Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

У серпні 2024 р. позивач звернувся до суду зі вказаним позовом, та просив стягнути з відповідача заборгованість за адресою: [ADDRESS] : 93975,09 грн. заборгованість за постачання теплової енергії за період з 01.10.2010 р. по 01.06.2024 р.; - 1111,39 грн. за абонентське обслуговування за період 05.11.2021 р. по 01.06.2024 р. та 3028 грн. сплаченого судового збору. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] є багатоповховим, опалення до квартири [ADDRESS] здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невідємною частиної системи опалення вказаного будинку, і це свідчить про те, що відповідач отримує теплову енергію. Відповідач відзив на позов не надав. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи докази: копії: відомостей з державного реєстру речових прав; - розрахунків; - актів (а.с. 5, 8-9, 10-33) судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] є багатоповховим, опалення до квартири [ADDRESS] здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невідємною частиної системи опалення вказаного будинку, і це свідчить про те, що відповідач отримує теплову енергію. Відповідно до ч. 4 ст. 319 і ст. 322 ЦК України, власність зобов`язує і власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 5.23 наказу Державного комітету України з будівництва та архітектури № 80 від 18.05. 2005 р. «Державні будівельні норми України. Будинки і спруди. Житові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005» житлові будинки повинні обладнуватися опаленням і вентиляцією, що проектуються згідно зі СНиП 2.04.05. Тобто між сторонами виникли та існують відповідно до ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» в редакції 2004 р., та ст. ст. 2, 6, 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» в редакції 2017 р., що діє з 01.05.2019 р., фактичні договірні відносини по наданню комунальних послуг з теплопостачання, і вони, згідно до ст. ст. 20, 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» в редакції 2004 р., та ст. ст. 7, 8, 9, 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» в редакції 2017 р., що діє з 01.05.2019 р., набули відповідно права і обов`язки споживача та виконавця. Статтею 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» в редакції 2017 р., надане визначення: - індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна. Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та веб-сайті виконавця співвсники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Відповідно до п. п. 36, 37 Постанови КМУ № 830 від 21.08.2019 р. «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договір про надання послуги з постачання теплової енергії», споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні споживача та інших осіб. В розмінні ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Крім того, згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Одночасно з цим, як вбачається зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно п. 34 Індивідуального договору, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Свої зобов`язання відповідач виконував неналежним чином, у зв`язку з чим має заборгованість: - 93975,09 грн. за постачання теплової енергії за період з 01.10.2010 р. до 01.06.2024 р.; - 1111,39 грн. за абонентське обслуговування за період 05.11.2021 р. до 01.06.2024 р.. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою ним за подачу позову 3028 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст. ст. 509, 526, 527 ЦК України, ст. ст. 19, 20, 21, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції 2004 р., ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 13, 21, 22 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» в редакції 2017 р.,

Outcome: approved