Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

15 травня 2024 року адвокат Нетудихата Д. В., який діє в інтересах позивача [PERSON] на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АХ № 1095311 від 05 березня 2024 року, звернувся до суду з позовною заявою до Харківської міської ради, в якій просить визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , [INFO] , який за життя склав заповіт, відповідно до якого заповідав все належне йому майно своєму сину позивачу по справі. Право власності [PERSON] на спадкове нерухоме майно житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 08 листопада 2013 року № 12482979. 05 квітня 2024 року державним нотаріусом П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Денисюк Т. С. винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав відсутності оригінального примірника заповіту та оригіналів документів. Що посвідчують право власності. З огляду на викладене просив визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті [PERSON] . Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17 травня 2024 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків 10 днів з дня вручення копії ухвали. У встановлений законом строк позивач усунув недоліки позовної заяви. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17 червня 2024 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2024 року за клопотанням представника позивача витребувано з П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори копію спадкової справи 282П/2020, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2024 року за наслідками підготовчого судового засідання справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. 15 жовтня 2024 року на адресу суду засобом «Електронний суд» від представника позивача адвоката Нетудихата Д. В. надійшли додаткові пояснення по справі, в яких виклав доводи щодо правомірності залучення як відповідача у цій справі - Харківську міську раду. Зазначив, що у вказаній справі відсутні спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] , що підтверджується матеріалами спадкової справи (відсутні особи, яким були видані свідоцтва про право на спадщину після померлого), а тому належним відповідачем у цьому випадку є орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Щодо незалучення у справі як співвідповідача [PERSON] зазначив, що матеріалами спадкової справи підтверджується , що за життя померлий [PERSON] склав три заповіти. Заповіт ,у якому серед спадкоємців була зазначена [PERSON] ,. був складений спадкодавцем 06 березня 2003 року. 24 січня 2007 року за заявою заповідача [PERSON] зазначений вище заповіт був скасований. З урахуванням положень ст. 1254 ЦК України єдиним чинним на час відкриття спадщини після померлого [PERSON] заповітом є заповіт, складений 20 листопада 2015 року. За таких обставин прийняте судом за результатами розгляду вказаної справи рішення жодним чином не вплине на права та обов`язки [PERSON] . Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, до участі у цивільній справі. Представник позивача адвокат Нетудихата Д. В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Позивач у судове засідання не з`явився, про місце, день та час судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ухвали суду від 17 червня 2024 року враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідачки та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши думку представника позивача, дослідивши докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10 червня 2020 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). З долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 22 серпня 2020 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] є: мати [PERSON] та батько [PERSON] . Зі змісту заповіту, складеного 20 листопада 2015 року [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гриб Н. М., зареєстрованого в реєстрі за № 2514, вбачається, що [PERSON] заповів все належне йому майно своєму сину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 12482979 від 08 листопада 2013 року [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , підтверджується також відомостями, зазначеними в технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого 11 листопада 2008 року. 05 квітня 2024 року державним нотаріусом П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Денисюк Т. С. винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Зі змісту постанови приватного нотаріуса вбачається, що підставою для відмови у видачі громадянці [PERSON] , яка діяла в інтересах [PERSON] , свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно після смерті [PERSON] стало те, що заявник не надав документів, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно, а також оригінального примірнику заповіту [PERSON] . Окрім того, у справі відсутні документи, що підтверджують дату побудови житлового будинку, прибудов до нього, дати проведення будь-яких реконструкцій житлового будинку, а також документи, на підставі яких відбулося збільшення житлової площі житлового будинку, у зв`язку з чим неможливо встановити, чи є вищевказане майно спільною сумісною власністю подружжя та визначити склад спадкового майна. З наданої на виконання ухвали суду спадкової справи № 282П/2020, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, що до П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON] звернулися [PERSON] та [PERSON] . Зі змісту заяви [PERSON] вбачається, що померлий [PERSON] доводився їй дідом. З наявних\~в матеріалах\~спадкової справи\~№ 282П/2020\~документів вбачається,\~що [PERSON] \~за життя\~склав три\~заповіти,\~а саме:\~заповіт від\~06\~березня 2003\~року,\~посвідчений державним\~нотаріусом Восьмої\~Харківської державної\~нотаріальної контори\~Литвиненко І.\~А.,\~зареєстрований в\~реєстрі №\~6-222,\~відповідно до\~якого [PERSON] \~заповідав належне\~йому майно\~у рівних\~частинах [PERSON] \~та [PERSON] ;\~заповіт від\~28\~квітня 2009\~року,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Харківського\~міського нотаріального\~округу Палєвою\~О.М.,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№ 1737,\~відповідно до\~якого [PERSON] \~заповідав належне\~йому майно\~ [PERSON] ,\~з умовою:\~право довічного\~проживання в\~зазначеному будинку\~має [PERSON] ;\~заповіт від\~20\~листопада 2015\~року,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Харківського\~міського нотаріального\~округу Харківської\~області Гриб\~Н.М.\~за реєстровим\~номером №\~2514,\~відповідно до\~якого [PERSON] заповідав належне йому майно [PERSON] . З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 60512993 від 11 червня 2020 року вбачається, що заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 6-222 від 06 березня 2003 року скасований за завоюю 41582104 від 24 січня 2007 року. З матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] зверталася до суду з позовом до [PERSON] про визнання заповіту, складеного [PERSON] та посвідченого 20 листопада 2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гриб Н.М. за реєстровим номером № 2514, недійсним. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10 липня 2023 року позовна заява [PERSON] про визнання заповіту недійсним залишена без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою позивачки у судове засідання. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За приписами частини першої статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідно до статті 51 ЦПК України суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц виклала висновок, відповідно до якого пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. За таких обставин позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому, слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача). Суд звертає увагу, що предметом спору у цій справі є визнання права власності на спадкове майно, а тому відповідачами у справі мають бути спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За змістом ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У цій справі позивач свідомо за наявності інших спадкоємців [PERSON] , пред`явив позов до органу місцевого самоврядування в особі Харківської міської ради. Суд враховує,\~що 10 вересня 2024 року на адресу суду на виконання ухвали Київського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2024 року надійшли матеріали спадкової справи 282П/2020, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Позивач та його представник мали реальну можливість скористатися своїм правом на подання клопотання про залучення співвідповідача до участі у справі, однак сторона позивача своїм правом не скористалася, будучи обізнаною про надходження до суду матеріалів спадкової справи, та маючи можливість безперешкодно ознайомитися з нею. Окрім того, про обізнаність позивача про наявність інших спадкоємців після смерті [PERSON] свідчить також те, що [PERSON] зверталася до суду з позовом до [PERSON] про визнання заповіту, складеного [PERSON] та посвідченого 20 листопада 2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гриб Н.М. за реєстровим номером № 2514, недійсним. У силу повноважень, визначених ЦПК України суд не наділений повноваженнями заміни сторони або залучення співвідповідачів з власної ініціативи. Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлені позивачем позовні вимоги безумовно стосуються прав та обов`язків [PERSON] , яка також звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , прот не була залучена до участі у розгляді справи. Суд враховує, що сторона відповідача не зверталася до суду з клопотаннями (заявами) про заміну неналежного відповідача. Враховуючи визначений позивачем склад учасників справи, та той факт, що суд позбавлений можливості вирішити спір по суті, оскільки нормами процесуального права не передбачено право суду самостійно здійснювати заміну відповідача та залучати до участі у справі іншого відповідача, беручи до уваги те, що суд під час розгляду справи встановив, що Харківська міська рада є неналежним відповідачем, та відповідно позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, клопотання про заміну неналежного відповідача на належного позивачем в судовому засіданні не заявлялись, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, оскільки він пред`явлений до неналежного відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed