Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Профіт Капітал») звернулось до суду із зазначеною позовною заявою, у якій просило стягнути з [PERSON] 79199,59 грн заборгованості за кредитним договором, а також 3028,00 грн сплаченого судового збору та 7000,00 витрат на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 серпня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі - ПАТ «Ідея Банк») та [PERSON] укладено договір кредиту та страхування № Z75.24305.005578370, за умовами якого остання отримала 36000,00 грн кредиту, із процентною ставкою за користування кредитом 9,99%, а також платою за обслуговування кредиту у встановленому графіком платежів розмірі. ПАТ «Ідея Банк» свої зобов`язання виконало у повному обсязі, надавши [PERSON] кредитні кошти у сумі 36000,00 грн, а остання свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 19 грудня 2023 року утворилась заборгованість у сумі 79199,59 грн, з яких: 29598,72 грн заборгованість за основним боргом, 8456,12 грн - за нарахованими та несплаченими відсотками та 41144,75 - з оплати за обслуговування кредиту. 19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу № 19/12-2023, за умовами якого останній отримав право вимоги за кредитним договором № Z75.24305.005578370. 22 грудня 2023 року між ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладений договір факторингу № 22/12-2023, за умовами якого останнє отримало право вимоги до за кредитним договором № Z75.24305.005578370. Ураховуючи наведене, з 22 грудня 2023 року до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перейшло право вимоги за договором № Z75.24305.005578370 від 10 серпня 2019 року, укладений між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Ухвалою від 21 серпня 2024 року Автозаводський районний суд міста Кременчука відкрив провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без участі його представника. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву, у якій просила проводити розгляд справи без її участі, позов визнала частково, заперечила проти стягнення витрат на правову допомогу та оплати за обслуговування кредиту. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. Приписами пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У частині першій статті 638 ЦК України передбачено зокрема, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом частин першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу частини першої статті 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За правилами частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Суд установив, що 10 серпня 2019 року між ПАТ «Ідея Банк», Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Файнес Сервіс» та [PERSON] укладено договір кредиту та страхування № Z75.24305.005578370, за умовами якого банк надає позичальнику кредит для власних потреб шляхом перерахування 36000,00 грн на відкритий у цьому банку рахунок № 29092010694460, дата повернення кредиту - 10 серпня 2023 року, процентна ставка - 9,99% (змінювана), страховий внесок - 4965,52 грн. Відповідно до пункту 1.5 цього договору кредиту під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги зі щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до пункту 5 Додатку № 1 як «Інші послуги Банку»; комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку сплачується згідно діючих тарифів банку; тарифи є невід`ємною частиною договору, та розміщені на веб-сайті банку. У Додатку № 1 до договору кредиту наведено «Графік щомісячних платежів за кредитним договором». Відповідно до довідки-розрахунку заборгованість [PERSON] за договором № Z75.24305.005578370 від 10 серпня 2019 року станом на 19 грудня 2023 року становить 79199,59 грн, з яких: 29598,72 грн заборгованість за основним боргом, 8456,12 грн - за нарахованими та несплаченими відсотками та 41144,75 - з оплати за обслуговування кредиту. 19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу № 19/12-2023, за умовами якого останнє отримало право вимоги за кредитним договором № Z75.24305.005578370. 22 грудня 2023 року між ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладений договір факторингу № 22/12-2023, за умовами якого останнє отримало право вимоги до за кредитним договором № Z75.24305.005578370. Ураховуючи наведене, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22 грудня 2023 року перейшло право вимоги за договором № Z75.24305.005578370 від 10 серпня 2019 року, укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Приписами частини першої статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язань або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України). З урахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про підтвердження факту укладення кредитного договору № Z75.24305.005578370 від 10 серпня 2019 року між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів, та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув права вимоги за цим кредитним договором за договором факторингу. Наведені обставини не заперечуються і відповідачем. Разом з тим, позовна вимога в частині стягнення заборгованості з оплати за обслуговування кредиту в сумі 41144,75 грн за кредитним договором № Z75.24305.005578370 від 10 серпня 2019 року не підлягає задоволенню. Так, 10 червня 2017 року набув чинності Закон України від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. У частині другій статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачав право банку встановлювати у кредитному договорі платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця. Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Водночас Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Аналіз наведених норм, дає підстави для висновку про те, що платежі за додаткові та супутні послуги можуть включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку передбачена в розділі 5 «Порядок повернення кредиту. Кількість та розмір платежів, періодичність внесення» (колонка 7.4 графіка «інші послуги банку»). Розмір інших послуг банку у період із 10 вересня 2019 року до 10 серпня 2023 року становить 51494,40 грн, щомісячний платіж - 1072,80 грн. При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу, та за які банком встановлена щомісячна плата за обслуговування кредиту. Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем під час укладення кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.5 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати послуги зі щомісячного обслуговування кредитної заборгованості («інші послуги») є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21, від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20, та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості з оплати за обслуговування кредиту в сумі 41144,75 грн. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути лише заборгованість за кредитним договором № Z75.24305.005578370 від 10 серпня 2019 року у сумі 38054,84 грн, яка складається із заборгованості за основним боргом у сумі 29598,72 грн та нарахованими і несплаченими відсотками у сумі 8456,12 грн. Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено 3028,00 грн судового збору, ціна позову 79199,59 грн, позов задоволено на суму 38054,84 грн, тобто на 48,05%, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1454,95 грн судового збору. За правилами статті статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Звертаючись до суду, позивач згідно з вимогами статті 134 ЦПК України, у позовній заяві зазначив про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на правову допомогу та становить 7000,00 грн, на підтвердження понесення яких долучив до позовної заяви: договір про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28 вересня 2021 року, додаткову угоду № 11 до договору про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28 вересня 2021 року, акт № 1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 12 червня 2024 до договору № 28092021-1 про надання правової допомоги від 28 вересня 2021 року та копію платіжної інструкції № 760 від 13 червня 2024. Отже, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано всі необхідні докази, а тому з відповідача слід стягнути витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 3363,50 грн.

Outcome: partial