Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом в якому вказує, що відповідач [PERSON] є батьком її сина [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними розірвано. Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 26.01.2018 у справі №145/1901/17 за її позовом до відповідача про зміну розміру аліментів, змінено розмір аліментів присуджених рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 08.06.2011, і присуджено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили даним рішенням до досягнення повноліття дитини. З 06.09.2024 виплата аліментів на утримання сина [PERSON] припинена у зв`язку із досягненням сином повноліття. Проте і в примусовому порядку відповідач виконував свій обов`язок по утриманню сина не добросовісно, у зв`язку із чим часто утворювалась заборгованість із виплати аліментів. Син проживає з нею та перебуває повністю на її утриманні. На даний час він навчається у Вінницькому державному педагогічному університеті імені М.Коцюбинського. Термін навчання з 01.09.2023 по 30.06.2027. У зв`язку з тим, що син навчається за денною формою навчання він не має можливості працювати і утримувати себе. Вона працює у магазині "Меркурій" с-ща Тиврів, однак її доходів недостатньо для забезпечення її та сина належним чином. Відповідач зовсім не допомагає в утриманні сина, весь тягар по утриманню сина покладається на неї, оскільки він має заборгованість зі сплати аліментів. Враховуючи викладені обставини, а також те, що у відповідача є інші утриманці - діти від іншого шлюбу, що він працездатний, працює, тому може допомагати їй в утриманні їх сина. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки усіх його видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом до закінчення навчання у Вінницькому державному педагогічному університеті імені М.Коцюбинського, тобто до 30.06.2027, але не довше, ніж до досягнення сином 23 років. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити. Представник відповідача [PERSON] зазначила, що відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає частково. 23.09.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідач цілком згодний із тим, що він має матеріально забезпечувати свою дитину. Проте він не згодний із розміром аліментів, які просить стягнути позивачка. Вважає достатнім і справедливим розміром аліментів 1/10 частки доходу (заробітку) з огляду на наступне. Він з 27.06.2014 перебуває в іншому шлюбі з [PERSON] , у них є троє спільних малолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Усі діти та дружина проживають за адресою: [ADDRESS] , в с-щі Тиврів. Крім того на утримання синів [PERSON] та [PERSON] з нього за судовими наказами стягуються аліменти. Тобто він утримує не лише сина позивачки [PERSON] , а ще трьох малолітніх дітей та дружину, яка перебуває у декретній відпустці за найменшим сином [PERSON] та у зв`язку із цим не може працювати. Таким чином, якщо на кожну особу, що перебуває на його утриманні сплачувати по 1/4 (25%) від доходу в якості аліментів, то загальна сума аліментів виходить 5/4 (125%). У такому випадку не залишиться коштів на його утримання, а ще й завжди буде наявна заборгованість по аліментах, бо 1/4 виходить за межі 100% його доходу. Крім того, [PERSON] у травні 2024 року було проведено операцію по корекції зору, на що він поніс витрати в сумі понад 30000 грн. Вважає, що позивачкою не доведено, що нею, як іншим з батьків, з свого боку здійснюються витрати на утримання сина [PERSON] та не надано жодного доказу в обґрунтування заявленого до стягнення розміру аліментів. 30.09.2024 позивачка подала до суду відповідь на відзив, у якій зазначає, що їй одній важко утримувати сина, оскільки її заплата є мінімальною та становить 8000 грн. Вона витрачає кошти на дорогу до навчального закладу і на харчування сина в обід - 4000 грн, канцелярське приладдя, одяг, засоби гігієни, засоби для навчання, на навчання сина в автошколі, вартість послуг становить близько 20000 грн, а також у навчальному закладі в обов`язковому порядку має бути військова кафедра, яка також є оплатною - близько 30000 грн. Тому просить позовні вимоги, викладені нею у позовній заяві, задоволити в повному обсязі. 08.10.2024 представником відповідача до суду надіслано заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких відповідач вважає, що твердження позивачки про витрати які вона несе - оплату автошколи та військової кафедри не підтвердженні доказами. Навчання в автошколі та військова кафедра ніяк не пов`язанні із отриманням вищої освіти, тому не підлягає доказуванню в даній справі. Що стосується заборгованості зі сплати аліментів зазначає, що відповідач і досі щомісячно продовжує її оплачувати, 1/3 від доходу при наявності трьох дітей і дружини у декреті була і є непідйомною для відповідача сумою. Зважаючи на встановлені законом рівні обов`язки щодо забезпечення дитини, просить задоволити позовні вимоги частково в розмірі 1/10 частки всіх видів заробітку (доходу). Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, враховуючи матеріальний стан сторін та інші обставини, що мають значення для вирішення справи, вважає за доцільне позов задоволити частково, виходячи з такого. Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] від 13.09.2006 серії [NUMBER] його матір`ю є позивач, а батьком - відповідач (а.с. 4). Відповідно до рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 15.03.2011 шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано (а.с.7). Згідно з рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 26.01.2018 змінено розмір аліментів присуджених рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 08.06.2011, і присуджено стягувати з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили даним рішенням до досягнення повноліття дитини. (а.с.5-6). Відповідно до акта про встановлення факту проживання дитини з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , с-ще Тиврів від 14.08.2024 складеного депутатом Тиврівської селищної ради в присутності свідків [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] (а.с.8). Довідкою виданою виконкомом Тиврівської селищної ради від 21.08.2024 № 371 підтверджується факт проживання [PERSON] з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Згідно з довідкою про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти від 27.06.2024 № 124517 [PERSON] , [INFO] , є студентом Вінницького державного педагогічного університету імені М.Коцюбинського, рівень освіти - бакалавр, форма здобуття освіти - денна, дата початку здобуття освіти - 01.09.2023, дата завершення здобуття освіти - 30.06.2027 (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про шлюб від 27.06.2014 серії [NUMBER] (а.с.42) відповідач одружився з [PERSON] та в них народилося троє синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] (а.с. 43-45). Усі діти та дружина згідно з витягами з реєстру Тиврівської територіальної громади від 19.09.2024 проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки виданої виконкомом Тиврівської селищної ради від 19.09.2024 № 410 відповідач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , с-ще Тиврів разом із дружиною [PERSON] та трьома дітьми (а.с.49). Згідно з двома судовими наказами Тиврівського районного суду Вінницької області від 01.06.2022 відповідач [PERSON] зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання синів [PERSON] та [PERSON] у частці 1/4 усіх видів його доходу на кожного, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50% на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 06.05.2022 і до їх повноліття (а.с. 50-53). Відповідно до довідки та розрахунку виданих головним державним виконавцем Тиврівського відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі від 21.08.2024 № 22227 відповідач [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на сина [PERSON] станом на 01.08.2024 у сумі 138075,62 грн (а.с. 65-68). Згідно з довідкою від 26.09.2024 № 1 виданою ФОП [PERSON] - [PERSON] працює продавцем консультантом від 24.07.2024 (наказ про прийняття від 23.07.2024 № 4) на умовах повної зайнятості, з посадовим окладом 8000 грн (а.с. 69). Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого [NUMBER] [PERSON] , останній 29.05.2024 у ТОВ "Подільський центр зору" проведено лазерну корекцію зору обох очей, за що [PERSON] сплатила 32000 гривень (а.с.54-56). Частиною 1 статті 199 Сімейного кодексу України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У постанові від 16 лютого 2022 у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд визначив, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06.08.2018 у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18) щодо застосування ст. 199 СК України - обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Водночас відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 23.01.2019 у справі №346/103/17, дитина, яка навчається на денній формі, не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. [PERSON] є повнолітньою дитиною відповідача, на день звернення до суду не досяг 23 років, навчається на денній формі, що позбавляє його можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований та має можливість і обов`язок забезпечувати утримання сина, нарівні з матір`ю. Тому, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на дитину, яка продовжує навчання. Відповідач у відзиві та запереченні на відповідь на відзив просив позов задоволити частково, стягнути на користь позивача аліменти на утримання свого повнолітнього сина в розмірі 1/10 частки від заробітку (доходу). При цьому відповідач надав суду належні та допустимі докази, які суд приймає до уваги та які обґрунтовують позицію відповідача щодо необхідності часткового задоволення позову. Так [PERSON] підтвердив, що він 27.06.2014 одружився з [PERSON] , під час шлюбу в них народилося троє дітей, які перебувають на утриманні відповідача як і його дружина [PERSON] , яка на даний час у декретній відпустці, ніде не працює. Також відповідно до судових наказів останній зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання синів від другого шлюбу - [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу на кожного, тобто сумарно - 1/2 доходів. Відповідно позивач [PERSON] надала докази того, що вона працює та отримує заробітну плату в сумі 8000 грн, щомісячно забезпечує сина грошовими коштами в сумі близько 4000 грн, а саме на проїзд та харчування, однак останньому необхідні додаткові витрати на одяг, навчання в автошколі, тощо. Також відповідно до розрахунків державного виконавця, які долучила позивач до відповіді на відзив, за останні два роки середня заробітна плата відповідача становить від 40 до 60 тисяч грн, тобто 1/10 від його загального заробітку (частка аліментів, яку відповідач не проти сплачувати) - це 4000-6000 грн, тобто сума яку щомісячно витрачає сам позивач на утримання повнолітнього сина [PERSON] . Разом з тим позивач [PERSON] інших доказів, які б обґрунтовували її позицію щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина саме в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) суду не надала. Окрім того суд зазначає, що правовідносини щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину регламентуються ст. 185 СК України, при цьому навчання в автошколі та на військовій кафедрі - це є саме додатковими витратами, які не пов`язані з процесом навчання, та про витрати саме на ці цілі суду позивачем також не надано жодних доказів. З урахуванням встановлених обставин справи, обов`язку кожного із батьків утримувати повнолітню дитину на період навчання, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання їх повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1/10 частки всіх видів доходу. Суд звертає увагу сторін, що ухвалення цього судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Беручи до уваги, що позовну заяву пред`явлено до суду 09.09.2024, тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Визначаючи кінцеву дату стягнення аліментів, суд вважає за необхідне визначити її датою закінчення [PERSON] навчання, тобто до червня 2027 року. Водночас, суд враховує і можливість продовження отримання ним освіти, а тому вважає за необхідне зазначити, що аліменти підлягають стягненню не більше ніж до досягнення [PERSON] 23 років за умови продовження ним навчання. На підставі викладеного,

Outcome: approved