті [PERSON] спадщину не прийняв та на неї не претендує. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 01.10.2024р. (дата заведення спадкової справи - 17.11.2017р.). Незважаючи на своєчасне звернення позивачки за прийняттям спадщини (як після смерті матері, так і після смерті [PERSON] ), оформити її неможливо у зв`язку із тим, що в неї були відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів. Відповідачі у справі на спадщину не претендують, не заперечують, щоб спадщину оформила позивачка. У нинішній час, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтв про право на спадщину (на житловий будинок, земельну ділянку та права на земельну частку (пай)), їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказані спадкові об`єкти. Необхідні нотаріусу документи позивачка надати не може у зв`язку із втратою їх спадкодавцем. Чинним законодавством не передбачена можливість відновлення актів на право власності на земельну ділянку після смерті власника його спадкоємцями за умови, що свідоцтво про право на спадщину щодо цієї земельної ділянки не видано, а на підставі ксерокопії акту неможливо оформити спадщину. Згідно п. 5.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999р., при втраті (псуванні) державного акту на землю власнику або землекористувачу видається відповідний дублікат. Так як набуте за спадкуванням право власності позивачкою не було оформлено, вона не в змозі отримати дублікати державного акту про право власності на землю. Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючого документу - при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) правовстановлюючого документу проставляється відповідна відмітка «згідно з оригіналом» із зазначенням дати та підпису нотаріуса. Отже, після смерті [PERSON] та [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок, земельну ділянку, право на земельну частку (пай), як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлих [PERSON] (за законом) та [PERSON] (за заповітом) і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачі її не прийняли та на неї не претендують. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах, суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері - [PERSON] та спадкоємицею за заповітом - після смерті [PERSON] . У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачка звернулась до нотаріальної контори із відповідними заявами, але оформити право на спадщину не вдалося. Як зазначила позивачка, після смерті [PERSON] та [PERSON] у неї були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкові житловий будинок, земельну ділянку та земельні частки (паї). В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачка не має можливості. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину юридично, оскільки її воля, як спадкоємиці за законом та за заповітом, була виражена у подачі нею заяв про прийняття спадщини, її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання копій правовстановлюючих документів на будинок, земельну ділянку та земельні частки, розпорядження щодо їх цільового використовування тощо). Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки своєчасно подала заяви про прийняття спадщини, прийняла її за законом та за заповітом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на житловий будинок, земельну ділянку, земельні частки (паї) з підстав прийняття спадщини за законом та за заповітом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved