Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

В грудні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом в якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Мотивуючи свою заяву тим, що 28 липня 2006 року сторони зареєстрували шлюб, від яких у них [INFO] народилась донька [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 22.03.2017 шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 22.0.2018 [PERSON] визнано втратившою право на користування житловим приміщенням. Позивач разом із донькою проживають за адресою: [ADDRESS] . З липня 2019 року відповідач з сім`єю не проживає, з донькою не спілкується, участі у її вихованні не приймала та не приймає, аліменти на утримання дитини не сплачує, у зв`язку із чим позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 15.01.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06.02.2024 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та залучено до участі у справі у якості третьої особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради. Ухвалою суду від 04.04.2024 задоволено клопотання представника позивача та залучено до участі у справі у якості третьої особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради. Ухвалою суду від 14.05.2024 підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач та представник позивача в судовому засіданні не позовні вимоги підтримали повністю та просили позов задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак до суду не з`явився, у запропонований судом строк відзиву на позовну заяву не надав. Заяв про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило, про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної у місті ради в судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради в судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, просила ухвалити рішення з урахуванням висновку виконавчого комітету Тернівського районної у місті ради. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши подані сторонами заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті дійшов таких висновків. У відповідності до ч.1 ст. 13, ч.1 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони 28 липня 2006 року зареєстрували шлюб, який рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2017 року було розірвано, рішення набрало законної сили 17.04.2017. [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] , батьками якої записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2018 року [PERSON] визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою, яка розташована за адресою : [ADDRESS] . Згідно акту з місця проживання від 12.12.2023, [PERSON] разом зі своєю донькою [PERSON] з липня 2019 року по теперішній час мешкають разом за адресою: [ADDRESS] . Згідно характеристики, наданої директором Криворізької гімназії №111 КМР Бердніковою С., [PERSON] навчається в даній гімназії з 6 класу. Батьки розлучені, [PERSON] проживає з батьком, [PERSON] , який приділяє належну увагу вихованню дочки, цікавиться успішністю доньки. Постійно підтримує зв`язок з класним керівником, систематично відвідує батьківські збори. Місцезнаходження матері не відоме. Відповідно до довідки КП «ДБКЛПД» ДОР» №2913 від 08.04.2024, [PERSON] , [INFO] , звернулась за медичною допомогою до лікаря-нарколога у квітні 2021р. з приводу: Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності. Постійне вживання. Були надані рекомендації щодо отримання ЗПТ. За письмовою згодою та призначенням лікаря-нарколога [PERSON] включена в програму ЗПТ з 28.04.2021. на теперішній час пацієнтка перебуває на самостійному прийомі препарату ЗПТ, який отримує 1 раз на 7 днів. Як вбачається з висновку Тернівської районної в місті ради № 31/06-31/294 від 13.05.2024 року щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , виконком Тернівської районної в місті ради не має достатніх законних підстав і доказів для визначення доцільності або недоцільності позбавлення батьківських прав, оскільки остання не була опитана щодо з`ясування її думки про позбавлення батьківських прав. Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Приписами ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, встановлено: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 2 статті 157 СК України, передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, установленої законом. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею165 СК України, закріплено право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно із ст.3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо сина є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Оцінивши в сукупності надані докази по справі, враховуючи інтерес дитини, суд вважає, що є правові підстави для позбавлення [PERSON] у відношенні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі. У відповідності до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.2 ст. 193 Сімейного Кодексу України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу Україничастка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, про необхідність стягнення з матері аліментів на утримання малолітньої дитини. Мати ухиляється від виконання своїх обов`язків стосовно виховання малолітньої дитини, не проявляє батьківської турботи, не дбає по її здоров`я та розвиток. Наведене свідчить про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої дитини, тому позов підлягає задоволення в повному обсягу. Визначаючи розмір аліментів, судом враховано визначені ст. 182 СК України обставини, а тому суд вважає необхідним та доцільним стягнути з [PERSON] , аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.12.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати по сплаті судового збору за позовною вимогою про позбавлення батьківських прав в сумі 1073,60 гривень платником якого не є позивач, в силу п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» та судові витрати в частині стягнення аліментів, в сумі 1073,60 гривень, від сплати яких позивача звільнено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», покладаються на відповідачку за правилами за правилами ч. 6 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. ст. 164, 166, 167, 171, 180-182, 248 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved