Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє її представник - адвокат Родіков І.С., звернулась до суду із позовом до Вигодської селищної ради Івано Франківської області, в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина за законом. Вона є єдиною спадкоємицею. Звернувшись весною 2024 року до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно, їй було відмовлено через те, що не підтверджено факт родинних відносин між нею та її батьком. Пред`явлення заяви до суду, розгляд справи та набрання законної сили рішенням суду про встановлення факту батьківства зайняло чимало часу, а тому звернувшись повторно 18.09.2024 до нотаріуса з метою прийняття спадщини, їй було відмовлено вже через пропуск шестимісячного строк для прийняття спадщини. Зазначає, що пропустила строк з поважних причин, адже їй необхідно було звернутись до суду із заявою для встановлення факту батьківства. У підготовчому судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат Родіков І.С. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача Вигодської селищної ради Івано Франківської області у судове засідання не з`явився, 14.10.2024 через систему «Електронний суд» сформував заяву (а.с. 22), в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності та зазначив, що не заперечує щодо задоволення даного позову. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 24.09.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін. 14 жовтня 2024 року представник відповідача Вигодської селищної ради Івано Франківської області через систему «Електронний суд» сформував заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи без його участі. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що представник відповідача - Вигодської селищної ради Івано Франківської області позовні вимоги визнав, визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання ним позову та приходить висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: матеріалами справи встановлено, що позивачка [PERSON] народилась [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (повторне) серії [NUMBER] , виданого 05.09.2017 (а.с. 4). Її батьком був [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , що підтверджується рішенням Долинського районного суду Івано Франківської області від 12.07.2024, справа №343/1102/24, яке набрало законної сили 13.08.2024 (а.с. 8-10). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 7), [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Згідно із довідками старости Сенечівського старостинського округу Вигодської селищної ради Івано Франківської області П.Рошка №47 від 25.04.2024 та №55 від 31.05.2024 (а.с. 13, 12), померлий [INFO] [PERSON] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та на день смерті проживав один. Інших спадкоємців, крім позивачки [PERSON] , немає. Як встановлено із листа приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано Франківської області Ковальчука Т.П. від 29.04.2024 (а.с. 6), позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно через не встановлення факту родинних відносин між нею та померлим [PERSON] . Водначас, листом від 18.09.2024 (а.с. 5) приватний нотаріус відмовив позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно через пропущення нею шестимісячного строку для прийняття спадщини. Отже, судом встановлено, що позивачка [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] , як його дочка. [PERSON] помер [INFO] . Звернувшись до нотаріуса весною 2024 року з метою отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно позивачці було відмовлено через не підтвердження факту родинних відносин із померлим, у зв`язку із чим позивачка вимушена була звертатись до суду. Після набрання законної сили рішенням суду про встановлення факту батьківства, позивачці [PERSON] , приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно через пропущення шестимісячного строку для прийняття спадщини. Таким чином, між сторонами виник спір з приводу поважності причин пропуску позивачкою [PERSON] строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . ІV. Оцінка суду: заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, взявши до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Частиною 1 статті 2 Цивільно процесуального кодексу України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 1217 Цивільного кодексу України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За загальним правилом положення про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина за законом. Єдиною спадкоємицею першої черги за законом є позивачка [PERSON] . Позивачка [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , і як наслідок, при зверненні до нотаріуса отримала відмову у прийнятті заяви про прийняття спадщини. Предметом спору у даній справі є визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Предметом доказування є поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила вказаної вище частини статті про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Подібний висновок викладений Верховним судом України у постанові від 23.08.2017 №6-1320цс17. З даним висновком погодився Верховний Суд у постановах від 01.04.2019 справа №643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11.11.2020 справа №750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 03.03.2020 справа № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц та від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20. При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Проте, законодавство не встановлює конкретного переліку поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, і такі причини оцінюються судом на власний розсуд в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Рішення суду може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Враховуючи описані вище обставини, суд погоджується з доводами позивачки [PERSON] та вважає поважними наведені нею причини пропуску строку подачі заяви для прийняття спадщини, оскільки її, як спадкоємиці, встановлення факту батьківства померлого [PERSON] відносно неї, завадило вчасно звернутись із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. Окрім цього, позивачкою [PERSON] пропущено фактично місячний строк на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, який є незначним, а тому їй слід визначити додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини На переконання суду, двохмісячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили буде достатнім строком для подання заяви про прийняття спадщини, і тому позов слід задовольнити. На підстав вищевикладеного, ст. 15, 1216, 1217, 1220, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст. 4, 13, 81, 206 ЦПК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» та

Outcome: approved