Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

Харківська міська рада, від імені та в інтересах якого, у порядку самопредставництва діє [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] , у якому просять стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки загальною площею 0,0378 га, розташованої по [ADDRESS] з кадастровим номером 6310138500:05:058:0001 за період з 29.01.2020 по 18.06.2020 у сумі 43598,43 грн, судовий збір у сумі 3028,00 просять покласти на відповідача. Позовні вимоги\~обґрунтовані тим,\~що Харківською міською радою на підставі ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України проведено комплекс перевірочних заходів з питань використання та охорони земель територіальної громади міста Харкова, додержання вимог земельного законодавства щодо земельної ділянки по [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.12.2023 № 358007137 право власності на об`єкт нерухомого майна нежитлову будівлю літ. «А-2» загальною площею 441,0 кв. м за адресою: [ADDRESS] зареєстроване з з 21.12.2018 по 18.06.2020 на праві власності за [PERSON] . Вищевказана нежитлова будівля розташована на земельній ділянці з кадастровим номером 6310138500:05:058:0001. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.11.2023 № НВ-0002438232023 площа земельної ділянки по [ADDRESS] з кадастровим номером 6310138500:05:058:0001 складає 0,0378 га, дата державної реєстрації земельної ділянки - 29.01.2020. Вищевказана земельна ділянка належить до земель житлової та громадської забудови. Вид використання земельної ділянки для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку. 12.12.2023 головним спеціалістом сектору інспекційної роботи Інспекції з контролю за використанням та охороною земель комунальної власності Департаменту земельних відносин Харківської міської ради Миколайчук А.С. у порядку ч. 2. ст. 83 Земельного кодексу України проведено комплекс перевірочних заходів щодо вищезазначеної земельної ділянки по [ADDRESS] . За результатами проведеного обстеження встановлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером 6310138500:05:058:0001 площею 0,0378 га за адресою: [ADDRESS] знаходиться нежитлова будівля літ. «А-2», право власності на яку зареєстроване з 19.06.2020 по теперішній час за [PERSON] та [PERSON] . Отже, [PERSON] з дати формування земельної ділянки - 29.01.2020 по дату припинення права власності на нерухоме майно -18.06.2020, використовував вищевказану земельну ділянку з кадастровим номером 6310138500:05:058:0001 по [ADDRESS] без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України. Згідно з листом Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 01.12.2023 №24751/5/20-40-24-05-07 [PERSON] не зареєстрований платником земельного податку або орендної плати за використання земельної ділянки, по [ADDRESS] площею 0,0378 га з кадастровим номером 6310138500:05:058:0001 (копія листа додається). Враховуючи вищенаведене, [PERSON] у період з 29.01.2020 по 18.06.2020 не сплачував плату за користування земельною ділянкою по [ADDRESS] у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберіг за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати у сумі 43 598,43 грн. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 березня 2024 року по вищевказаній цивільній справі відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання (суддя Іващенко С.О.). Відповідно до п.п. 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, Розпорядженням керівника апарату суду за № 244/24 від 20.05.2024 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи № 645/1274/24, (провадження № 2/645/1031/24). На підставі Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.05.2024 справа надійшла у провадження судді Фрунзенського районного суду м.Харкова Алтухової О.Ю. Ухвалою від 23.095.2024 року справу прийнято до провадження судді Алтухової О.Ю., призначене підготовче засідання. Ухвалою суду від 09.09.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участів, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомлено. Статтею 223 Цивільного процесуального кодексу України визначені наслідки неявки учасника справи в судове засідання. Так, згідно з частиною 3 статті 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Відповідно до частини 2 статті 191 Цивільного процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. При цьому, відповідно до частини 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Зважаючи на те, що неявка відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду справи, а також на те, що суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи та вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами. Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення. За результатом розгляду даної справи суд доходить таких висновків. Статтею 7 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. Згідно зі ст. 145 Конституції України права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» одним з основних принципів місцевого самоврядування є судовий захист прав місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 12.12.2023 № 358007137 право приватної власності на нежитлову будівлю літ. «А-2» загальною площею 441,0 кв. по [ADDRESS] було зареєстроване за [PERSON] : на 1/2 частки з 21.12.2018 по 18.06.2020 на підставі договору дарування від 21.12.2018 №4821; на 1/2 частки з 22.12.2018 по 18.06.2020 на підставі договору дарування від 22.12.2018 № 4828 (інформаційна довідка додається). Вищевказана нежитлова будівля розташована на земельній ділянці з кадастровим номером 6310138500:05:058:0001. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.11.2023 № НВ-0002438232023 площа земельної ділянки по [ADDRESS] з кадастровим номером 6310138500:05:058:0001 складає 0,0378 га, дата державної реєстрації земельної ділянки - 29.01.2020. Вищевказана земельна ділянка належить до земель житлової та громадської забудови. Вид використання земельної ділянки для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку. Згідно з ч. 1 ст. 79-1 Земельного кодексу України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі (ч.ч.3,4 ст. 79-1 ЗК). З матеріалів справи вбачається, що на земельній ділянці з кадастровим номером 6310138500:05:058:0001 площею 0,0378 га по [ADDRESS] розташована нежитлова будівля літ. «А-2», право власності на яку, до 19.06.2020 було зареєстроване за [PERSON] . Згідно з листом Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 01.12.2023 №24751/5/20-40-24-05-07 [PERSON] не зареєстрований платником земельного податку або орендної плати за використання земельної ділянки, по [ADDRESS] площею 0,0378 га з кадастровим номером 6310138500:05:058:0001. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] у період з 29.01.2020 по 18.06.2020 не сплачував плату за користування земельною ділянкою по [ADDRESS] у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберіг за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати у сумі 43 598,43 грн. Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Відповідно до підпунктів 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Оскільки, відповідачі не є власниками та постійними землекористувачами земельної ділянки, а тому не є суб`єктами плати за землю у формі земельного податку, при цьому єдина можлива форма здійснення плати за землю для них як землекористувачів є орендна плата. Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно із ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи. Відповідно до висновку Великої Палати Верхового Суду у справі № 922/3412/17, постанова від 20.11.2018, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої. Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку, що для вирішення спору щодо фактичного користування земельною ділянкою без оформлення правовстановлюючих документів та без державної реєстрації прав на неї встановленню підлягають обставини, зокрема, чи є спірна земельна ділянка сформованим об`єктом цивільних прав, за користування якою Харківська міська рада просить стягнути безпідставно збережені кошти. Підпунктами 14.1.125, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14, пунктом 288.5 статті 288 ПК України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною. Відповідно до п. 289.1 ст. 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Розрахунок розміру безпідставно збережених [PERSON] коштів у розмірі орендної плати здійснювався Харківською міською радою на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером 6310138500:05:058:0001 загальною площею 0,0378 га по [ADDRESS] від 11.12.2023 № НВ- 9933625062023. Вищевказаний розрахунок виконано на підставі Положення про порядок визначення розмірів орендної плати при укладанні договорів оренди землі в м. Харкові, затвердженого рішенням Харківської міської ради № 41/08 від 27.02.2008, зі змінами (далі - Положення № 41/08). Щодо коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки, то відповідно до п. 289.2. ст. 289 ПК України центральний .орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок. Згідно із п. 289.3. ст. 289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель. Згідно інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, функції якого на цей час виконує Держгеокадастр, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 2020 рік - 1,0; 2021 рік - 1,1; 2022 рік - для земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення - 1,15. Значення коефіцієнта індексації за певний рік застосовується в наступному році, який йде за роком, за який його встановлено, шляхом помноження розміру орендної плати на його значення. У даному випадку, оскільки витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки отримано Харківською міською радою в 2023 році, для визначення розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки за попередні роки потрібно поділити розмір нормативної грошової оцінки вказаний у витязі на відповідні коефіцієнти індексації за попередні роки. Таким чином, суд погоджується з позивачем, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6310138500:05:058:0001 загальною площею 0,0378 га по [ADDRESS] у 2020 році становить 1 722 452,66 грн. Відповідно до п. 2.5 Положення № 41/08 (в редакції до 31.12.2021), розмір базової ставки орендної плати встановлено на рівні 8 % від нормативної грошової оцінки. Додатком до Положення № 41/08 «Коефіцієнти умов використання земельної ділянки» (в редакції до 31.12.2021) встановлено, що у випадку перевищення 50 кв.м. площі земельної ділянки, застосовується коефіцієнт зі значенням 1. Пунктом 2.4 Положення № 41/08 (в редакції до 31.12.2021) встановлено, що застосування коефіцієнтів складних інженерно-геологічних умов (К1) та обмеженого використання (К2) здійснюється за ініціативою орендаря на підставі наданих ним документів, які свідчать про наявність обставин, що дають право на використання вказаних коефіцієнтів (експертні висновки територіальної організації в галузі інженерних вишукувань для будівництва, спеціалізованих установ та організацій, довідки державних та інших уповноважених органів, висновки (довідки) підприємств, установ та організацій, які експлуатують об`єкти, навколо (уздовж) яких встановлені охоронні зони, тощо). Враховуючи те, що землекористувачами не надано жодних документів на підтвердження особливих умов використовуваної земельної ділянки, у розрахунках застосоване базове значення 1. Отже, розмір орендної плати, яку повинен був сплачувати [PERSON] за використання земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 6310138500:05:058:0001 загальною площею 0,0378 га по [ADDRESS] складає у 2020 році - 11 483,02 грн в місяць, за період з 29.01.2020 (крім березня 2020 року) по 18.06.2020, становить 43 598,43 грн. Оскільки, відповідно до листа Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 01.12.2023 №24751/5/20-40-24-05-07 [PERSON] не сплачував кошти за використання вищезазначеної земельної ділянки, сума безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки у період з 29.01.2020 по 18.06.2020 становить 43 598,43 грн. Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України). Відповідно до ч. 286.6 ст. 286 Податкового кодексу України за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб: у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності; пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі. За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території. За відсутності іншої норми права, яка б урегульовувала подібні правовідносини, обґрунтованим та правомірним є застосування п. 286.6 ст. 286 Податкового кодексу України за аналогією у спірних правовідносинах. Отже, розрахувати суми безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою для кожної з кількох осіб пропорційно їх часткам у праві власності на нерухомість, яка знаходиться на такій земельній ділянці, можливо. Аналогічні за змістом висновки щодо можливості застосування зазначеного алгоритму розрахунку позовних вимог надав і Касаційний цивільний суд у постанові від 29.01.2020 у справі № 638/13423/18. Відповідна позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 922/1646/20, від 16.08.2022 у справі № 922/2095/21, від 04.10.2022 у справі № 922/2828/20. З огляду на викладене, позовні вимоги Харківської міської ради підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved