Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача 16.11.2022 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позову посилається на те, що 24.02.2021 року [PERSON] уклав з ТОВ «Фінансова Компанія «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» (далі ТОВ «ФК «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів») договір позики №1439369, який підписав електронним підписом, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на його номер мобільного телефону, відповідно до умов якого отримав грошові кошти в розмірі 9000 грн на погоджений умовами договору строк - 30 днів, шляхом їх перерахування на його банківський картковий рахунок та зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Свої зобов`язання ТОВ «ФК «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» виконало у повному обсязі, перерахувавши грошові кошти на картковий рахунок [PERSON] , а відповідач вчасно їх не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість за договором позики №1439369 від 24.02.2021 року в розмірі 30492 грн На підставі договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «ФК «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» передало для ТОВ «ФК «ЄАПБ» свої права грошової вимоги до боржників вказаних у Реєстрі Боржників. Відповідно до Реєстру боржників №3 від 16.08.2021 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 30492 грн, з яких 9000 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 21492 грн - сума заборгованості за процентами. З часу отримання права вимоги до відповідача штрафні санкції позивачем не нараховувалися. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення права вимоги [PERSON] не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Представник позивача Сіміч М.О. у судове засідання не з`явився, в поданій позовній заяві просив розгляд справи провести у відсутність представника позивача, позов підтримав в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Позиція відповідача Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Представник відповідача - адвокат Бай С.Е. у судове засідання не з`явився, в системі «Електронний суд» подав письмові пояснення, у яких позовні вимоги не визнав, вважає їх необґрунтованими, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] є військовослужбовцем, 24.02.2022 року мобілізований та з 25.02.2022 року проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] у складі Збройних Сил України, на підтвердження чого долучив військовий квиток серії [NUMBER] від 18.04.2017 року, а тому в силу вимог п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» проценти за користування кредитом нараховані йому після 22.02.2022 року неправомірно. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.12.2022 року відкрито провадження в справі та призначено в порядку спрощеного позовного провадження судовий розгляд о 09 год. 00 хв. 12.01.2023 року. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12.01.2023 року провадження у цивільній справі зупинено до припинення перебування відповідача [PERSON] у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.09.2024 року поновлено провадження у цивільній справі та призначено судове засідання на 09 год 00 хв 15.10.2024 року В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження Між сторонами виникли правовідносини на підставі договору позики, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Судом встановлено, що 24.02.2021 року [PERSON] уклав з ТОВ «ФК «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1439369, за умовами якого Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти в сумі 9000 грн на строк 30 днів шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики - 26.03.2021 року, або достроково та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Умовами договору позики передбачено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення коштів, процентна (базова) ставка за день - 1,99%, знижена процентна ставка за день - 0,69%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частинами) за день - 2,70 %, орієнтовна річна процентна ставка - 251,85%, на залишок позики, орієнтовна загальна вартість позики - 10863 грн. Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), який був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, про що свідчить п. 11 Договору позики, реквізити та підпис сторін. Підписанням цього Договору позики Відповідач підтверджує він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/uа/documents-icense/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послугами, що передбачена ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п. 4.1 Договору позики). А також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/uа/documents-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі, (п. 4.2. Договору позики). Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «ФК «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.mycredit.ua. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору позики та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача за договором позики №78511967. 28.07.2021 року та 16.08.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року та додаткову угоду №4 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, відповідно до яких внесено зміни та доповнення до вищевказаного договору факторингу Згідно п. 1.1 Договору факторингу, згідно умов цього довору Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за Позикою (плату з процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах боржників, які формуються згідно додатку №1 є невід`ємною частиною договору. Згідно п. 1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно акту прийому-передачі Реєстру Боржників №3 від 16.08.2021 року за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «ФК «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» передало, а фактор ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло Реєстр Боржників №3 в кількості 10575, після чого отримало право вимоги заборгованості від боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників №3 від 16.08.2021 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 30492 грн, з яких 9000 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 21492 грн - сума заборгованості за процентами. Свої зобов`язання за договором позики №1439369 від 24.02.2021 року відповідач виконував неналежним чином, внаслідок цього утворилась заборгованість, що згідно розрахунку заборгованості за період з 16.08.2021 року по 30.09.2022 року становить 30492 грн. Всупереч умовам договору позики, відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення права вимоги [PERSON] не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Застосовані норми права Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномуст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання відпозичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до частини першоїстатті 512 ЦК Україникредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбаченихстаттею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зістаттею 514 цього Кодексудо нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, за змістомстатті 512 ЦК України у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Відповідно до ст .81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Мотиви та висновки суду Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити частково з огляду на таке. З наданих та досліджених судом доказів вбачається, що відповідач [PERSON] 24.02.2021 року уклав договір позики, за яким отримавав грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, користувався ними, однак у строки встановлені договором їх не повернув, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка на підставі договору факторингу була відступлена позивачу. Судом також встановлено, що відповідно до умов договору позики №1439369 від 24.02.2021 року, сторонами було узгоджено суму позики, строк на який надаються кошти, порядок їх повернення, розмір процентів за користування кредитними коштами та порядок їх нарахування. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010 стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Після підписання вищезазначеного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання по поверненню суму отриманих коштів та сплати відповідної плати за користування ними. При цьому суд враховує, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що право позивача на повернення фактично отриманої суми кредитних коштів підлягає захисту в судовому порядку. В той же час суд вважає, що позивач неправильно здійснив нарахування процентів за користування кредитними коштами за договором позики №1439369 від 24.02.2021 року. З наданого суду розрахунку заборгованості за договором позики №1439369 від 24.02.2021 року за період з 16.08.2021 року по 30.09.2022 року розмір заборгованості складає 30492 грн, з яких 9000 грн - сума заборгованості за тілом кредиту та 21492 - сума заборгованості за процентами. Як вбачається з умов договору Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику») в сумі 9000 грн, на погоджених умовами договору строк - 30 днів, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики - 26.03.2021 року, або достроково та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Процентна ставка за день - 1,99%, за понадстрокове користування позикою за день - 2,70 %. Договором позики не передбачено нараховування процентів після закінчення строку кредитування. Окрім цього, доказів, що відбулася пролонгація такого строку суду не надано. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154 цс 18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Отже, з врахуванням викладеного, ставки за понадстрокове користування позикою, яку вчасно не повернуто відповідачем, суд дійшов висновку, що за договором позики від 24.02.2021 року проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 30 днів, тобто строку, на який були надані кредитні кошти. А тому розмір заборгованості за процентами за користування кредитними коштами за цим договором складає: 7290 грн (9000 х 2,70% х 30). Враховуючи викладене, суд вважає, наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором позики №1439369 від 24.02.2021 року є таким, що не відповідає умовам договору та нормам чинного законодавства, а тому не бере його до уваги як належний та допустимий доказ. Щодо доводів представника відповідача щодо застосування Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд зазначає наступне Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборонуУкраїни» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Особливий період в Україні настав з 18 березня 2014 року відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та абз. 4 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, від 18 квітня 2022 року №259/2022, від 17 травня 2022 року №341/2022, від 12 серпня 2022 року №253/2022, від 07 листопада 2022 року №757/2022, від 06 лютого 2023 року №58/2023, від 01 травня 2023 року №254/2023, від 26 липня 2023 року №451/2023, від 06 листопада 2023 року №734/2023, від 05 лютого 2024 року № 49/2024, від 06 травня 2024 року №271/2024 року, від 23 липня 2024 року №469/2024 строк дії воєнного стану в Україні продовжено, в тому числі із 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року на 90 діб. Верховний Суд однозначно сформулював правову позицію щодо тлумачення поняття «особливий період» в постанові від 25.04.2018 року у справі №205/1993/17-ц (касаційне провадження №61-1664св17). У постанові зазначено, що особливий період діє в Україні від 17.03.2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію». Основні засади державної політики у сфері соціального та правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 року. Згідно із ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», його дія поширюється, зокрема, на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей. Положеннями п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. З матеріалів справи слідує, що відповідач [PERSON] уклав з ТОВ «ФК «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» договір позики 24.02.2021 року строком на 30 днів, тобто до - 26.03.2021 року. В той же час з військового квитка серії [NUMBER] від 18.04.2017 року та довідки №403 від 22.12.2022 року слідує, що [PERSON] 25.02.2022 року на підставі Указу Президента №69/2022 від 24.02.2022 року призваний по мобілізації, з 09.11.2022 року перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . Отже, на час укладення кредитного договору 24.02.2021 року та в період строку його дії до 26.03.2021 року на відповідача [PERSON] не поширювалися пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто в нього наявний обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом. А тому, суд дійшов висновку позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики №78511967 від 08.02.2023 року в сумі 16290 грн (9000 грн - тіло кредиту + 7290 грн - процентів). Розподіл судових витрат Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1325,35 грн (16290 грн становить 53,42 % від 30492 грн; 53,42% від 2481 грн становить 1325,35 грн). На підставі ст.ст. 205, 207, 512, 514, 516, 526, 625, 1048, 1049, 1050, 1054, 1077, 1078, 1081, 1082 ЦК України, ст.ст. 11,12,13 Закону України «Про електронну комерцію»,

Outcome: partial