Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

В серпні\~2024\~року представник\~позивача [PERSON] \~ адвокат\~Кравчук В.М.\~звернувся в\~суд з\~позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області і просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] . Вона є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] і у встановленому законом порядку прийняла спадщину. Інших спадкоємців крім неї не має. До складу спадкового майна, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Однак, оформити свої спадкові права вона не в змозі через відсутність реєстрації та правовстановлюючого документу на вказаний будинок, оскільки при житті [PERSON] не отримав правовстановлюючий документ та не зареєстрував своє право власності на вказаний будинок. Представник [PERSON] - адвокат Кравчук В.М. подав заяву до суду про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивачки, позов підтримує, просить задоволити. Представник відповідача - Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Драчі Старокостянтинівського району Хмельницької області помер [PERSON] 14 квітня 1999 року [PERSON] склав заповіт на користь [PERSON] , який посвідчений секретарем Пеньківської сільської ради народних депутатів Старокостянтинівського району Хмельницької області. 28 вересня 2023 року до майна померлого [PERSON] за заявою [PERSON] . Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 422/2023. З матеріалів вищезазначеної спадкової справи вбачається, що єдиною спадкоємицею майна померлого [PERSON] є [PERSON] , яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину. Однак, завідувачем Старокостянтинівської державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на вище зазначений житловий будинок через відсутність правовстановлюючого документу та відсутність реєстрації права власності на нього за померлим. Судом\~також встановлено,\~що до\~складу спадщини\~після смерті [PERSON] увійшов житловий\~будинок з\~господарськими будівлями\~і спорудами,\~розташований по\~ [ADDRESS] . Згідно виписки з погосподарської книги №2 виданої Пеньківським старостинським округом від 09 січня 2024 року за №28/5 відомо, що станом на 15 квітня 1991 року домогосподарство, яке належало [PERSON] відносилося до суспільної групи «колгоспний двір», головою та єдиним членом якого був [PERSON] , а з 2009 року по теперішній час головою домогосподарства зареєстрована [PERSON] . За життя [PERSON] не отримував правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок та у встановленому законом порядку не проводив його державну реєстрацію. Відповідно до\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч.1\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У\~ст.1218 ЦК України\~передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Судом встановлено, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що мотивовано нотаріусом відсутністю документа про право власності на нерухоме майно та реєстрації права власності. У пункті 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої\~наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127, міститься перелік об`єктів (будівельних робіт), які не належать до самочинного будівництва. Зокрема, зазначено, що до самочинного будівництва не належать індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня2015 року №1127, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Відносини, пов`язані з державною реєстрацією права власності на збудовані об`єкти нерухомого майна, нерозривно пов`язані з законодавством у сфері містобудування, а саме із\~Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Так, відповідно до норм вказаного\~Закону, обов`язковою умовою створення об`єкта містобудування як об`єкта цивільно-правових відносин, щодо якого можуть виникати речові права, є прийняття такого об`єкта в експлуатацію. Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності»\~набрав чинності з 12 березня 2011 року. У пункті 9 Розділу V «Прикінцеві положення» цього Закону передбачений певний строк для проходження процедури прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами їх технічного обстеження. Зокрема, до таких об`єктів було віднесено індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року. Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Відповідно до ч.2 ст.3\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно з ч.3\~ст.3 зазначеного Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Правовідносини щодо будівництва садових будинків і набуття прав на них до 05 серпня 1992 року регламентувалися нормами\~ЦК УРСР\~в редакції 1963 року. Відповідно до\~статті 86 ЦК УРСР\~право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення»\~встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва (втратила чинність), якою не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня 1992 року. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних жилих будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Отже, до 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Законодавство, чинне на зазначений час, не пов`язувало виникнення права власності на садові будинки з надвірними будівлями та спорудами з державною реєстрацією такого права. Документом, що засвідчував факт існування об`єкта нерухомого майна й містив його технічні характеристики, був технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 01 липня 2019 року у справі №206/6298/16-ц (провадження № 61-31398св18), від 26 лютого 2020 року у справі №607/16873/18 (провадження № 61-12451св19). Згідно до\~роз`яснень,\~даних в\~п.\~6\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~20\~від 22\~грудня 1995\~року «Про\~судову практику\~у справах\~за позовами\~про захист\~права приватної\~власності»,\~до правовідносин,\~які виникли\~до 15\~квітня 1991\~року,\~тобто до\~набрання чинності\~Законом України «Про власність» застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. У матеріалах справи наявна копія технічного паспорту від 27 січня 2023 року, складеного КП «Старокостянтинівське міське Бюро технічної інвентаризації» за результатами технічної інвентаризації будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , в якому не зазначено, коли було здійснено будівництво житлового будинку. Враховуючи, що про житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] було внесено відомості у погосподарську книгу Пеньківським старостинським округом, згідно записів воно належало до майна колгоспного двору та головою був зареєстрований [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Отже, позивачем обрано належний спосіб захисту цивільних прав та інтересів, який є найбільш ефективним у спірних правовідносинах. А тому, за [PERSON] слід визнати в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] .

Outcome: approved