Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договорами позики. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05 лютого 2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем укладено кредитний договір. 05 січня 2022 року між ТОВ « Лінеура Україна» та відповідачем укладено кредитний договір. 10 серпня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики. 30 серпня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено кредитний договір. Вказані договори укладено шляхом підписання їх електронними підписами. Надалі ТОВ «Селфі Кредит», ТОВ «Лінеура Україна», ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Мілоан» відступили позивачу право грошової вимоги до відповідача за вказаними договорами на підставі договорів факторингу. У зв`язку з тим, що відповідач не виконує умови взятих на себе зобов`язань, після відступлення позивачу прав грошових вимог, тобто не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути заборгованість за договорами, а також судові витрати. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 20 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання учасники не з`явились. В позовній заяві представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи повідомленим про дату та час розгляду справи належним чином, у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подав, жодних заяв чи клопотань не надіслав. Виходячи з приписів ст.ст.43, 223, 280\~ЦПК України суд постановив слухати справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 05 лютого 2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем укладено договір про надання споживчого кредиту №270473 шляхом підписання його електронними підписами, відповідного до якого відповідач отримав позику у сумі 14444,44 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом. Строк кредиту 12 тижнів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці Графіку платежів (а.с. 11-19). 05 січня 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладено договір про надання споживчого кредиту №2781749 шляхом підписання його електронними підписами, відповідного до якого відповідач отримав позику у сумі 13000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом. Строк кредиту 360 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці Графіку платежів (а.с. 29-39). 10 серпня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики №76725481 шляхом підписання його електронними підписами, відповідного до якого відповідач отримав позику у сумі 3000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом. Строк кредиту 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача (а.с. 51-53). 30 серпня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит №100692307 шляхом підписання його електронними підписами, відповідного до якого відповідач отримав позику у сумі 2500,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом. Строк кредиту 120 днів. Деталі щодо порядку сплати процентів та повернення кредиту, визначені в пунктах 1 та 2 договору (а.с. 66-73). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України). За правилом частини першої статті 205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів\~України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 чст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (частина перша статті 1046 ЦК України). Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1ст. 1047 ЦК України). Суд встановив, що договори були укладені сторонами в електронній формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що вищевказані договори укладено між сторонами в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. У розділі 2 вказаного договору сторони погодили, що цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно із Законом України «Про електронну комерцію». Отже вказані правочини відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію»\~вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі, а укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов`язки відповідно до договору. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). За ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.ст. 525,\~526,\~530ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Селфі Кредит», ТОВ «Лінеура Україна», ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Мілоан» зобов`язання за вищезазначеними договорами виконали у повному обсязі, а саме надали відповідачу грошові кошти у розмірі, передбаченому умовами договору. Порушуючи зазначені приписи законодавства та умови договорів, відповідач зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №270473 станом на 29.02.2024 року (а.с. 25) заборгованість відповідача становить 22438,00 грн., з яких: - 14444,44 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 7993,56 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №2781749 станом на 31.07.2024 року (а.с. 45) заборгованість відповідача становить 51137,89 грн., з яких: - 12999,84 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 38138,05 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно з розрахунком заборгованості за договором позики №76725481 станом на 31.07.2024 року (а.с. 60) заборгованість відповідача становить 12000,00 грн., з яких: - 3000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 9000 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №100692307 станом на 31.07.2024 року (а.с. 78) заборгованість відповідача становить 10437,5 грн., з яких: - 2500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 7687,5 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 250 грн. - сума заборгованості за комісією. 29 лютого 2024 року між позивачем та ТОВ «Селфі Кредит» укладено договір факторингу № 29022024, на підставі якого позивач набув прав вимоги до відповідача за кредитним договором №270473, згідно з реєстром боржників (а.с. 20-24). Відповідно до п. 1.2 договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в день підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Вказаний акт сторонами підписано 29 лютого 2024 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 29022024, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 22438,00 грн. (а.с. 23, 24). 17 травня 2023 року між позивачем та ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір факторингу № 17052023, на підставі якого позивач набув прав вимоги до відповідача за кредитним договором №2781749, згідно з реєстром боржників (а.с. 40-44). Відповідно до п. 1.2 договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Вказаний акт сторонами підписано 17 травня 2023 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №2781749, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 51137,89 грн. (а.с. 43, 44). 14 червня 2021 року між позивачем та ТОВ ««1 Безпечне агентство необхідних кредитів», укладено договір факторингу №14/06/21, на підставі якого позивач набув прав вимоги до відповідача за договором позики №76725481, згідно з реєстром боржників (а.с. 54-59). Відповідно до п. 1.2 договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Вказаний акт сторонами підписано 25 січня 2024 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №14/06/21, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 12000,00 грн. (а.с. 58, 59). 29 січня 2024 року між позивачем та ТОВ ««Мілоан», укладено договір факторингу №29012024, на підставі якого позивач набув прав вимоги до відповідача за кредитним договором №100692307, згідно з реєстром боржників (а.с. 74-77). Відповідно до п. 1.2 договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Вказаний акт сторонами підписано 29 січня 2024 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №29012024, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 10437,50 грн. (а.с. 76, 77). Статтею 514\~ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до позивача перейшли всі права ТОВ «Селфі Кредит», ТОВ «Лінеура Україна», ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Мілоан» щодо вимог до відповідача за вказаними договорами. З моменту отримання прав вимог до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування відсотків за договором та жодних штрафних санкцій. Надаючи оцінку договорам факторингу, суд також звертає увагу на положення\~ст. 1078 ЦК України, згідно якої предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до ст.\~12\~ч. 3,\~4, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За\~ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З огляду на те, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за договорами щодо повернення коштів та сплати відсотків, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч. 1\~ст.\~141\~ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача про стягнення судових витрат в розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved