Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

ТОВ «Санфорд Капітал» 24 вересня 2024 року через систему «Електронний суд» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2024 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2024 року вирішено питання про заочний розгляд справи. Позивач у своєму позові посилався на те, що 26 березня 2019 року між АТ «Ідея Банк» і [PERSON] було укладено кредитний договір № Р20.00402.005074625, відповідно до умов якого банк надав позичальникові кредит у розмірі 22 500 грн., включаючи страховий платіж, строком на 24 місяці зі сплатою 15 % річних від суми кредиту згідно з графіком щомісячних платежів за кредитним договором. Також позичальник зобов`язалася сплачувати банкові плату за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 5,5 % від суми кредиту. 16 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Санфорд Капітал» було укладено договір факторингу № 16/11-23, у тому числі за кредитним договором № Р20.00402.005074625 від 26 березня 2019 року. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, чим порушила умови договору. Таким чином, сума заборгованості станом на дату відступлення становить 33 547 грн. 31 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 20 126 грн. 27 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 9 943 грн. 70 коп., трьох відсотків річних у розмірі 825 грн. 48 коп., інфляційних втрат у розмірі 2 651 грн. 86 коп. Тому позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 33 547 грн. 31 коп., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп., витрати на оплату поштового відправлення та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5\~200 грн. Представник позивача просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлялася в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надала. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що між АТ «Ідея Банк» і [PERSON] було укладено кредитний договір № Р20.00402.005074625, відповідно до умов якого банк надав позичальникові кредит у розмірі 22 500 грн., включаючи страховий платіж, строком на 24 місяці зі сплатою 15 % річних від суми кредиту згідно з графіком щомісячних платежів за кредитним договором (а.с. 8-9). 26 березня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування життя, вигодонабувачем за яким є АТ «Ідея Банк». (а.с. 17-18). 26 березня 2019 року банком на рахунок відповідача було перераховано грошові кошти у загальному розмірі 22 500 грн. (а.с. 27). 16 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Сонаті» було укладено договір факторингу № 16/11-23, за умовами якого останнє набуло право вимоги за кредитним договором № Р20.00402.005074625 від 26 березня 2019 року (а.с. 32-38). 29 грудня 2023 року між ТОВ «ФК «Сонаті» і ТОВ «Санфорд Капітал» було укладено договір факторингу № 29/12-23, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги у тому числі за кредитним договором № Р20.00402.005074625 від 26 березня 2019 року (а.с. 39-45). Відповідач умови договору не виконала, кредитні кошти не повернула, тому станом на 16 листопада 2023 року згідно з розрахунком, наданим позивачем, розмір заборгованості становить 33 547 грн. 31 коп. (а.с. 13-14). Згідно з умовами кредитного договору № Р20.00402.005074625 від 26 березня 2019 року відсотки за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості щомісячно протягом періоду до фактичного повернення заборгованості, комісія за обслуговування кредитної заборгованості нараховується у терміни та у розмірі, визначених згідно з графіком щомісячних платежів за кредитним договором (а.с. 8-9). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка [PERSON] добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № Р20.00402.005074625 від 26 березня 2019 року у розмірі 30 069 грн. 97 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20 126 грн. 27 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 9 943 грн. 70 коп. Ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 610\~ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з розрахунком позивача (а.с. 16-16 оберт), три відсотки річних за період з 27 березня 2021 року по 23 лютого 2022 року складають 825 грн. 48 коп., інфляційні втрати за період з 27 березня 2021 року по 23 лютого 2022 року становлять 2 651 грн. 86 коп., що разом становить 3\~477 грн. 34 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктами 1,\~2\~ч.\~3\~ст.\~133\~ЦПК України\~встановлено,\~що до\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу ; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем було надано копію договору про надання правової допомоги № 1/04 від 01 квітня 2024 року (а.с. 53-56), копію акту № 2 приймання-передачі наданої правової допомоги від 10 травня 2024 року (а.с. 57), копію акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 12 серпня 2024 року (а.с. 60), копію ордеру (а.с. 62), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Маслюженка М.П. (а.с. 63). Розрахунково-касових документів, які би свідчили про понесені позивачем витрати на правничу допомогу до матеріалів справи стороною позивача долучено не було. Таким чином, оскільки стороною позивача не було доведено належними докази, що витрати у розмірі 5 200 грн. було понесено позивачем відповідно до договору про надання правової допомоги № 1/04 від 01 квітня 2024 року саме по цій справі, вимоги про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Санфорд Капітал» витрат професійну правничу допомогу у розмірі 5 200 грн. задоволенню не підлягають. Щодо вимог про стягнення з [PERSON] на користь позивача судових витрат у вигляді витрат на поштові пересилання, то вони задоволенню не підлягають, оскільки стороною позивача не доведено понесення таких витрат, зокрема, у матеріалах справи відсутній платіжний документ про сплату витрат на послуги поштової служби, долучено лише опис вкладення до рекомендованого листа на ім`я відповідача (а.с. 71). Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. Позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Санфорд Капітал», складає 35 969 грн. 71 коп. (33 547 грн. 31 коп. + 2\~422 грн. 40 коп. = 35 969 грн. 71 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: approved