Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

У липні 2024 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області і просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , прийняв, однак не оформив спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , прийняла, однак не оформила спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Б. Хмельницького с. Драчі Хмельницького району Хмельницької області, розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №917631, виданого 15 червня 2001 року на ім`я [PERSON] . В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Б. Хмельницького с. Драчі Хмельницького (бувшого Старокостянтинівського) району Хмельницької області, розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вказане право на земельну частку (пай) він набув, оскільки на момент видачі КСП ім. Б. Хмельницького Державного акта на право колективної власності на землю він був членом КСП та включений до Списку - громадян КСП, які мають право на земельну частку (пай), під №342. Крім того, на ім`я [PERSON] було видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН №917631 від 15 червня 2001 року. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON] , яка з 11 січня 1997 року фактично вступила в управління та розпорядження спадковим майном, тому вона набула право на належну [PERSON] земельну частку (пай), однак не встигла оформити свої спадкові права, оскільки [INFO] померла. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв її син [PERSON] , оформив частину спадкового майна, однак не оформив права на земельну частку (пай), яку його мати набула в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , оскільки [INFO] помер. Позивачка вказує, що вона є дружиною померлого [PERSON] та його єдиною спадкоємицею за законом, у встановленому законом порядку прийняла спадщину, однак, нотаріус відмовив їй в оформлені спадщини на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Б. Хмельницького с. Драчі Хмельницького району Хмельницької області, розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах, оскільки Сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий на ім`я [PERSON] після його смерті. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 липня 2024 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в загальному порядку. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 вересня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - адвокат Керницька І.Р. позовні вимоги підтримала у повному обсязі й просить позов задоволити. Відповідач - Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання подала заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, щодо задоволення позовних вимог не заперечує, у визначений судом строк відзив на позов не подавала. Заслухавши представника позивачки, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Правовідносини, що є предметом розгляду у цій справі, виникли до набрання чинності ЦК України, отже для вирішення цієї справи підлягають застосуванню норми ЦК Української РСР. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Згідно виписки з погосподарської книги Пеньківської сільської ради с. Драчі за 1996-2000 роки, наданої Пеньківським Старостинським округом 27 березня 2024 року за №28/45, [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] разом із [PERSON] . [PERSON] була дружиною [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 20 серпня 1976 року, й відповідно його спадкоємицею першої черги за законом. Отже, [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та розпорядження спадковим майном. Згідно архівної довідки №1322/01-15, виданої 04 липня 2023 року Хмельницьким обласним державним нотаріальним архівом, по документах архівного фонду Старокостянтинівської державної нотаріальної контори спадкова справа до майна [PERSON] , який помер [INFO] , в 1997-2004 роках не заводилась. До складу спадщини після смерті [PERSON] увійшло право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Б. Хмельницького с. Драчі Хмельницького району Хмельницької області, розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Однак, Сертифікат на право на вищезазначену земельну частку (пай) серії РН №917631 видано на ім`я [PERSON] 15 червня 2001 року, тобто вже після його смерті. Згідно із ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При вирішенні спору про спадкування на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Порядок паювання земель). У цьому разі необхідно враховувати, що згідно із пунктом 17 Перехідних положень ЗК України 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 1 Порядку паювання земель паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі, створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Право на земельну частку (пай) згідно із пунктом 2 Порядку паювання земель мають члени сільськогосподарського підприємства, кооперативу, акціонерного товариства, у тому числі, пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений Відповідно до статей 5, 22 ЗК України 1990 року кожний член КСП у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), право власності на яку виникає після одержання документа, що посвідчує це право. Відповідно до положень ст.23 ЗК України 1990 року, в редакції, що діяла на момент розпаювання земель, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. У постанові Верховного Суду від 31 липня 2024 року у справі №175/2757/21 вказано, що право особи на земельну частку (пай) виникає за наявності трьох умов: одержання КСП державного акта на право колективної власності на землю, перебування такої особи в членах КСП на час передачі державного акта та включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. У разі неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Верховний Суд у постанові від 26 червня 2018 року у справі №599/1833/15-ц вказував, що право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів колективного сільськогосподарського підприємства до відповідних списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнень і затвердження списків, а з моменту передачі (державної реєстрації) державного акта про право колективної власності на землю конкретному колективному сільськогосподарському підприємству. Судом встановлено, що 26 червня 1995 року на підставі рішення Пеньківської сільської ради народних депутатів від 28 лютого 1995 року №1 КСП ім. Б. Хмельницького с. Драчі передано у колективну власність 1414,2 гектарів землі в межах згідно з планом для вирощування сільськогосподарської продукції, про що видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ХМ №006 від 26 червня 1995 року. Станом на 26 червня 1995 року [PERSON] був членом КСП ім. Б. Хмельницького с. Драчі, у зв`язку із чим він був включений до Списку громадян - членів цього КСП, що є Додатком №1 до Державного акта на право колективної власності на землю серії ХМ №006 від 26 серпня 1995 року, де він значиться під №342, що підтверджується копією Державного акта на право колективної власності на землю серії ХМ №006 від 26 червня 1995 року, Додатком №1 до цього Державного акта, Інформаційною довідкою Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 24 травня 2024 року №2155/281-24. 15 червня 2001 року Старокостянтинівська районна державна адміністрація Хмельницької області, вже після смерті [PERSON] , на підставі рішення №343-р від 17 листопада 1997 року видала на його ім`я сертифікат серії [NUMBER] на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Б. Хмельницького с. Драчі, згідно якого належна [PERSON] земельна частка (пай) визначена в розмірі 3,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Таким чином, [PERSON] , який помер [INFO] , за життя правомірно набув право на земельну частку (пай) та на його ім`я було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН №917631, однак він не отримав відповідний сертифікат, оскільки цей сертифікат був виданий 15 червня 2001 року, тобто після його смерті. Вказаний Сертифікат є дійсним, доказів визнання його недійсним суду не надано. Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного суду від 24 вересня 2024 року у справі №272/174/22 (провадження №61-104св23). Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України). [INFO] померла [PERSON] , яка для [PERSON] була дружиною. 25 березня 2009 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №312/2009 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Єдиним спадкоємцем до майна померлої [PERSON] є її син [PERSON] , якому 24 грудня 2009 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на належну померлій земельну ділянку площею 2,52 га, що підтверджується архівною довідкою Хмельницького обласного державного нотаріального архіву №919/01-15 від 10 квітня 2024 року. До складу спадщини після смерті [PERSON] увійшло право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Б. Хмельницького с. Драчі Хмельницького району Хмельницької області, розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке вона набула в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , однак не оформила. Оскільки [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом першої черги до майна померлої [INFO] матері [PERSON] , тому він в порядку спадкування набув право на вищезазначену земельну частку (пай), однак не оформив. [INFO] [PERSON] помер. На день свої смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] разом із дружиною [PERSON] , дочкою [PERSON] та внуком [PERSON] , що підтверджується довідкою виконкому Пеньківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області №148 від 06 лютого 2013 року. 28 березня 2012 року за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за законом Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №210/2012 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Того ж дня донька померлого [PERSON] - [PERSON] подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини після смерті [PERSON] на користь [PERSON] . Таким чином, спадкоємцем першої черги за законом до майна померлого [INFO] [PERSON] є його дружина [PERSON] , яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину та оформила частину спадкового майна. При зверненні до нотаріуса, 03 травня 2024 року позивачці було відмовлено в оформлені спадщини на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Б. Хмельницького с. Драчі Хмельницького району Хмельницької області, розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах, оскільки Сертифікат на право на земельну частку (пай) видано на ім`я [PERSON] вже після його смерті. Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Досліджені судом докази свідчать, що [PERSON] правомірно набув право на земельну частку (пай) в КСП імені Б. Хмельницького с. Драчі розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), а тому це право увійшло до складу спадщини після його смерті та перейшло до його єдиного спадкоємця за законом - дружини [PERSON] , а після її смерті - до сина [PERSON] . Отже, за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] слід визнати право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Б. Хмельницького с. Драчі Хмельницького району Хмельницької області, розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Outcome: approved