Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом, на обґрунтування якого зазначили, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина на належне їй майно. За життя [PERSON] уклала заповіт, яким заповіла позивачам майно, зокрема, по 1/2 частині житлового будинку по [ADDRESS] та земельні ділянки. Позивачі прийняли спадщину за заповітом. Однак, в заповіті було упущено земельну ділянку, на якій розташований спадковий житловий будинок та яка належить спадкодавиці на підставі державного акта, який також посвідчує право власності на інші земельні ділянки, які позивачі успадкували. Тому, нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та рекомендовано звернутися з позовом до суду. Позивач в позовній заяві заявила клопотання про розгляд справи у її відсутності, позов підтримав. Представник відповідача подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позову не заперечив. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З державного акта встановлено, що за [PERSON] зареєстровано право власності на земельні ділянки загальною площею 0,3869га, розташовані в с.Поториця, до складу яких входять: земельна ділянка площею 0,0836га, призначена для обслуговування житлового будинку, земельна ділянка площею 0,1063га, призначена для ведення особистого підсобного господарства, земельна ділянка площею 0,0977га, призначена для ведення особистого підсобного господарства, земельна ділянка площею 0,0900га, призначена для ведення особистого підсобного господарства та земельна ділянка площею 0,0094га, призначена для ведення особистого підсобного господарства Із заповіту від 08.02.2008р. встановлено, що [PERSON] на випадок смерті розпорядилася належним їй майном, а саме: 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] , земельні ділянки площею 0.0977га та площею 0,0994га, грошові заощадження заповіла [PERSON] ; 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,1063га заповіла [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 26.04.2016р., витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 26.04.2016р., витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.04.2016р., [PERSON] прийняв у спадок після смерті [PERSON] 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] та належних до нього надвірних будівель. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 06.10.2017р., витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 26.10.2017р., витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.10.2017р., [PERSON] прийняв у спадок після смерті [PERSON] 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] та належних до нього надвірних будівель. Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також уразі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Частиною першою статті 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. На підставі частини першої статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частиною четвертою вищевказаної статті визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Таким чином, законодавцем визначено принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Тобто особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду має право на відповідну частину земельної ділянки на тих самих умовах, на яких воно належало попередньому власникові або користувачу, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Такого висновку щодо застосування зазначених норм матеріального права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 року у справі №689/26/17 та постанові Верховного Суду від 09.12.2020 року у справі №642/3950/17. У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року в справі № 210/1609/15-ц (провадження № 61-40313св18) вказано, що "право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, до позивачів, які успадкували належний спадкодавиці житловий будинок, переходить право власності на\~ земельну ділянку, на якій він розташований, оскільки така також належить спадкодавиці на праві власності та призначення для обслуговування цього житлового будинку. Оскільки позивачі набули право власності по 1/2 частині житлового будинку, то до кожного з них переходить право власності по 1/2 частину земельної ділянки, на якій розташований цей житловий будинок. За таких підстав, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved