Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

[PERSON] (далі Заявник), звернулась до суду з заявою заінтересована особа: Попільнянська селищна рада Житомирського району Житомирської області (далі Заінтересована особа) про встановлення факту належності документу в якому вказує, що 22 грудня 2001 року їй було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ЖТ № 04-11-006525 на земельну ділянку площею 0.5091 га, яка розташована в с.Липки, Житомирського району, Житомирської області. Заявник вирішила зареєструвати своє право власності на вказану земельну ділянку та здійснити її розмежування за цільовим використанням, проте при вивчені документів виявилося, що в державному акті на земельну ділянку допущено помилку в написанні імені власника ділянки, а саме вказано « [PERSON] » в той час, як вірним є « [PERSON] ». Враховуючи те, що неможливо внести зміни чи виправлення до державних актів, а Заявник позбавлена можливості зареєструвати своє право власності на земельну ділянку в звязку з допущеною помилкою, вона змушена звернутись до суду для встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу. На підставі вищевикладеного, Заявник просить встановити факт належності їй державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ № 04-11-006525 від 22 грудня 2001 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 150, що посвідчує право власності на земельну ділянку площею 0.5091 га, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Заявник та її представник в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, в поданій заяві, заявник просила справу слухати у її відсутність. Представник заінтересованої особи Попільнянської селищної ради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, 16 жовтня 2024 року через канцелярію суду надав заяву в якій просив справу розглядати без його участі, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Частина третя статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. 30 травня 2009 року Попільнянським РВ УМВС України в Житомирській області видано [PERSON] , [INFO] паспорт громадянина України серії [NUMBER] . /а.с.3/ \~ \~ \~ \~Згідно картки платника податків, виданої Державною податковою інспекцією у Попільнянському районі 18 вересня 2009 року, [PERSON] , [INFO] , присвоєно реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків [NUMBER] . /а.с.4/ \~ \~ \~ \~Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 21 квітня 2009 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб, про що Липківською сільською радою Попільнянського району, Житомирської області було зроблено відповідний актовий запис № 1, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилося на [PERSON] . /а.с.5/ \~ \~ \~ \~Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 29 березня 2024 року, [PERSON] , [INFO] , з 17 жовтня 1990 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . /а.с.6/ Як вбачається з Державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ 04-11-006525 виданого головою Липківської сільської ради народних депутатів 22 грудня 2001 року, [PERSON] , яка мешкає в селі Липки, на підставі рішення Липківської сільської ради народних депутатів від 17 грудня 2001 року, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0.5091 гектарів, земельна ділянка розташована на території с.Липки, Липківської сільської ради, землю передано для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 150. /а.с.7/ Відповідно до довідки № 253 від 19 вересня 2024 року, виданої Попільнянською селищною радою [PERSON] , у державному акті на право приватної власності на землю, серії ЖТ 04-ІІ-006525 від 22 грудня 2001 року, площею 0.5091 га, помилково вказано ім`я [PERSON] , замість правильного [PERSON] . /а.с.8/ \~ \~ \~ \~Згідно Виписки з погосподарської книги № 1 за 2016-2023 роки, номер об`єкта погосподарського обліку № 02-0033-1 Липківський старостинський округ Житомирського району, Житомирської області. Адреса домогосподарства: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , площа земельної ділянки 0.5091 га згідно державного акта на право приватної власності на землю, серії ЖТ 04-ІІ-006525 від 22 грудня 2001 року. /а.с.9/ У відповідності до статті 4 ЦПК України, \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі Постанова № 5) передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно пункту 12 Постанови № 5, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому. Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу державного акту на право власності на земельну ділянку з тих підстав, що в правовстановлюючому документі невірно вказано її ім`я. Відповідно до частини першої статті 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до чинної редакції статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 126 ЗК України визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У той же час на момент дати видачі державного акту на право приватної власності на землю було передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Разом з тим, Земельним Кодексом України №561-XII від 18 грудня 1990, в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин, визначалось, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (стаття 23 ЗК України). З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України», а також Закон України «Про державний земельний кадастр», яким запроваджено ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно як єдиної держаної інформаційної системи, яка має містити відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав. При цьому, Законом України «Про Державний земельний кадастр» відмінено видачу державних актів на землю. Неможливість внесення змін у правовстановлюючий документ обумовлена тим, що порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю регулювався Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року № 43, та Інструкцією про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Держкомзему від 22 червня 2009 року№ 325, які втратили чинність. З наведеного вбачається, що вказані обставини позбавляють заявника можливості у позасудовому порядку внести відповідні виправлення в частині вірного написання її ім`я у державному акті на право приватної власності на землю. Суд враховує, що від встановлення факту належності Заявнику державного акту на право приватної власності на землю, залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав на нерухоме майно та можливості реалізувати належне їй право власності на земельну ділянку, при цьому метою встановлення даного факту є необхідність реалізації заявником права власності на земельну ділянку, отже такий факт породжує юридичні наслідки. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до норм статті 89 ЦПК України, \~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявником доведено наявність фактичних та правих підстав для задоволення заяви. Відповідно до частини сьомої статті 294 ЦПК України,\~при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved