Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 36180.03 грн. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 18.10.2021 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 727774 та на підставі платіжного документу відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 15000 грн. Відповідач кредитні зобов`язання не виконав, кошти не повернула. Загальна сума заборгованості становить 36180.03 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 14607.61 грн, заборгованість за відсотками 21572.42 грн. 28.08.2023 року згідно умов договору факторингу №2808-23, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило право вимоги за вищевказаним кредитним договором ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», тому останній набув право вимоги до відповідача. В зв`язку з вищевикладеним, просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 36180.03 грн та судові витрати зі сплати судового збору та правничої допомоги. Ухвалою судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 09.09.2024 року по справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками. Представник позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» адвокат Романенко М.Е. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В позовній заяві просив справу розглядати без участі позивача та у разі неявки відповідача не заперечував щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відзиву на позовну заяву суду не надала. З заявами та клопотаннями про відкладення розгляду справи не зверталася. Згідно ч.8ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, та за одночасним існуванням всіх обставин, що передбачені уст. 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч.2ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 18.10.2021 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір № 727774 про надання споживчого кредиту (а.с. 67-69) . Згідно п.1.2 договору на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п.1.3 договору сума кредиту (загальний розмір) складає 18750 грн. Згідно п.1.4 та 1.5 договору, строк кредиту 1096 днів, з кінцевим терміном повернення 13.08.2024 року (включно). Тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) 25 % в день (9125 % річних), за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85 % річних. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти. В свою чергу відповідач у визначені договором строки кредитні кошти не повернув, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 28.08.2023 року становить 36180.03 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 14607.61 грн, заборгованість за відсотками 21572.42 грн (а.с. 42). Позивач вживав заходів досудового врегулювання спору, а саме відповідачу було направлено досудову вимогу № 2547715023 - АВ від 15.11.2023 року, проте, відповідач заборгованість кредитним договором не сплатила (а.с. 26). 28.08.2023 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» було укладено договір факторингу № 2808-23 згідно якого було відступлено право вимоги в тому числі і за договором № 727774 про надання споживчого кредиту (а.с. 48-51, 33). У відповідності до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Положеннями ст.ст. 1077,1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування) під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За таких обставин, до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» починаючи з 28.08.2023 року відповідно до договору факторингу №2808-23 перейшло право грошової вимоги за договором №727774 про надання споживчого кредиту, що укладено між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] . Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами 1, 3ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності дост. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення прав останнього, суд погоджується із тим, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та сплати заборгованості за відсотками. Відповідно до ч.ч. 1, 6ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких заперечень по суті позовних вимог відповідачем суду не надано, як і не надано доказів виконання кредитних зобовязань. Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, враховуючи, що відповідачу було відомо про необхідність виконання взятих на себе зобов`язань, але ж останній їх належним чином не виконала, суд вважає, що з [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за договором №727774 про надання споживчого кредиту, яка станом на 28.08.2023 року становить 36180.03 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то суд встановив наступне. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги представник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» надав до суду: договір про надання правової допомоги №42649746 від 11.12.2023 року, акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» про стягнення кредитної заборгованості, додаткову угоду №002547715023 від 27.06.2024 року, виписку з ЄДР юридичних осіб, ФОП та громадських формувань щодо Адвокатського бюро «Анастасії Міньковської», свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 11306/10 видане на ім`я Міньковської А.В . При розподілі витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з того, що такі витрати підтверджені належними доказами та клопотання про їх зменшення не подано іншою стороною. Тому відсутні передбачені ст. 137 ЦПК України підстави для зменшення витрат на професійну правничу допомогу, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу, що становить 6000 грн. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved