Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

28.06.2024 року до Березівського районного суду Одеської області звернувся [PERSON] з заявою про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини. Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 28.06.2024 року визначено суддю Березівського районного суду Одеської області Римаря І.А. Ухвалою суду від 01.07.2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Також, вищевказаною ухвалою суду від 01.07.2024 року залучено в якості заінтересованих осіб: [INFO] , [PERSON] . На обґрунтування своїх вимог заявник вказав, що з 15.01.2015 року по листопад 2016 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого [INFO] народилась дочка [PERSON] . 28.11.2018 року постановою Апеляційного суду Одеської області визначено місце проживання дитини за місцем реєстрації та проживання батька [PERSON] . З [INFO] дитина [PERSON] , [INFO] почала проживати за місцем проживання батька, саме з цього часу заявник всіляко приділяє увагу самостійному вихованню та утриманню дитини, а мати самоусунулась від виховання дочки, не цікавиться життям дитини та припинила спілкування з нею. Дочка перебуває на повному утриманні батька, який здійснює догляд за нею, забезпечує всі необхідні потреби забезпечує гармонійний розвиток, піклується про її здоров`я. Заявник вказав, що від вказаного факту залежить реалізація права на оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, а також можливості переміщення разом з нею без згоди матері. У зв`язку з вищевикладеним [PERSON] звернувся до суду з заявою та просить задовольнити її. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан , який продовжено до 09.11.2024 року. У судовому засіданні 14.10.2024 року заявник підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити, з підстав зазначених у заяві. \~ \~ \~ \~Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей Березівської РДА Одеської області Березівської районної військової адміністрації Одеської області у судовому засіданні 14.10.2024 року наполягала на задоволенні заяви, та вказувала, що батько дитини самостійно виховує дитину з моменту визначення місця проживання дитини рішенням Апеляційного суду Одеської області від 28.11.2018 року, мати невідоме місце перебування та остання взагалі не піклується про неї. \~ \~ \~ \~Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Березівської міської ради у судове засідання не з`явилась, однак 25.09.2024 року на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі, вказала, що заявлені вимоги підтримує повністю, просить прийняти рішення з найкращих інтересів дитини (а.с.38). \~ \~ \~ \~Представник заінтересованої особи [INFO] , заінтересована особа [PERSON] у судове засідання 14.10.2024 року не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені були належним чином, про що свідчать розписка (а.с.42) та реєстр повідомлень (а.с.45), про причини своєї неявки суду не повідомили. Будь-яких заяв, клопотань щодо вказаної заяви на адресу суду не надсилали. Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). \~ \~ \~ \~Як відзначив суд у рішенні у спра\-ві «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». Вислухавши заявника та представника Служби у справах дітей Березівської РДА Одеської області Березівської районної військової адміністрації Одеської області, врахувавши заяву представника Служби у справах дітей виконавчого комітету Березівської міської ради, ігнорування викликів заінтресованих осіб [INFO] , [PERSON] , дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що заявник [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Постановою Апеляційного суду Одеської області від 28.11.2018 року місце проживання дитини [PERSON] , 2015 року народження визначено за місцем реєстрації її батька [PERSON] , а саме: [ADDRESS] (а.с.12-16). Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Даним судовим рішенням також встановлено, що 04.10.2018 року на адресу апеляційного суду Одеської області надійшов висновок Органу опіки та піклування Березівської РДА про визначення місця проживання малолітньої дитини та вказаним висновком визначено місце проживання саме з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно до ч. 1 ст.141\~Сімейного кодексу\~України (далі СК України),\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір`ю. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини). З витягів з реєстру територіальної громади вбачається, що [PERSON] разом із дитиною [PERSON] проживають у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] (а.с.9,11). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 12.06.2024 року [PERSON] зареєстрований за вищевказаною адресою, являється батьком, який самостійно виховує та утримує дочку, житлово-побутові умови у задовільному стані (а.с.20). Вищевказані обставини підтверджені у судовому засіданні представником Служби у справах дітей Березівської РДА Одеської області Березівської районної військової адміністрації Одеської області, яка вказала, що батько самостійно виховує та саме на його утриманні перебуває дитина. Тим самим, з вказаних доказів слідує, що дитина проживає разом із батьком на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 28.11.2018 року щодо місця визначення проживання дитини разом зі своїм батьком, який піклується про неї, бере участь у її вихованні та утриманні, забезпечує дитині достатній рівень освіти незалежно від стосунків сторін, в той час коли мати самоусунулася від виховання й утримання дитини; будь-яких заперечень з боку заінтересованих осіб щодо вищевказаного до суду не надано, а навпаки визнано заінтересованими особами, які уповноважені державою здійснювати нагляд за дітьми щодо найкращого їх розвитку, тобто суд доходить до переконання з урахуванням рішення апеляційного суду Одеської області від 28.11.2018 року та пояснень представника заінтересованої особи, що фактично дитина перебуває на самостійному вихованні та утриманні батька. Відповідно до ч. 1ст.\~293\~Цивільно-процесуального\~кодексуУкраїни (далі ЦПК України), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються в тому числі справи про встановлення фактів, що має юридичне значення. У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно роз`яснень, викладених у п. 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. При цьому, наведений\~ЦПК України\~перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Слід зазначити, що в чинному законодавстві використовується термін «батьки», під яким розуміють «батько і мати». В той же час, в законодавстві відсутнє визначення поняття «одинока матір», «одинокий батько», що спричиняє складність користування даним статусом та часто має наслідком порушення належних особі прав, бо з тих нормативних регулювань, що містяться в законах, підзаконних актах, судовій практиці, випливають суперечності. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.92 року № 91 одинокою матір`ю є жінка, яка не перебуває у шлюбі й у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама. Поняття «одинокий батько» також було предметом судового вивчення. Так, Верховний Суд, переглядаючи касаційну скаргу у справі № 822/2446/17, у своїй постанові від 13.06.2018 року висловив таку позицію: «Так як правовий статус поняття «одинокого батька» не врегульований законодавством, вбачається можливим застосування аналогії поняття «одинокої матері». Тобто для набуття статусу «одинока матір», «одинокий батько» необхідні 2 факти: 1) неперебування у шлюбі, 2) виховання й утримання дитини самими матір`ю чи батьком, тобто без участі іншого з подружжя у житті дитини. Дослідженими судом доказами з`ясовано, що шлюб між сторонами розірваний, мати дитини проживає окремо від дитини, участі у її вихованні та утриманні не приймає, вказане не заперчувалось представником заінтересованої особи, та враховуючи рішення апеляційного суду Одеської області від 28.11.2018 року, яким визначено місце проживання дитини разом з батьком, що у свою чергу також підтверджує факт здійснення батьком самостійного виховання неповнолітньої дитини та її перебування на повному утриманні батька. Враховуючи викладене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи перш за все із інтересів дитини та враховуючи відсутність заперечень з боку заінтересованих осіб, вважає, що подана заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved