Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути [PERSON] суму заборгованості основного боргу в розмірі 41\~852,35 грн та штрафу у розмірі 25% від суми заборгованості - 10 463,09 грн., пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ - 5 324,04 грн., інфляційні втрати - 1 013,32 грн., 3 % річних - 498,78 грн. Позивач заявлені вимоги мотивує тим, що між позивачем та відповідачем 14.07.2023 року укладено договір підряду № 14/07/2023 на виконання будівельно-монтажних робіт. Відповідно до умов якого відповідачу було виконано роботи з монтування покрівлі будинку на суму 274\~954,00 грн, ціна визначена договором. Під час виконання робіт виникла необхідність у проведенні додаткових робіт, тому між нами 27 липня 2023 року було укладено додатковий договір підряду, в якому було визначено додаткові роботи та матеріали згідно кошторису на загальну суму 29 430,00 грн. Роботи зі сторони позивача виконано в повному обсязі, про що свідчать підписані зі сторони відповідача без зауважень акти виконання робіт від 29 вересня 2023 року №1 та від 29 вересня 2023 року №2. Загальна вартість виконаних робіт разом з використаними матеріалами становить 331 852,35 грн. Відповідач здійснила часткову оплату за виконані роботи у сумі 290 000,00 грн., а заборгованість, яка виникла після спливу 5 банківських днів (з 07.10.2023 року) станом на дату подання позову становить 41 852,35 грн.. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 29.03.2024 року за згаданою позовною заявою відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 16.07.2024 року від представника відповідача адвоката Ляшенко-Гаркуша О.В. надійшов відзив на позовну заяву. В обгрунтування якого представник вказала, що відповідачем виконано умовити договору від 14.07.2023 року та нею сплачено відповідачу за виконані роботи та матеріали на суму 338 500,00 грн, що підтверджується фіскальними чеками та товарними чеками. Першу предоплату відповідно до п.4.2.1 Договору в розмірі 110 000,00 грн позивач здійснила 17.07.2023 року, що підтверджується товарним чеком. Після чого 27.07.2023 року між сторонами було укладено договір підряду (додатково) на виконання будівельно-ремонтних робіт за змістом якого визначено ціну додаткового договору 29430,00 грн. 03.08.2023 року відповідачем також в порядку авансування договору було сплачено ФОП [PERSON] 80 000,00 грн, що підтверджується товарним чеком від 03.08.2023 року. Таким чином, представник вважає, що будь-які порушення зобов`язань з боку відповідача відсутні, у зв`язку з чим просила відмовити в задоволенні позовних вимог. 22.07.2024 року від представника позивача адвоката Кривенка М.П. через систему "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив в якому останній ставить під сумнів сплату відповідачем суми 110 000 грн та 80 000 грн ФОП [PERSON] , оскільки останній не міг прийняти вищевказані суми в якості оплати за будь-які товари чи послуги, оскільки існувала пряма законодавча заборона на прийняття в касу підприємства готівкових коштів у сумах понад 50 000,00 грн. Тому представник вважає, що надані відповідачем товарні чеки без надання інших документів, що підтверджують оплату, не є достовірними, належними, допустимими та достатніми доказами виконання грошового зобов`язання за договорами підряду в розумінні вимог 77-79 ЦПК України. Крім того, посилання відповідача на товарні чеки і ніби оплату 338\~500,00 грн на користь позивача свідчить про суперечливу поведінку сторони відповідпача. Відповідач додатково подає товарні чеки на загальну суму 190 000,00 грн, вказує, що нею сплачено 338 500,00 грн замість фактичної вартості виконаних робіт 331 852,35 грн, тобто переплата 6 647,65 грн. Крім того, вказує, що якщо сума по товарних чеках з урахуванням наявних в матеріалах справи фіскальних чеків, сума за договором має становити 190 000,00 грн + 290 000,00 грн = 480 000,00 грн, тобто на 148 147,65 грн більше ніж вартість виконаних робіт. А сторона відповідача не ставила питання перед позивачем про надмірно сплачені кошти. 31.07.2024 року стороною відповідача до суду подано заперечення відповідь на відзив відповідно до яких наполягає на тому, що відповідачем сплачено 110 000 грн які передбачені умовами договору та їй видано товарний чек. Звертає увагу, що у разі відсутності авансового внеску позивач не приступив би до виконання умов договору. Також в порядку авансування відповідачем було сплачено 80 000 грн, що підтверджується товарним чеком від 03.08.2023 року. Зауважила, що з мементу укладення договору і до моменту подання позову до суду у позивача не виникало питань щодо оплати наданих послуг та виконувались роботи. Зазначила, що форма та зміст товарного чека на теперішній час законодавчо не визначена. Враховуючи викладене просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, 23.10.2024 року представник подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. До заяви додав копію свідоцтва про державну реєстрацію ФОП [PERSON] . Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, 23.10.2024 року подано до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги не визнають в повному обсязі, просять в позові відмовити. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та надавши їм правову оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено,\~що між позивачем та відповідачем 14.07.2023 року укладено договір підряду № 14/07/2023 на виконання будівельно-монтажних робіт. Відповідно до умов якого ціна договору є динамічною і визначається залежно від об`єму фактично виконаних робіт і попередньо складає 274 954,00 грн. Пунктом 4.2.2. Договору визначено, що остаточний розрахунок залежно від фактичного обсягу виконаних робіт, замовник оплачує протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання Акту прийому-передачі виконаних робіт. Пунктами 9.2 та 9.3. Договору підряду між нами попередньо було узгоджено, що за порушення строків оплати за цим Договором Замовник виплачує Виконавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення платежу, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання зобов`язання. При затримці оплати виконаних робіт більш ніж на п`ять банківських днів Замовник на вимогу Підрядника сплачує додатково штраф у розмірі 25 % від суми невиконаного грошового зобов`язання, а Підрядник вправі призупинити виконання підрядних робіт, що не є порушенням договірних зобов`язань з його боку (а.с.13-16). Згідно додатку № 1 до Договору підряду №14/07/2023 від 14.07.2023 року на виконання будівельних робіт від 14.07.2023 року сторони погодили розрахунок вартості будівельно-монтажних робіт на суму 274\~954,50 грн, про що свідчить їх підписи (а.с.17-18). Також сторони підписали дефектний акт Додаток № 2 до Договору підряду № 14/07/2023 від 14.07.2023 на виконання будівельно-монтажних робіт, який затверджено замовником 14.07.2023 року [PERSON] (а.с.19-20). 27 липня 2023 року між сторонами укладено додатковий договір підряду, в якому визначено додаткові роботи та матеріали згідно кошторису на загальну суму 29 430,00 грн (а.с.10-12). Згідно Акту виконаних робіт № 1 та № 2 від 29.09.2023 р. [PERSON] прийняла роботу виконавця без висування претензій на суму 300 606,85 грн та 31 245,50 грн, що підтверджується її підписом (а.с.6-7, 8-9). Позивачем долучено до матеріалів справи підтвердження часткового розрахунку за виконану роботу, що підтверджується копіями фіскальних чеків на суму 290\~000,00 (а.с. 5). Стороною відповідача на підтвердження проведення повної оплати коштів за договором підряду від №14/07/2023 від 14.07.2023 року долучено копії фіскальних чеків та товарні чеки на суму 338 500,00 грн (а.с.83,88). Згідно копії свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серія [NUMBER] дата реєстрації 18.06.2008 [PERSON] є фізична особа-підприємець. За змістом ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1\~статті 627 ЦК України). Як закріплено ч. 1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1\~статті 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч.ч. 1, 2\~статті 640 ЦК України). Укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є договором підряду. Саме Глава 61 «Підряд»\~ЦК України\~визначає загальні положення про підряд, які поширюються на всі види підрядних договорів. Так, ч. 1 статті 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (частина друга статті 837 ЦК України). Згідно із положеннями\~статті 843 ЦК України\~у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Враховуючи зазначене та з огляду на положення договору підряду № 14/07/23 від 14.07.2023 року, зокрема п. 4.2.2 договору, суд погоджується з доводами позивача, що залишок вартості виконаних робіт у розмірі 41\~852,35 грн мав бути сплачений відповідачем не пізніше 07.10.2023 року. \~ \~ \~ \~Відповідачем заперечується факт не проведення з позивачем остаточного розрахунку, згідно договору підряду № 14/07/23 від 14.07.2023 року, вважає, що сума, визначена позивачем до стягнення - 41\~852,35 грн спростовується товарними чеками, від 14.07.2023 р. та 03.08.2023 р.. Проте стороною позивача товарний чек, як розрахунковий документ ставиться під сумнів, посилаючись на існування прямої законодавчої заборони на прийняття в касу підприємства готівкових коштів у сумі понад 50 тис. грн, а також відсутності обов`язкових реквізитів розрахункового документу, тому на думку сторони позивача, товарний чек не може бути достовірним та належним доказом, оплати виконаних робіт відповідачем. Порядок оформлення розрахункових документів при проведенні розрахункових операцій за готівку в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено\~\~Законом України від 06.07.2995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». При цьому законодавчо визначено випадки звільнення продавця від обов`язкового надання покупцю оформлених за встановленою формою касових чеків, надрукованих реєстратором розрахункових операцій, або розрахункових квитанцій, заповнених вручну. Водночас, пунктом 15\~статті 3 цього Закону\~передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема, надавати покупцю товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну або інший письмовий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця з метою виконання вимог\~\~Закону України «Про захист прав споживачів». При цьому, під розрахунковим документом слід розуміти документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим\~\~Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну (стаття 2 цього Закону). Таким чином, оформлення розрахункових операцій з використанням товарних чеків у випадках, передбачених Законом України від 06.07.2995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», є правомірним. Разом із тим, якщо форма та зміст фіскального чека, розрахункової квитанції та інших розрахункових документів, надання покупцю яких є обов`язковим, визначена законодавством (наказ ДПА України від 01.12.2000 N 614 «Про затвердження нормативно-правових актів до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»\~(втратив чинність 11.03.2016);\~наказ Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13 «Про затвердження Положення про форму та зміст розрахункових документів»\~(чинний)), то форма та зміст товарного чека законодавчо не визначена. Поряд з цим, ДПА України від 27.04.2011 у своєму листі №7966/6/23-7015/515 зазначила про те, що виходячи із змісту терміна «розрахункові документи», до яких належать товарні чеки відповідно до\~\~Закону України від 06.07.2995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» товарний чек для визначення його як розрахункового документа має відповідати вимогам підпункту 3.2 пункту 3 Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом ДПА України від 011.12.2000 № 614 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.02.2001 за № 105/5296), в частині зазначення в такому чеку: назви господарської одиниці, адреси господарської одиниці, загальної суми податку на додану вартість за усіма зазначеними в чеку товарами, індивідуальний податковий\~номер платника\~ПДВ,\~перед номером\~друкуються великі\~літери "ПН"; для\~ СГ,\~ що\~ не\~ є\~платниками ПДВ,\~ ідентифікаційний\~код за\~ЄДРПОУ або\~ідентифікаційний номер\~за ДРФО,\~перед яким\~друкуються великі\~літери "ІД"; якщо\~кількість \~ придбаного\~ товару\~ (отриманої\~ послуги)\~ не\~дорівнює одиниці\~ виміру,\~то \~кількість,\~ вартість\~ придбаного\~товару (отриманої\~послуги); \~вартість одиниці\~виміру товару\~(послуги); найменування\~товару (послуги); літерне\~позначення \~ставки \~ПДВ \~праворуч \~від \~ надрукованої\~вартості товару\~(послуги); \~ \~позначення форми\~оплати (готівкою,\~ карткою,\~у кредит,\~чеками тощо)\~та суму\~коштів за\~даною формою\~оплати; загальну\~вартість \~придбаних \~товарів \~(отриманих\~ послуг)\~ у\~межах чека,\~перед якою\~друкується слово\~"СУМА"\~або "УСЬОГО"; для\~ СГ,\~ що\~ зареєстровані\~як платники\~ПДВ,\~окремим рядком\~-\~літерне \~позначення \~ставки \~ПДВ,\~ розмір\~ ставки\~ПДВ у\~відсотках,\~загальну \~ суму\~ \~ПДВ \~ за\~ \~всіма \~зазначеними \~в \~чеку \~товарами (послугами),\~на початку\~рядка -\~великі літери\~"ПДВ"; \~порядковий номер\~касового чека,\~ дату\~(день,\~ місяць,\~рік)\~та час\~(година,\~хвилина)\~проведення розрахункової\~операції; фіскальний\~номер реєстратора\~ розрахункових\~ операцій,\~ перед\~яким друкуються\~великі літери\~"ФН"; напис "ФІСКАЛЬНИЙ ЧЕК" та логотип виробника. Статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»\~визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2\~ст. 9 Закону N 996-XIV). З огляду на вище викладене, суд погоджується з доводами сторони позивача, що товарні чеки від 14.07.2023 р. на суму 110\~000,00 грн та від 03.08.2023 р. на суму 80\~000,00 грн, не мають обов`язкових реквізитів розрахункового документа, а саме: відсутня адреса суб`єкта господарювання, його податковий номер, кількість отриманих послуг, назва послуги, порядковий номер товарного чека, позначення форми оплати. Крім того, товарні чеки містять лише підпис особи без прізвища та ініціалів, у звязку з чим не можливо ідентифікувати особу, яка підписала документ від імені продавця. Оскільки документи не містить обов`язкових реквізитів платіжного документі, які підтверджують платіжну операцію, зокрема ідентифікують зміст та обсяг такої, тому товарні чеки не можуть вважатися платіжними документами та розглядатись як доказ понесених витрат відповідачем. Крім того, судом встановлено, що позивач є суб`єкт господарювання, для якого законодавчо існує обов`язок проводити розрахункові операції на повну суму покупки через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документах, що підтверджують виконання розрахункових операцій. Для фізичної особи-підприємця існує обмеження розрахунків готівкою між фізичною особою та фізичною особою-підприємцем. Пунктом 6 розділу II\~Положення № 148\~визначено, що суб`єкти господарювання мають право здійснювати розрахунки готівкою протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами з фізичними особами - у розмірі до 50000 (п`ятдесяти тисяч) гривень включно. Платежі понад установлені граничні суми проводяться через банки (або уповноважені небанківські установи) шляхом переказу коштів з поточного рахунку на поточний рахунок або внесення коштів до банку чи небанківської установи для подальшого їх переказу на поточні рахунки в банку. Кількість суб`єктів господарювання та фізичних осіб, з якими здійснюються готівкові розрахунки, протягом дня не обмежується. Крім того, п. 7 розділу II\~Положення № 148\~передбачено, що фізичні особи мають право здійснювати розрахунки готівкою із суб`єктами господарювання протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами - у розмірі до 50000 (п`ятдесяти тисяч) гривень включно. Платежі на суму, що перевищує 50000 гривень, проводяться через банки або небанківські установи шляхом переказу коштів із поточного рахунку на поточний рахунок або внесення коштів до банку чи небанківської установи для подальшого їх переказу на поточні рахунки в банку. Таким чином, доводи сторони позивача в сукупності з іншими доказами, зокрема, фіскальними чеками спростовують твердження відповідача про сплату нею коштів за договором підряду в повному обсязі. Отже, відповідачем як замовником, в порушення умов договору, не було виконано своїх зобов`язань та не здійснено кінцевий розрахунок з позивачем, тобто не сплачено суму 41\~852,35 грн на протязі п`яти банківських днів починаючи від дня підписання сторонами Акту приймання-передачі виконаної роботи від 29.09.2023 року. Доказів належного виконання взятих на себе зобов`язань, згідно договору підряду № 14/07/23 від 14.07.2023 року, щодо здійснення кінцевого розрахунку з відповідачем, зокрема сплати вказаної суми коштів у розмірі 41\~852,35 грн, на день розгляду справи позивачем до суду не надано. Крім того, подані стороною відповідача докази на підтвердження повної оплати послуг позивача на суму 338 500 грн суд оцінює кретично враховуючи, що фактична вартість виконаних робіт становить 331 852,35 грн. Акти виконаних робіт № 1, № 2 від 29.09.2023 року підписані сторонами, будь-яких зауважень відповідача до вартості робіт та матеріалів дані документи не містять. Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про примусове стягнення з відповідача суми коштів в розмірі 41\~852,35 грн, як не сплачених в якості кінцевого розрахунку за виконані роботи за договором підряду № 14/07/23 від 14.07.2023 року є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Положеннями ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2\~ст. 625 ЦК України). За змістом наведеної норми закону нарахування трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічні висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц. Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України визначено, що\~\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Враховуючи, що судом на підставі поданих доказів були встановлені обставини прострочення виконання відповідачем зобов`язань з оплати виконаних робіт, вимоги про стягнення інфляційних витрат за весь час прострочення (з 07.10.2023 року по 28.02.2024 року), трьох відсотків річних від простроченої суми, штрафу та пені нарахованих на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, ґрунтуються на нормах закону. Згідно до наданих розрахунків, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти за несвоєчасне виконання ним зобов`язання за договором підряду № 14/07/23 від 14.07.2023 року за період з 07.10.2023 року по 28.02.2024 року, а саме: три відсотки річних у розмірі 498,78 грн., та інфляційні втрати у розмірі 1\~013,32 грн. Відповідно до умов п. 9.3 Договору закріплено розмір неустойки у вигляді штрафу та встановлено, що при затримці оплати виконаних робіт більш ніж на п`ять банківських днів, замовник на вимогу підрядника сплачує додатково штраф в розмірі 25% від суми не виконаного грошового зобов`язання В наведеному позивачем розрахунку розмір даної штрафної санкції складає 10463,09 грн, що відповідає 25 % від суми невиконаного грошового зобов`язання 41 852,35 грн. За умовами п. 9.2 договору за порушення строків оплати за договором замовник виплачує виконавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення платежу, від суми несвоєчасного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання. Так, за період з 07.10.2023 року по 28.02.2024 року період прострочення виконання зобов`язань становить 145 календарних днів. Відтак, пеня, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України, та п.9.2 укладеного між сторонами договору, складає 5\~324,04 грн. Суд погоджується\~з наданими\~позивачем розрахунками,\~оскільки вони\~визначені відповідно\~до умов\~договору від\~14.07.2023\~року та у відповідності до вимог діючого законодавства. Відповідачем вказані розрахунки не спростовано. Положеннями ст.77,79,80,81 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не збирає докази самостійно. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. За таких обставин, з урахуванням порушення відповідачем умов договору підряду щодо своєчасної і повної оплати виконаної позивачем роботи, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором підряду в сумі 59\~151,58 грн з яких: 41\~852,35 грн основна сума боргу, 10\~463,09 грн штраф, 5\~324,04 грн пеня, 1\~013,32 грн інфляційні витрати, 498,78 грн 3% річних, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно довимогст.141 ЦПК України\~судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1\~211,20 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved