Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій остаточно просила суд стягнути з Акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на користь [PERSON] страхове відшкодування, згідно полісу № АР/7985831, за понесену матеріальну шкоду, в розмірі 72682 гривні 59 копійок; стягнути з Акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на користь [PERSON] страхове відшкодування, згідно полісу № АР/7985831, за понесену моральну шкоду, в ромірі 56 676 гривень; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесену моральну шкоду, що дорівнює різниці між її розміром та страховим відшкодуванням, в розмірі 143 324 гривні. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 02 липня 2020 року близько 07 години 05 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Renault» модель «Symbol», номерний знак [NUMBER] , рухаючись по проїжджій частині вул. Самійла Кішки в м. Чекаси зі сторони вул. Чіковані в напрямку до вул. Анатолія Лупиноса, на нерегульованому перехресті з вул. Чайковського, поблизу будинку № 28, що по вул. Самійла Кішки, проявив неуважність та порушив вимоги: - п. 2.3.6) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; - п.16.11 Правил дорожнього руху України, згідно якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до перехрещення проїжджих частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху; - дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України.Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі,а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі. Під час руху [PERSON] , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при наближенні до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг та виїзді на вказане перехрестя з другорядної дороги вулиці Самійла Кішки, не зупинив керований ним транспортний засіб марки «Renault» модель «Symbol», номерний знак [NUMBER] , перед перехрестям для надання переваги в русі транспортним засобам, що рухались по головній дорозі, та не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу», а продовжив рух та виїхав на перехрестя з вулицею Чайковського, не надав перевагу в русі та допустив зіткнення з мопедом «Альфа ЗС50Ф», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по вулиці Чайковського, зі сторони вулиці В`ячеслава Чорновола в напрямку вулиці Пастерівська. В результаті дорожньо - транспортної пригоди потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження та був доставлений до КНП «Третя Черкаська міська лікарня ШМД» ЧМР, де 07 липня 2020 року від отриманих тілесних ушкоджень помер. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №03-01/608/3 від 18 вересня 2020 року, [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав наступні тілесні ушкодження: закритий перелом латерального та медіального виростків лівої великогомілкової кістки, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Причиною смерті є закритий перелом лівої великогомілкової кістки, що ускладнився розвитком тромбоемболії легеневої артерії, що перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті [PERSON] . Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №4/68Е-20 від 24 вересня 2020 року, спричинення потерпілому [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких настала смерть останнього, знаходиться в причинному зв`язку, з порушенням водієм автомобіля марки «Renault» модель «Symbol», номерний знак [NUMBER] , [PERSON] вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та п. 16.11 Правил дорожнього руху України. Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 січня 2022 року у справі № 712/9657/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді 4(чотирьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки; на підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування основного покарання з випробуванням на 2 (два) роки, зобов`язано у відповідності до ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 72 682 гривні 59 копійок та моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушення в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок; стягнуто з [PERSON] на користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 1307 гривень 60 копійок; стягнуто з [PERSON] на користь експерта Стерниш О.М. витрати за проведення судової автотехнічної експертизи в розмірі 3595 гривень 68 копійки). Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 20 липня 2022 року у справі № 712/9657/20 вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 січня 2022 року щодо [PERSON] за ч. 2 ст. 286 КК України, скасовано в частині розв`язання цивільного позову та призначено в цій частині новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства; у решті вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 січня 2022 року залишено без змін. До Соснівського районного суду м. Черкаси надійшли матеріали справи № 712/9657/20 з позовною заявою [PERSON] про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди у кримінальному провадженні для вирішення цивільного позову в порядку цивільного судочинства. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі, залучено за клопотанням представника позивача до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків і моральної шкоди в якості співвідповідача - Акціонерне товариство «Страхова група «ТАС». Відповідачем - Акціонерним товариством «Страхова Група «ТАС» надано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти задоволення заявлених позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 67 134 гривні 19 копійок та в частині заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в повному обсязі в зв`язку з їх необгрунтованістю та безпідставністю. Представником позивача надано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти доводів відповідача - АТ «СГ «ТАС» та наполягав на задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі. 30 травня 2024 року до Соснівського районного суду м. Черкаси надійшла заява представника позивача про відмову від заявлених позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» в зв`язку з врегулюванням спору між позивачем та відповідачем - АТ «СГ «ТАС» та відшкодуванням АТ «СГ «ТАС» на користь позивача матеріальної шкоди, з урахуванням витрат на поховання, та моральної шкоди Згідно п.1 ч.1 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України, в разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 вересня 2024 року клопотання представника позивача - [PERSON] про закриття провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди в частині заявлених позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», - задоволено; прийнято відмову представника позивача від заявлених вимог в частині заявлених вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди в частині заявлених позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на користь [PERSON] страхового відшкодування згідно полісу № АР/7985831, за понесену матеріальну шкоду в розмірі 72 681 гривні та про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на користь [PERSON] страхового відшкодування згідно полісу № АР/7985831, за понесену моральну шкоду в розмірі 56 676 гривень; провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди в частині заявлених позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на користь [PERSON] страхового відшкодування згідно полісу № АР/7985831, за понесену матеріальну шкоду в розмірі 72 681 гривні та про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на користь [PERSON] страхового відшкодування згідно полісу № АР/7985831, за понесену моральну шкоду в розмірі 56 676 гривень - закрито; визнано явку відповідача - [PERSON] в судове засідання обов`язковою; роз`яснено позивачу, що в разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, останній звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі позивача та представника позивача; заявлені позовні вимоги до [PERSON] підтримали та просили їх задовольнити з викладених в позовній заяві підстав. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини невиконання ухвали суду та причини своєї неявки в судове засідання не повідомив. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на останню відому адресу його реєстрації, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - порталі «Судова влада України». Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, однак, в судове засідання без поважних причин повторно не з`явився, відзиву чи заперечень на позовну заяву не надала. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити за результатами її розгляду заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, надані позивачем докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 02 липня 2020 року близько 07 години 05 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Renault» модель «Symbol», номерний знак [NUMBER] , рухаючись по проїжджій частині вул. Самійла Кішки в м. Черкаси зі сторони вул. Чіковані в напрямку до вул. Анатолія Лупиноса, на нерегульованому перехресті з вул. Чайковського, поблизу будинку № 28, що по вул. Самійла Кішки, проявив неуважність та порушив вимоги: - п. 2.3.6) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; - п.16.11 Правил дорожнього руху України, згідно якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до перехрещення проїжджих частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху; - дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України.Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі,а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі. Під час руху [PERSON] , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при наближенні до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг та виїзді на вказане перехрестя з другорядної дороги вулиці Самійла Кішки, не зупинив керований ним транспортний засіб марки «Renault» модель «Symbol», номерний знак [NUMBER] , перед перехрестям для надання переваги в русі транспортним засобам, що рухались по головній дорозі, та не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу», а продовжив рух та виїхав на перехрестя з вулицею Чайковського, не надав перевагу в русі та допустив зіткнення з мопедом «Альфа ЗС50Ф», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по вулиці Чайковського, зі сторони вулиці В`ячеслава Чорновола в напрямку вулиці Пастерівська. В результаті дорожньо - транспортної пригоди потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження та був доставлений до КНП «Третя Черкаська міська лікарня ШМД» ЧМР, де 07 липня 2020 року від отриманих тілесних ушкоджень помер. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №03-01/608/3 від 18 вересня 2020 року, [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав наступні тілесні ушкодження: закритий перелом латерального та медіального виростків лівої великогомілкової кістки, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Причиною смерті є закритий перелом лівої великогомілкової кістки, що ускладнився розвитком тромбоемболії легеневої артерії, що перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті [PERSON] . Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №4/68Е-20 від 24 вересня 2020 року, спричинення потерпілому [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких настала смерть останнього, знаходиться в причинному зв`язку, з порушенням водієм автомобіля марки «Renault» модель «Symbol», номерний знак [NUMBER] , [PERSON] вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та п. 16.11 Правил дорожнього руху України. Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 січня 2022 року у справі № 712/9657/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді 4(чотирьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки; на підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування основного покарання з випробуванням на 2 (два) роки, зобов`язано у відповідності до ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 72 682 гривні 59 копійок та моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушення в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок; стягнуто з [PERSON] на користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 1307 гривень 60 копійок; стягнуто з [PERSON] на користь експерта Стерниш О.М. витрати за проведення судової автотехнічної експертизи в розмірі 3595 гривень 68 копійки). Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 20 липня 2022 року у справі № 712/9657/20 вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 січня 2022 року щодо [PERSON] за ч. 2 ст. 286 КК України, скасовано в частині розв`язання цивільного позову та призначено в цій частині новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства; у решті вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 січня 2022 року залишено без змін. Як зазначено в мотивувальній частині ухвали Черкаського апеляційного суду від 20 липня 2022 року у справі № 712/9657/20, потерпілою [PERSON] заявлено цивільний позов до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Під час судового розгляду від захисника обвинуваченого надійшло письмове повідомлення щодо заявленого потерпілою [PERSON] цивільного позову про те, що цивільно-правова відповідальність транспортного засобу марки «Renault» модель «Symbol», номерний знак [NUMBER] застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне) за полісом № АР/7985831 від 24 червня 2020 року. Під час судового розгляду судом першої інстанції не вирішувалось питання про залучення в якості цивільного відповідача АТ «СГ «ТАС» (приватне), а матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що судом роз`яснено потерпілому та цивільному позивачу її право залучити до участі в провадженні страхову компанію в якості співвідповідача, з урахуванням практики Верховного суду, та про можливість залучення співвідповідача лише за клопотанням позивача. За змістом оскаржуваного судового рішення, суд, не давши будь-якої оцінки доводам захисника обвинуваченого про те, що цивільно-правову відповідальність за заподіяну потерпілій шкоду в кримінальному провадженні має також нести і страховик, формально пославшись на положення ст.ст. 23, 60, 1167 ЦК України, зобов`язав обвинуваченого [PERSON] відшкодувати заподіяну потерпілій шкоду, завдану кримінальним правопорушенням. На думку колегії суддів, належним чином не досліджена судом першої інстанції обставина щодо страхування цивільної відповідальності, яка не оцінена з урахуванням положень ст. 94 КПК України, свідчить про неповноту судового розгляду в частині вирішення заявленого цивільного позову, тому вирок суду підлягає скасуванню з призначенням в цій частині нового судового розгляду в порядку цивільного судочинства, для його розгляду по суті відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того судом не наведено достатніх мотивів прийнятого рішення про часткове задоволення цивільного позову, не зазначено, якими доказами воно підтверджуюється, не вказано відповідних розрахунків сум, які підлягають стягненню. До Соснівського районного суду м. Черкаси з Черкаського апеляційного суду надійшли матеріали справи № 712/9657/20 з позовною заявою [PERSON] про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди у кримінальному провадженні для вирішення цивільного позову в порядку цивільного судочинства. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі, залучено за клопотанням представника позивача до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків і моральної шкоди в якості співвідповідача - Акціонерне товариство «Страхова група «ТАС». Представником позивача, з урахуванням залучення АТ «СГ «ТАС» до участі у справі в якості співвідповідача, подано заяву про уточнення заявлених позовних вимог, в якій позивач просила стягнути з Акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на користь [PERSON] страхове відшкодування, згідно полісу № АР/7985831, за понесену матеріальну шкоду, в розмірі 72682 гривні 59 копійок; стягнути з Акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на користь [PERSON] страхове відшкодування, згідно полісу № АР/7985831, за понесену моральну шкоду, в ромірі 56 676 гривень; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесену моральну шкоду, що дорівнює різниці між її розміром та страховим відшкодуванням, в розмірі 143 324 гривні. Відповідачем - Акціонерним товариством «Страхова Група «ТАС» надано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти задоволення заявлених позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 67 134 гривні 19 копійок та в частині заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в повному обсязі в зв`язку з їх необгрунтованістю та безпідставністю. Представником позивача надано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти доводів відповідача - АТ «СГ «ТАС» та наполягав на задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі. 30 травня 2024 року до Соснівського районного суду м. Черкаси надійшла заява представника позивача про відмову від заявлених позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» в зв`язку з врегулюванням спору між позивачем та відповідачем - АТ «СГ «ТАС» та відшкодуванням АТ «СГ «ТАС» на користь позивача матеріальної шкоди, з урахуванням витрат на поховання, та моральної шкоди. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 вересня 2024 року клопотання представника позивача - [PERSON] про закриття провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди в частині заявлених позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», - задоволено; прийнято відмову представника позивача від заявлених вимог в частині заявлених вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди в частині заявлених позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на користь [PERSON] страхового відшкодування згідно полісу № АР/7985831, за понесену матеріальну шкоду в розмірі 72 681 гривні та про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на користь [PERSON] страхового відшкодування згідно полісу № АР/7985831, за понесену моральну шкоду в розмірі 56 676 гривень; провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди в частині заявлених позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на користь [PERSON] страхового відшкодування згідно полісу № АР/7985831, за понесену матеріальну шкоду в розмірі 72 681 гривні та про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на користь [PERSON] страхового відшкодування згідно полісу № АР/7985831, за понесену моральну шкоду в розмірі 56 676 гривень - закрито; визнано явку відповідача - [PERSON] в судове засідання обов`язковою; роз`яснено позивачу, що в разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, останній звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі позивача та представника позивача; заявлені позовні вимоги до [PERSON] підтримали та просили їх задовольнити з викладених в позовній заяві підстав. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини невиконання ухвали суду та причини своєї неявки в судове засідання не повідомив. Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою зокрема щодо членів її сім`ї. За змістом статті 1167 ЦК України, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Головною умовою покладення на особу обов`язку компенсувати моральну шкоду є наявність такої шкоди. Згідно з пунктом 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Отже, головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність яких є джерелом підвищеної небезпеки. Відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Під непереборною силою необхідно розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого необхідно розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид). Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 1193 ЦК України). Відповідно до частини четвертої статті 1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність. Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо). Вину відповідача - [PERSON] у вчиненні дорожньо - транспортної пригоди повністю доведено та встановлено вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 січня 2022 року та ухвалою Черкаського апеляційного суду від 20 липня 2022 року у справі № 712/9657/20 за результатами розгляду обвинувального вироку у кримінальному провадженні № 12020251010002803 за ч.2 ст. 286 КК України, яким [PERSON] асуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України до чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки; звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком в два роки та покладено обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України. Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. З огляду на презумпцію вини особи, яка завдала шкоду, відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату. Вказаний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі №461/8496/15-ц. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує правові висновки, які містяться в постановах Верховного Суду. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Аналогічні правові висновки містяться в постановах Верховного Суду від 5 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18), від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18), від 2 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18) та інших. Матеріали справи не містять доказів і учасниками справи суду не надано доказів наявності умислу чи вини потерпілого у виникненні дорожньо - транспортної пригоди. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункти 8 та 9 частини другої статті 16 ЦК України). Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно статті 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю. Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно п.п.5,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Сам факт загибелі [PERSON] внаслідок дорожньо - транспортної пригоди є безумовним свідченням глибини та тривалості моральних страждань позивачів, враховуючи, що згідно статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Частиною другою статті 1193 ЦК України встановлено, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Матеріали справи, які були досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні, не містять доказів наявності умислу чи вини потерпілого у виникненні дорожньо - транспортної пригоди, наявність яких могла б бути підставою для зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого. Обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру відповідальності відповідача, судом не встановлено. Позивач - [PERSON] була дружиною загиблого [PERSON] , а тому заподіяна позивачам моральна шкода внаслідок загибелі [PERSON] , підлягає відшкодуванню відповідачем - [PERSON] , вину якого у вчиненні дорожньо - транспортної пригоди встановлено вироком суду, який набрав законної сили, і заявлені позивачем вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 143 324 гривні, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, глибини фізичних та душевних страждань позивача, підлягають задоволенню. Відповідно до п.2) ч.1 ст. 5 Закону України «По судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 15, 16, 23, 1116, 1167, 1168, 1187, 1193, 1194 ЦК України

Outcome: approved