Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

07 червня 2024 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява, згідно з якою служба у справах дітей Білоцерківської міської ради просить суд : 1) Позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; 2) Позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; 3) Стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1\\4 частини від усіх її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на особовий рахунок дитини, відкритий в банківській установі, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття; 4) Стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1\\4 частини від усіх його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на особовий рахунок дитини, відкритий в банківській установі, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття; В обґрунтування позову зазначено, що рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 62 від 25 січня 2022 року [PERSON] , [INFO] , був відібраний від матері та тимчасово влаштований в центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода», де перебуває в дотепер. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2022 року у справі № 357/1615/22 [PERSON] був відібраний від батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області № 732 від 28 жовтня 2022 року [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Батьки дитини, за весь час перебування останнього в закладі жодного разу сина не відвідували, на контакт із фахівцями Білоцерківського міського центру соціальних служб для дітей та молоді не виходили. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 червня 2024 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. 10 червня 2024 року судом отримано відомості про реєстрацію місця проживання відповідача [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] та відповідача [PERSON] , [INFO] , який до 15 вересня 2016 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 15 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 08 липня 2024 року. Вказаною ухвалою зобов`язано службу у справах дітей Білоцерківської міської ради надати письмовий висновок щодо вирішення спору у даній справі. Через неявку відповідачів в підготовче засідання на 08 липня 2024 року, останнє судом відкладено та повторно призначено на 01 серпня 2024 року. В підготовче засідання 01 серпня 2024 року відповідачі повторно до суду не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися судом своєчасно та належним чином, зокрема відповідач [PERSON] через відсутність даних щодо реєстрацію місця проживання останнього, повідомлявся про виклик до суду шляхом розміщення оголошення на веб сайті суду. Ухвалою суду від 01 серпня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26 серпня 2024 року. 05 вересня 2024 року на адресу суду від представника третьої особи надійшло рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 27 серпня 2024 року № 692 щодо вирішення судового спору у даній справі. Через неявку відповідачів в судове засідання, призначене на 26 серпня 2024 року, останнє судом відкладено та повторно призначено на 18 вересня 2024 року. Через перебування головуючого судді на навчанні в НШСУ 18 вересня 2024 року, справу судом знято з розгляду та повторно призначено на 14 жовтня 2024 року. В судове засідання 14 жовтня 2024 року відповідачі повторно до суду не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися судом своєчасно та належним чином, зокрема відповідач [PERSON] через відсутність даних щодо реєстрацію місця проживання останнього, повідомлявся про виклик до суду шляхом розміщення оголошення на веб сайті суду. За таких обставин суд вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності вказаних осіб. У відповідно до ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не проводилося відповдіно до ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 21 жовтня 2000 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб між собою. У даному шлюбі [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 62 від 25 січня 2022 року [PERSON] , [INFO] , був відібраний від матері та тимчасово влаштований в центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода». Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2022 року у справі № 357/1615/22 [PERSON] був відібраний від батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області № 732 від 28 жовтня 2022 року [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Центром соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» інформовано службу у справах дітей Білоцерківської міської ради про евакуацію дитини до Німеччини 06 березня 2022 року. Батьки дитини за час перебування останнього в закладі дитиною не цікавилися, місце перебування батька невідоме. На контакт із фахівцями Білоцерківського міського центру соціальних служб для дітей та молоді батьки не виходили. Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 692 від 27 серпня 2024 року зазначено, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов`язків з виховання малолітнього сина, що є правовою підставою для позбавлення їх батьківських прав, яке є доцільним та відповідає інтересам малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . При вирішенні позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав суд виходить з наступного: Статтею 164 Сімейного кодексу України (надалі СК України) зазначено підстави позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, відповідно до статті 165 СК України, мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 166 СК України описано правові наслідки позбавлення батьківських прав. Так, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини. Так, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Порядок і розміри відшкодування витрат на перебування дитини в прийомній сім`ї, сім`ї патронатного вихователя, дитячому будинку сімейного типу, будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, школі-інтернаті чи іншому закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлюються законодавством. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. У разі відмови від надання дитині необхідної медичної допомоги, якщо це загрожує її здоров`ю, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність згідно з законом. Медичні працівники у разі критичного стану здоров`я дитини, який потребує термінового медичного втручання, зобов`язані попередити батьків або осіб, які їх замінюють, про відповідальність за залишення дитини в небезпеці. Статтею 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст.9 Конвенції). Згідно роз`яснень п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів свідчить про те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток малолітнього [PERSON] , [INFO] , не цікавляться його навчанням, не забезпечує за ними необхідного догляду: харчування, медичного догляду та лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини, як складову виховання, не спілкуються з дитиною а обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, тому суд дійшов висновку, що в інтересах дитини, є доцільним позбавлення [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Правові висновки щодо доцільності позбавлення батьківських прав у подібних правовідносинах висловлено у постановах Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 520/8264/19 ВС та від 13 липня 2022 року у справі № 366/2047/18. При вирішенні позовних вимог щодо стягнення аліментів суд виходить з наступного: Статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд, згідно з частиною першою статті 182 СК України, враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі - ч.1 ст. 184 СК України. Приймаючи до уваги те, що позивач просить стягнути з відповідачів на користь неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1\\4 частки з усіх видів заробітку відповідача, суд вважає за доцільне вказану позовну вимогу задоволити та зобов`язати службу у справах дітей Білоцерківської міської ради відкрити у відділенні Державного ощадного банку України особові рахунки на малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , для зарахування на них грошових коштів, надісланих в рахунок сплати аліментів. Судове рішення в частині сплати аліментів за один місяць, відповідно до статті 430 ЦПК України підлягає до негайного виконання. Судові витрати у справі, пов`язані із позовною вимогою про стягнення аліментів, за які позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», в сумі по 2 422,40 грн. з кожного із відповідачів на користь держави, згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved