Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

У червні 2024 року до суду надійшла вищезазначена позовна заява, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість у розмірі 25300 грн, суму судового збору у розмірі 3028 грн 00 коп. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн 00 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.11.2020 р. між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0534-3136. Відповідно до умов вказаного кредитного договору, первісний кредитор взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит в сумі 10000 грн., строком кредитування 21 календарних днів з процентною ставкою 2% в день. 28.10.2021\~між ТОВ\~" УКР КРЕДИТ\~ФІНАНС "\~та ТОВ\~" ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС " було укладено Договір факторингу № 02/10/2021 про відступлення права вимоги за кредитним договором. 09.11.2021\~р.\~у між\~первісним кредитором\~ТОВ " ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС\~"\~та ТОВ\~" ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС\~"\~було підписано\~Реєстр боржників\~№3,\~відповідно до\~якого ТОВ\~" УКР КРЕДИТ\~ФІНАНС "\~передав на\~користь ТОВ\~" ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС " право вимоги за вказаним кредитним договором, позичальником якого є [PERSON] . Відповідно до\~Реєстру боржників\~№1\~від 09.11.2021\~р.,\~ТОВ " ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС " набув статус нового кредитора за кредитним договором №0534-3136 від 10.11.2020 р. Відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання щодо погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, в зв`язку з чим, станом на день формування позовної заяви заборгованість [PERSON] , перед позивачем становить 25300 грн., яка складається з 9700,00 грн. заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 15600,00 грн. заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, яку позивач просив стягнути, разом зі сплаченим судовим збором в сумі 3028 грн. 00 коп. та витратами на правову (правничу) допомогу у розмірі 9000 грн. 00 коп. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 серпня 2024 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався. Судом по справі встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 10.11.2020 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] було укладено кредитний договір №0534-3136, згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 10000 грн. зі строком користування на 21 день (до 30.11.2020), з процентною ставкою за кожен день користування- 2 % від непогашеної суми кредиту, річною процентною ставкою- 730%. Орієнтовна загальна вартість кредиту- 14200 грн.. Кредитний договір та паспорт споживчого кредиту підписано електронним підписом позичальника з одноразовим ідентифікатором А891. Як вбачається з довідки про перерахування суми кредиту № 0534-3136 від 10.11.2020, видача коштів здійснювалася за допомогою системи LiqPay, платіж 1474197867, дата 10.11.2020, номер платіжної карти 432335*72, призначення платежу - видача кредитних коштів за договором № 0534-3136 від 10.11.2020, сума 10000,00 грн. У відповідності до Договору факторингу №02/10/21, укладеного 18.10.2021 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», Додаткової угоди №1 до Договору факторингу №02/10/21, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло права грошової вимоги за кредитними договорами, у т.ч. до [PERSON] за кредитним договором №0534-3136. За Витягом з Реєстру боржників №1 до Договору факторингу №02/10/21, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №0534-3136 в сумі 25300 грн., з яких 9700 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 15600 грн. -заборгованість за відсотками. Станом на 17.05.2024 згідно розрахунку заборгованості розмір заборгованості відповідача за кредитним договором №0534-3136 від 10.11.2020 становить 25300 грн. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За нормами ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-979цс15. Згідно з вимогами ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилом ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частин 1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За нормами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір №0534-3136 від 10.11.2020 укладено на період з 10.11.2020 по 30.11.2020 (п.2 договору) зі строком користування на 21 день, з процентною ставкою за кожен день користування- 2 % від непогашеної суми кредиту. Згідно розрахунку заборгованості за вказаний період розмір відсотків становить 4200 грн., що узгоджується з графіком платежів (п.3 договору). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 32) відповідачем у період з 01.12.2020 сплачено 4400 грн. на погашення відсотків за користування кредитом. За правилами п.14 кредитного договору №0534-3136 та п.7.1, 7.3, 7.5 Правил надання споживчих кредитів має право пролонгувати договір на такий самий строк, на який договір було укладено, сплативши нараховані проценти за користування кредитом. Якщо сума внесена позичальником менша ніж сума нарахованих процентів за кредитом, пролонгація не відбувається, а якщо відповідна сума рівна або більша- пролонгація відбувається, а надмірно сплачені кошти зараховуються на часткове погашення заборгованості у черговості, встановленій п.6.5. Правил. Доказів пролонгації кредитного договору позивачем не надано та не зазначено, чи були внесені [PERSON] суми на погашення заборгованості достатніми для такої пролонгації. Отже, вимоги щодо стягнення відсотків задоволенню не підлягають, оскільки заборгованість за вказаний період розміру відсотків становила 4200 грн., у той час як відповідачем було сплачено 4400 грн. Переплату за погашення заборгованості по відсоткам у сумі 200 грн., суд вважає за необхідне зарахувати в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту, а отже стягнути з відповідача 9500,00 грн. простроченої заборгованості за кредитом. Що стосується позовних вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд приходить до наступного. Статтею 133ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідност.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Статтею 141ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження\~понесених витрат\~на отримання\~професійної правничої\~допомоги ТОВ\~«Факторинг Партнерс»\~надало суду:\~договір про\~надання правової\~допомоги №\~15-02/2024\~від 15\~лютого 2024\~року,\~укладений між\~позивачем та\~АБ «Лігал\~Ассістанс»,\~опис робіт\~за договором,\~заявку на\~надання юридичної\~допомоги №\~18\~від 02.04.2024\~р., акт № 1 про надання юридичної допомоги від 06.08.2024 року, в якому зазначено, що адвокатське бюро бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу загальною вартістю 13000 гривень, надавши такі послуги: надання усної консультації з вивчення документів 3000 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 6000 грн. Аналізуючи надані позивачем докази в обґрунтування понесених витрат на правову допомогу, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 1000 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3028,00 грн.

Outcome: approved