Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

Позивачі [PERSON] \~та [PERSON] \~за допомогою\~підсистеми «Електронний\~Суд» звернулись\~до суду\~із позовом,\~в якому\~просять,\~із врахуванням\~заяви про\~зміну підстав\~позову,\~припинити право\~власності [PERSON] ,\~із виплатою\~їй компенсації,\~на належну\~їй 1/8\~частку квартири\~за адресою:\~ [ADDRESS] ;\~визнати за\~ [PERSON] \~право власності\~на 1/16\~частину квартири\~за адресою:\~ [ADDRESS] ;\~визнати за\~ [PERSON] \~право власності\~на 1/16\~частину квартири\~за адресою:\~ [ADDRESS] . На обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі зазначають, що є співвласниками квартири [ADDRESS] , зокрема [PERSON] є співвласником частки вказаної квартири у розмірі 5/8, [PERSON] є співвласником частки квартири у розмірі . Співвласником іншої частки у розмірі 1/8 був [PERSON] , однак останній помер [INFO] та після його смерті свідоцтво про право власності не видавалось, в той же час спадкоємицею майна після його смерті є його донька, [PERSON] . Позивачі зазначають, що після смерті [PERSON] залишились великі борги за несплату комунальних послуг, про що достеменно відомо доньці померлого, однак відповідачка вступивши у спадкові права після смерті батька з травня 2020 року, не бажає оформити свідоцтво про право власності та покрити борги спадкодавця у межах спадкового майна, на контакт із позивачами не виходить, проводити будь-які поточні та/або капітальні ремонтні роботи у квартирі не бажає, чим порушує права позивачів, як співвласників згаданої квартири, натомість вимагає кошти за частку у розмірі не співмірному із розміром частки. Відповідач ніколи не проживала та не була зареєстрована у спірній квартирі, має одноосібне право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , де і зареєстрована та проживає. Позивачі власним коштом у 2022 році здійснили ремонт у квартирі за адресою: [ADDRESS] , оскільки з огляду на стан квартири, такий потрібно було провести негайно, належним чином самостійно сплачують всі комунальні платежі та утримують як свої частки у квартирі, так і частку належну відповідачці. Спільно володіти із відповідачкою згаданою квартирою не вбачається можливим, а остання, зловживаючи своїми правами спадкоємиці майна, ускладнює позивачам право володіння належним їм майном, що становить значно більшу частку у співвідношенні із відповідачкою, тому припинення її незначної частки права власності у спадковому майні із виплатою відповідної грошової компенсації не завдасть жодної істотної шкоди інтересам відповідачки, яка на праві приватної власності володіє іншим майном. Враховуючи наведене, просять позов задоволити у повному обсязі. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 30 травня 2024 року позовну заяву [PERSON] та [PERSON] залишено без руху, позивачам роз`яснено які саме недоліки позову слід усунути, порядок та строк їх оскарження. 11.06.2024 через підсистему «Електронний Суд» представником позивачів адвокатом Новосядло В.Р., на виконання ухвали судді від 30.05.2024 про залишення позовної заяви без руху, подано до суду письмову заяву про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 14 червня 2024 року у справі відкрито загальне позовне провадження та з метою виконання вимог ч. 1 ст. 189 ЦПК України призначено підготовче судове засідання, витребувано у Третьої Львівської державної нотаріальної контори належним чинмо завірену копію матеріалів спадкової справи № 223/2020, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 28.06.2024 відповідачка [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому, покликаючись на необґрунтованість та безпідставність заявлених позовних вимог, просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначила, що позивачі намагаються позбавити її успадкованої нею частки у квартирі [ADDRESS] , твердження останніх щодо відхилення нею та ігнорування будь-яких контактів із позивачами з приводу права власності у спірній квартири не відповідають дійсності, як і покликання позивачів на те, що ними здійснюється оплата комунальних послуг. Щодо посилань відповідачів на наявність заборгованості за комунальні послуги та утримання квартири, вказує, що про боргові зобов`язання була обізнана, однак з огляду на складні життєві обставини (смерть матері, через 22 дні після цього смерть батька, пандемія коронавірусної хвороби, непередбачувані вимушені термінові ремонтні роботи у квартирі [ADDRESS] ) та фінансові труднощі, з початку повномасштабної війни в Україні, у зв`язку із відсутністю роботи та грошових коштів, змушена була виїхати на заробітки закордон. Після повернення в Україну, оформила свої спадкові права після смерті батька та сплатила всю заборгованість за комунальні послуги за адресою спірної квартири. Заперечує проти продажу належної їй після смерті батька частки у квартирі, оскільки проживає там. Зазначає, що у вказаній квартирі раніше проживала її баба та два сини баби, вона часто приходила до баби, натомість позивачі з 1988 року ніколи там не проживали, та при цьому здійснили приватизацію квартири, про що ні її баба, ні дядько ніколи не повідомляли їй. Звертає увагу на те, що за адресою: [ADDRESS] проживає її син із своєю сім`єю, а тому позбавляти її права власності, яке успадковоно нею після смерті батька є не обґрунтованим та порушує її права, в свою чергу вона жодним чином не перешкоджає позивачам у вільному користуванні та проживанні за адресою: [ADDRESS] , тому просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю заявлених вимог. Позивачі правом подання відповіді на відзив на позовну заяву не скористались. Ухвалою суду від 31.07.2024 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивачів адвокат Новосядло В.Р. заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково звертає увагу суду на те, що відповідачка покликаючись на сплату нею заборгованості за комунальні послуги за адресою квартири, тим не менше не вказує на те, що таке погашення здійснено нею лише після отримання з суду позовної заяви. Доповнила також, що припинення права власності частки відповідачки у квартирі [ADDRESS] жодним чином не порушує прав відповідачки та не завдає шкоди її інтересам. За висновком про вартість об`єкта, ціна 1/8 частки відповідачки у згаданій квартирі становить 166\~437,50 грн, вказана сума внесена позивачами на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Львівській області в якості компенсації вартості припиненої частки відповідачки у квартирі у точній відповідності до вимог закону. Просила позов задоволити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог заперечила з підстав, наведених нею відзиві на позовну заяву. Вказує, що позивачка протягом більш як 40 років взагалі не проживала у спірній квартирі і ніколи нею не цікавилась, а питання щодо їх права співвласності у такій виникло лише після смерті її батька. Після звернення позивачів до суду із позовом, вона належним чином оформила свої спадкові права на частку у квартирі, сплатила заборгованість батька за комунальними послугами і зареєструвала своє місце проживання за адресою: [ADDRESS] , при цьому ніколи не чинила позивачам у вільному користуванні квартирою чи проживання у ній. Вона дійсно є власником квартири [ADDRESS] , однак звертає увагу на те, що за вказаною адресою проживає її син зі своєю сім`єю, тому вона готова навпаки викупити частки позивачів у квартирі [ADDRESS] за ціною у розмірі 1\~000\~000 грн, а свою частку вона погодиться продати позивачам лише у випадку, якщо пропоновану ними суму у розмірі 166\~437,50 грн збільшать на 400\~000 грн, оскільки оцінена позивачами вартість її частки на суму 166\~437,50 грн не відповідає дійсності. Просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали копії спадкової справи №223/2020 до майна померлого [PERSON] , оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено із Довідки Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» № 2/3312, що квартира [ADDRESS] була зареєстрована за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (особа померла), [PERSON] (особа померла). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.03.2014 частка права власності на квартиру [ADDRESS] була успадкована її синами [PERSON] та [PERSON] , частка [PERSON] у квартирі становила 1/8. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно судом встановлено, що, станом на час смерті [PERSON] , квартира [ADDRESS] , належала на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , зокрема частка [PERSON] у квартирі [ADDRESS] становила 1/8. Як встановлено із свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , виданого 10.03.2020 Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), [INFO] [PERSON] помер. Відповідно до відомостей матеріалів спадкової справи № 223/2020, за заповітом [PERSON] від 05.09.2011, останній заповів все своє майно своїй доньці [PERSON] . 27.05.2020 [PERSON] звернулась у Третю Львівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . 31 травня 2024 року державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] спадкоємиці померлого [PERSON] . Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з: 1/8 частини квартири [ADDRESS] , що належала на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.03.2014. Згідно згаданого свідоцтва про право на спадщину від 31.05.2024 квартира складається в цілому з двох житлових кімнат, житловою площею 28,6 кв.м. та кухні. Загальна площа квартири становить 47,5 кв.м. Позивачі звертаючись до суду із позовом про припинення права власності відповідачки на успадковану нею 1/8 частки квартири [ADDRESS] вказують на відсутність можливості у досудовому порядку домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю та, зважаючи на незначну частку відповідачки у співвідношенні із частками права власності позивачів, просять врегулювати спір шляхом виплати відповідачці грошової компенсації розміру належної їй 1/8 частки у квартирі. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст.\~55,\~124 Конституції України\~та\~ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення\~Конституції України\~та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст.\~8,\~9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений\~ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Зазначений правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 12.06.2013 року у справі № 6-32цс13. Статтею 41 Конституції України\~встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно\~ст. 183 ЦК України\~подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Згідно\~ст. 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до\~ст. 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Згідно з ч.1-3\~ст. 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Статтею 346 ЦК України\~визначено, що право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника; визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. Згідно із ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд ухвалює рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених підпунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, але за умови, що завдана внаслідок такого припинення шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Припинення права власності на частку у спільній власності за правилами\~статті 365 ЦК України\~допускається лише за відсутності можливості у співвласників поділу в натурі спільного майна, що є у спільній частковій власності, оскільки поділ в натурі майна, що є у спільній частковій власності, припиняє неможливість спільного володіння і користування майном. Так, тлумачення ч. 3 ст. 358 ЦК України свідчить, що право співвласника на компенсацію може виникати як в разі повної неможливості задоволення вимог співвласника на одержання у користування частини спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (наприклад, частка співвласника в спільній частковій власності є незначною і надання йому її у володіння та користування неможливо), так і в тому випадку, якщо співвласнику надається у володіння і користування частина майна, яка є меншою за його частку в праві спільної часткової власності. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 09.07.2024 [PERSON] є власником 1/8 частки у квартирі [ADDRESS] , іншими співвласниками квартири є: [PERSON] та [PERSON] . Як встановлено із висновку про вартість об`єкта оцінки до Звіту № 05042024/4 ринкова вартість квартири [ADDRESS] станом на 05.04.2024 становить 1\~331\~500 грн, ринкова вартість 1/8 частини об`єкта оцінки складає 166\~437,50 грн. Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає, що вважає представлену позивачами вартість спірної квартири та відповідно і її частки у вказаній квартирі заниженою, готова продати свою частку у разі збільшення позивачами наведеної у Звіті суми ще на 400\~000,00 грн. Поруч з цим, суд звертає увагу на те, що положенням статті\~106\~ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Всупереч наведеному, відповідачка на обґрунтування своїх заперечень, зокрема спростування встановленої висновком оцінки вартості майна від 05.04.2024 вартості квартири та 1/8 частки у такій та заявленої відповідачкою вимоги щодо розміру компенсації, який підлягає сплаті їй за 1/8 із збільшенням на 400\~000,00 грн, не представила суду жодних належних доказів, зокрема обґрунтованого висновку експерта, складеного на її замовлення. При цьому, відповідно до\~ст.\~81\~ЦПК України\~кожна сторона\~зобов`язана\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків\~встановлених цим\~Кодексом. Судом встановлено, що частка відповідачки у спірній квартирі у розмірі 1/8 є незначною у співвідношенні із частками позивачів у справі, квартира складається з двох житлових кімнат, житловою площею 28,6 кв.м. та кухні, а загальна площа квартири становить 47,5 кв.м., відтак поділ у натурі вказаного майна у відповідності до 1/8 частки, належної відповідачці, з огляду на вимоги ст. 47 Житлового кодексу України, що площа на одну особу повинна становити 13,56 кв.м., є неможливим у даному випадку. Суд також враховує, що відповідач має на праві приватної власності інше житло за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, незважаючи на ствердження відповідачки про те, що остання проживає за адресою: [ADDRESS] , суд враховує той факт, що станом на час прийняття відповідачкою спадщини після смерті [INFO] батька, вже після звернення позивачів із вказаним позовом до суду, зареєстрованим місцем проживання останньої було: [ADDRESS] , відтак спірна квартира не є єдиним житлом відповідачки та будь-яких доказів того, що припинення права власності 1/8 частки у такій завдасть її інтересам істотної шкоди суду не представлено. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Враховуючи те, що позивачі внесли на депозитний рахунок в якості компенсації відповідачу вартість 1/8 частки у спірному майні - квартирі [ADDRESS] , у розмірі 166\~437,50 грн, а саме кожен із позивачів у рівних частках по 83\~219 грн, тобто у розмірі визначеному висновком оцінки вартості об`єкта, право власності [PERSON] на таку частку спірного майна має бути припинено. Із врахуванням наведеного, суд доходить висновку про наявність підстав для припинення права власності, передбачених ч.1 ст. 365 ЦПК України, також припинення права власності відповідачки на частину спірної квартири, оскільки таке не завдасть істотної шкоди її інтересам як співвласника за умови виплати справедливої компенсації. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідачки на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 968,96 грн на кожного. На підставі ст.\~3,\~16,\~316, 317,\~319,\~321,\~356,\~358, 364 ЦК України,

Outcome: approved