Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача в порядку регресу завдану шкоду в розмірі 180000 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 3028 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 23.11.2020 на автодорозі Городище Рівне Староконстянтинів трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме [PERSON] , керуючи транспортним засобом КАМАЗ д.н.з. [NUMBER] порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з пішоходом. Джерелом підвищеної небезпеки, яким керував відповідач було завдано шкоду. Вказує, що відповідальність відповідача не була застрахована, а тому позивач відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за результатами розгляду заяви потерпілої особи, відшкодував останньому завдані збитки відповідачем на загальну суму 180000 грн. Зазначає, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як особа, що винна у настанні ДТП, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивачу завдану шкоду, а тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить суд проводити розгляд справи за його відсутності, надає згоду на прийняття заочного рішення. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи думку представника позивача, який не заперечував\~ проти\~ ухвалення заочного рішення та дослідивши докази належного повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи, суд дотримуючись вимог ст.280 ЦПК України дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача\~ та ухвалення заочного рішення по справі. Суд, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Судом встановлено, 23.11.2020 в темну пору доби, приблизно о 19 год. відповідач [PERSON] , в порушення вимог пунктів 2.1ґ та 31.4.1 Правил дорожнього руху, не маючи чинного страхового полісу, керуючи несправним транспортним засобом КАМАЗ д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по автомобільній дорозі Городище Рівне Староконстянтинів, зі сторони м.Рівне у напрямку м.Сарни, 11 км вищевказаної дороги, що в межах Костопільського району, Рівненської області в порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху, під час виникнення перешкоди для руху, яку водій об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до зупинення транспортного засобу та допустив наїзд у задню частину напівпричепа Mega MNW 35S д.н.з. [NUMBER] , вантажного сідлового тягача Volvo FH13.400 д.н.з. [NUMBER] , який зупинився на правій смузі у попутному напрямку на заборонений сигнал світлофора, де проводилися ремонтні роботи. У результаті ДТП пасажири вантажного автомобіля КАМАЗ д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, а [PERSON] , [INFO] , отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до КНП «Березнівська центральна районна лікарня», де 24.11.2020 помер, що підтверджується обвинувальним актом (а.с.24-26). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] на момент ДТП не мав чинного на території України, на автомобіль КАМАЗ д.н.з. [NUMBER] , полісу обов`язкового страхування цивільної-правової відповідальності, що підтверджується витягом з реєстру (а.с.29). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно п.21.1 ст.21 21.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Пунктом 39.1 ст.39\~ Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до пп.А п.41.1.\~ Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п.36.2 ст.36\~ Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Встановлено, що [PERSON] , як матір неповнолітніх дітей, батьком яких був загиблий в наслідок ДТП [PERSON] ,\~ звернулася із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про відшкодування збитків до позивача (а.с.6-7). Судом встановлено, що позивач за результатами розгляду зазначеної заяви та документів доданих до неї, здійснив відшкодування шкоди [PERSON] , заподіяної смертю потерпілого [PERSON] в наслідок ДТП, в розмірі 180000 грн., що підтверджується, наказом (а.с.27), довідкою №1 від 03.12.2021 (а.с. 27 зворот), розрахунком на виплату (а.с.28), платіжною інструкцією №1107855 від 08.12.2021 (а.с.30). Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Відповідно до п. 4. Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки«, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону № 1961-IV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Так, відповідно до правового висновку Верховного Суду, висловленого у Постанові від 18 жовтня 2019 року по справі № 352/342/17, в аналогічній справі Верховний Суд зазначив, що, «...Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої доюерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов 'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, і відповідач, як особа, що заподіяла шкоду джерелом підвищеної небезпеки, не відшкодував завдані збитки, а їх відшкодував позивача, то останній має право вимагати у відповідача відшкодувати завдану шкоду в порядку регресу, а тому суд приходить до висновку, що позов Моторно (транспортне) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 3028 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved