Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

[PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Вялова І.М., звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. Позов мотивований тим, що [PERSON] та [PERSON] з 27.06.2014 перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народися син [PERSON] , [INFO] . Згодом, спільне життя подружжя не склалося і рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.05.2023 (справа № 484/1433/23) шлюб було розірвано. З 2019 року дитина стала проживати разом з батьком [PERSON] , бабусею та дідусем по лінії батька. Наразі, [PERSON] проживає в належних умовах, отримує належне піклування та догляд з боку дідуся та бабусі по лінії батька. В той же час, мати дитини [PERSON] не цікавиться життям, здоров`ям та навчанням дитини, не приймає участі в її вихованні, матеріальної допомоги на її утримання не надає. За таких обставин позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно їх сина [PERSON] та стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання дитини. Ухвалою суду від 19.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі; призначено підготовче засідання на 22.10.2024; зобов`язано орган опіки та піклування надати суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав; зобов`язано позивача надати суду певні докази. Учасникам справи роз`яснено порядок подання відзиву, відповіді на відзив, письмових пояснень, заперечень, клопотань і доказів. Надіслано копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в цивільній справі; відповідачці та третій особі - копію позовної заяви з додатками. 01.10.2024 представниця позивача адвокат Вялова І.М. подала заяву про доручення до матеріалів справи нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 01.10.2024 про надання згоди на позбавлення її батьківських прав. 02.10.2024 на виконання ухвали суду від представника третьої особи надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Позивач та його представниця у підготовче засідання не з`явилися. У поданій суду заяві від 22.10.2024 представниця позивача адвокат Вялова І.М. просила розглядати справу у її відсутність та відсутність позивача, а також зазначила, що позов підтримує повністю та просить позов задовольнити. Відповідачка в підготовче засідання не з`явилася, надала нотаріально посвідчену заяву, у якій просила справу розглядати у її відсутність та зазначила, що позов про позбавлення її батьківських прав визнає повністю, не заперечує проти його задоволення, наслідки визнання позову їй зрозумілі. Представник третьої особи: органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області у підготовче засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність; підтримав позов у повному обсязі та просив позов задовольнити. Учасниками справи не подано будь-яких інших заяв і клопотань по суті позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки визнання відповідачкою позову у даному випадку не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачкою та ухвалити рішення по суті справи у підготовчому засіданні. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, вислухавши пояснення учасників справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у шлюбі, який між ними був зареєстрований 27.06.2014. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , його батьками зазначено [PERSON] (мати) та [PERSON] (батька) (а.с.12). 17.05.2023 шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області (справа № 484/1433/23, провадження № 2/484/552/23) (а.с.11). Наразі дитина [PERSON] разом з батьком [PERSON] та старшою донькою відповідачки [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS] (а.с. 13). Проте, з 2019 року, окрім як з батьком та сестрою по лінії матері, [PERSON] проживає ще разом з бабусею і дідусем по лінії батька та знаходиться повністю на їх утриманні. Відповідачка протягом останніх п`яти років ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина [PERSON] , не проявляє материнської турботи, не цікавиться життям, здоров`ям та навчанням дитини, не спілкується з ним, не приймає участі в його вихованні, не забезпечує сина усім необхідним та не надає матеріальної допомоги на його утримання. Як вбачається з довідки Кінецьпільського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) «Струмочок» Первомайської міської ради Миколаївської області № 29 від 18.04.2024 [PERSON] належним чином не виконувала свої материнські обов`язки, не завжди слідкувала за станом здоров`я та гігієною сина, часто приводила дитину в брудному одязі, неодноразово перебувала у нетверезому стані. В той же час, [PERSON] зарекомендував себе як відповідальний батько, проявляв зацікавлення в навчанні та розвитку сина, між ним та дитиною склались гарні стосунки (а.с.18). Відповідно до довідки Кінецьпільської гімназії Первомайської міської ради Миколаївської області № 02-18/53 від 12.03.2024, класний керівник учня [PERSON] - [PERSON] зазначила, що дитина регулярно відвідує уроки у школі, завжди охайна та доглянута, батько дитини спілкується з педагогами, цікавиться шкільним життям сина, проте матір дитини з вчителями не спілкується, дитину до школи приводить і забирає батько (а.с.19). Тобто фактично [PERSON] самоусунулася від виконання батьківських обов`язків щодо дитини. З характеристики, наданої Кінецьпільською гімназією Первомайської міської ради Миколаївської області відносно учня [PERSON] , вбачається, що він старанний, добросовісний та активний учень, відповідальний та доброзичливий, бере активну участь в класі; батько та бабуся співпрацюють з учителем, радяться, реалізують поради у відносинах з дитиною, відвідують батьківські збори (а.с.20). Батько дитини [PERSON] є військовослужбовцем, за місцем роботи характеризується позитивно (а.с.14). Відповідно до листа КП «Первомайський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 08.07.2024 № 1444, у період з 2022 до теперішнього часу за медичною допомогою та проведення профілактичних щеплень дитина [PERSON] , [INFO] , приходила до сімейного лікаря у супроводі бабусі [PERSON] , [INFO] . Під час обстеження житлово-побутових умов проживання дитини органом опіки та піклування було встановлено, що родина у складі [PERSON] (бабуся дитини), [PERSON] (дідусь дитини), [PERSON] (батько дитини) та [PERSON] (онук) проживають у приватному будинку, який належить на праві власності [PERSON] , загальною площею 50 кв.м. Будинок оснащений пічним опаленням, меблями, побутовою технікою, має всі зручності та косметичний ремонт. В будинку чисто та охайно. Для дитини є окреме ліжко, стіл для виконання домашніх завдань з навчання. Хлопчик забезпечений сезонним одягом та харчуванням. Тобто для малолітньої дитини створені всі належні умови для проживання. Зазначене підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 06.08.2024 (а.с.26). Відповідачка [PERSON] не зверталася до Служби у справах дітей Первомайської міської ради Миколаївської області з питання щодо визначення місця проживання її сина [PERSON] разом з нею. Відповідно до характеристики, наданої Первомайським РВП ГУНП в Миколаївській області 12.09.2024 (а.с.28), [PERSON] , [INFO] , проживала в [ADDRESS] . За місцем свого мешкання зарекомендувала себе посередньо, з сусідами не спілкувалася, зловживала спиртними напоями. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно до ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитись неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Відповідно до ст. 164 СК України особу може бути позбавлено батьківських прав, якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15,16 Постанови № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХП (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що [PERSON] без поважних причин тривалий час не виконує своїх батьківських обов`язків та не здійснює батьківського піклування щодо своєї дитини [PERSON] , не піклується про стан його здоров`я, його фізичний, духовний та моральний розвиток, не приймає участі у його вихованні, не спілкується з ним. Згідно до висновку від 01.10.2024 за № 6408/3.1-26, отриманого судом 02.10.2024 (а.с.43-46) орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.ст. 164, 165, 166 СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини та не здійснюють батьківського піклування, передбачено застосування такої правової санкції, як позбавлення батьківських прав. За таких обставин позовні вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню, оскільки відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання свого сина [PERSON] , не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує його усім необхідним, а тому суд вважає за доцільне позбавити її батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Згідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов`язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі (ч.3 ст. 181 СК України). При визначенні розміру аліментів згідно до ст. 182 СК України суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХП (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, як то визначено ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства". При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, визначенні ст. 182 СК України. Позивач, з яким проживає дитина [PERSON] , відповідно до ч.2 ст. 181 СК України має право вимагати стягнення аліментів в судовому порядку, щоб забезпечити дитині гарантоване матеріальне утримання, яке не буде залежати від згоди матері. Відповідачкою не надано суду заперечень щодо неможливості сплати аліментів в частці від свого доходу, доказів щодо скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, які б унеможливлювали сплату нею аліментів на утримання своєї дитини у частці. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. З метою забезпечення умов життя, достатніх для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дитини, з відповідачки на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду з наданим позовом і до досягнення дитиною повноліття. Необхідно зазначити, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України. На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць. Позивачем не заявлено про відшкодування йому судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України за вимогою про стягнення аліментів з відповідачки в дохід держави слід стягнути судовий збір, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: approved