Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

30.07.2024 року на розгляд судді Немирівського районного суду Войницькій Т.Є. надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу між подружжям, в якому позивачка просить розірвати шлюб між [PERSON] та нею, який було зареєстровано 19 липня 2023 року Немирівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №127. Позов мотивований тим, що 19.07.2023 року між позивачкою та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано 19 липня 2023 року Немирівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №127. Від спільного проживання у подружжя народилася дочка: [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього часу в сім`ї складалися відносини, при яких подальше спільне проживання стало неможливим. Спільне життя не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Протягом останнього часу шлюбні стосунки між подружжям не підтримуються. Позивачка вважає, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. Дані обставини стали підставою для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити. Заперечувала щодо надання строку для примирення, надала копію рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 30.08.2024 про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував щодо їх задоволення, просив надати строк для примирення. Дослідивши надані докази у їх сукупності, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено,\~що між\~позивачкою та\~ [PERSON] \~було укладено\~шлюб,\~який зареєстровано 19 липня 2023 року Немирівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №127. Від спільного проживання у подружжя народилася дочка: [PERSON] , [INFO] . Відносно [PERSON] винесено тимчасовий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №095080 від 21.07.2024 стосовно постраждалої особи [PERSON] . Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 30.08.2024 видано обмежувальний припис відносно [PERSON] строком на 6 місяців та заборонено перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] , вести з нею листування, телефонні переговори або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Розглянувши клопотання відповідача про надання сторонам шестимісячного строку для примирення, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 3\~ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 5\~ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою\~статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі\~ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Системний аналіз норм\~СК України\~вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Такого висновку дійшов Верховний Суд справа № 442/6319/16-ц, постанова від 30.05.2019. Беручи до уваги категоричне заперечення позивачки щодо надання строку на примирення подружжю, оскільки існує обмежувальний припис від 30.08.2024 відносно відповідача, згідно якого останньому заборонено перебувати з позивачкою в місці їх спільного проживання (перебування), вести з нею листування, телефонні переговори або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на 6 місяців через домашнє насильство, суд вважає, що клопотання про надання строку на примирення є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. При цьому, суд звертає увагу, що поняття «моральні засади суспільства» діючим законодавством не визначено, а тому при вирішення питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства суд застосовує положення\~ст. 24 Сімейного кодексу України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу. Отже, при категоричній незгоді позивача на примирення, суд вважає що надання такого строку на примирення буде суперечити\~ст. 24 Сімейного кодексу України. Таким чином судом встановлено, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та вона не бажає примирення з відповідачем. Відповідно до ч. 3\~ст. 109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася\~даним правом\~та звернулася\~до суду\~з цим\~позовом і\~наполягає на\~розірванні шлюбу.\~Збереження шлюбу\~можливе на\~паритетних засадах,\~на почуттях\~взаємної любові\~та поваги,\~взаємодопомоги та\~підтримки,\~тобто на\~тому,\~що є\~моральною основою\~шлюбу,\~а позивачка\~не має\~наміру зберігати\~шлюб з\~відповідачем та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню. [PERSON] у позові просила стягнути з відповідача понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000 грн. Відповідно до\~ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У відповідності до п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з ч.8\~ст.141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). В матеріалах справи наявна квитанція б/н від 29.07.2024 року про сплату [PERSON] за підготовку позовної заяви кошти в розмірі 2000 грн. Дослідивши подані докази, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача, витрати на правничу допомогу. Згідно ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом позивачка сплатила судовий збір у розмірі 1211.20 грн., що підтверджується квитанцією № 90-28-0296-5902-8463 від 29.07.2024, а тому на підставі ст. 141 ЦПК України\~сплачений позивачкою судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. Судові витрати суд покладає на відповідача у відповідності до\~ст. 141 ЦПК України. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112\~Сімейного Кодексу\~України та

Outcome: approved