Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-17 00:00:00

10 вересня 2024 року [PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з заявою про усиновлення, у якому просить ухвалити рішення про усиновлення ним малолітнього сина своєї дружини [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Внести відповідні відомості до актового запису про народження дитини. Стислий виклад заяви та вимог. В обґрунтування заяви [PERSON] посилався на те, що з 2014 року він разом з [PERSON] перебував у фактичних шлюбних відносинах, мешкали разом однією родиною. Дитину [PERSON] . [PERSON] , [INFO] він виховує з трирічного віку, як власну дитину. Також з ними разом мешкає і його син від попереднього шлюбу - [PERSON] , [INFO] . Від спільного проживання з [PERSON] у них [INFO] народився син [PERSON] , який також мешкає з ними. 13 березня 2021 року він уклав шлюб з [PERSON] . Питання щодо усиновлення старшої дитини дружини поставало і раніше, однак через те, що біологічний батько не надав своєї згоди на усиновлення [PERSON] , вказане питання відкладалося. Мати [PERSON] бажає, щоб син був усиновлений її чоловіком. Заявник зазначає, що [PERSON] називає його батьком, у нього з дитиною склалися дуже добрі сімейні відносини, він займається вихованням усіх дітей однаково, матеріально забезпечує їх, піклується про стан розвитку та здоров`я дітей. Заявник також зазначив у заяві, що він не має протипоказань до усиновлення: фізично здоровий, веде здоровий спосіб життя, не має шкідливих звичок, має постійний дохід, не притягався до кримінальної та адміністративної відповідальності. Він ознайомлений із станом здоров`я дитини. У зв`язку з наведеним, у заяві просить суд винести рішення про: - усиновлення ним дитини [PERSON] , [INFO] , із внесенням відповідних змін до актового запису про його народження, вказавши батьком дитини громадянина [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Новомосковська Дніпропетровської області; змінити прізвище дитини - на « [PERSON] »; по-батькові - на « [PERSON] »; ім`я дитини, місце і дату народження дитини залишити без змін. Стислий виклад позиції заінтересованих осіб. Заінтересована особа [PERSON] оформила нотаріальну заяву, якою надає згоду на усиновлення її чоловіком сина [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] оформив нотаріальну заяву, якою надає згоду на усиновлення його сина [PERSON] - чоловіком його колишньої дружини [PERSON] . Заінтересована особа - орган опіки та піклування виконкому Новомосковської міської ради надав на адресу суду висновок про доцільність усиновлення. Рух справи та процесуальні дії у справі. 10 вересня 2024 року заявник звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з заявою про усиновлення. Ухвалою суду від 16 вересня 2024 року відкрите провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку окремого провадження. Судовий розгляд В судовому засіданні заявник підтримав заяву, посилався на підстави звернення до суду, викладені у заяві, просив суд ухвалити рішення про усиновлення ним дитини зазначив, що з 2014 року [PERSON] проживає у його сім`ї, він дуже прив`язався до нього та бажає його усиновити. З дружиною у нього дуже добрі сімейні стосунки, в сім`ї панує любов та повага. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні просила суд задовольнити заяву, зазначила, що з 2014 року вона проживає разом з заявником, з яким 13 березня 2021 року вони зареєстрували шлюб. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких заяв на адресу суду не надходило. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування в судовому засіданні вважала заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Усиновлення [PERSON] [INFO] заявником відповідає інтересам дитини. Малолітня дитина [PERSON] в судовому засіданні виявив бажання на його усиновлення чоловіком матері - [PERSON] , якого він з малку сприймає як рідного батька, свого біологічного батька він навіть не знає, з ним не спілкується. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що заявник [PERSON] , народився [INFO] в місті Новомосковську Дніпропетровської області, є громадянином України, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; мешкає за адресою: [ADDRESS] . 13 березня 2021 року Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 71, після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєне прізвище [PERSON] . Встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] в місті Новомосковськ Дніпропетровської області, актовий запис про народження від 04 листопада 2011 року за № 701, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області. Згідно до свідоцтва про народження [PERSON] , його батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . [PERSON] складена заява від 11 червня 2024 року, у якій він надає згоду на усиновлення його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] громадянином України - [PERSON] , [INFO] . Заява посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Дніпропетровської області Двірник Інною Валентинівною 11.06.2024 року за р.№ 1070. [PERSON] складена заява від 08 липня 2024 року, у якій вона надає згоду на усиновлення її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] громадянином України - [PERSON] , [INFO] . Заява посвідчена приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Носенком А.Г. 08.07.2024 року за р.№ 1546. Також встановлено, що [PERSON] має дитину від попереднього шлюбу - [PERSON] , [INFO] , крім того подружжя [PERSON] також мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що [PERSON] , 1990 р.н. разом з [PERSON] , 1991 р.н., [PERSON] , 2009 р.н., [PERSON] , 2011 р.н. та [PERSON] , 2017 р.н. проживають за адресою: [ADDRESS] ; вказаний будинок належить на праві власності [PERSON] . Органом опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради 29 серпня 2024 року за № 1918/0/2-24 наданий висновок, відповідно до якого встановлено, що родина, яка складається з [PERSON] , 1990 р.н. разом з [PERSON] , 1991 р.н., [PERSON] , 2009 р.н., [PERSON] , 2011 р.н. та [PERSON] , 2017 р.н. проживають за адресою: [ADDRESS] , вказаний будинок належить на праві власності [PERSON] .. Кімнати будинку обладнані сучасними меблями, зроблений ремонт. У будинку підтримується порядок, чистота. Діти проживають в окремій кімнаті, у кожної дитини є окреме спальне місце, місця для навчання та зберігання речей, іграшок. Родина матеріально забезпечена, має все необхідне для проживання. Подружжя [PERSON] та [PERSON] характеризується позитивно, серед сусідів користуються повагою, у побуті скромні, ведуть здоровий спосіб життя. [PERSON] називає [PERSON] татом та повністю сприймає його своїм батьком. Біологічного батька дитина не пам`ятає, він з дитиною не спілкується. Заявник до кримінальної відповідальності не притягався, не знятої чи непогашеної судимості не має, у розшуку не перебуває. Правові наслідки усиновлення громадянину [PERSON] роз`яснено, висновком про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини ознайомлений. Враховуючи наведене, орган опіки та піклування, вважає усиновлення малолітнього [PERSON] громадянином України [PERSON] - є доцільним, юридично обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дитини. До висновку органу опіки та піклування додані: акт обстеження умов проживання сім`ї; заяви щодо вирішення питання про доцільність усиновлення [PERSON] дитини [PERSON] ; відомості щодо стану здоров`я дитини та заявника, відомості щодо відсутності судимості [PERSON] , його характеристика; відомості щодо місця проживання заявника та дітей, свідоцтва про народження дітей; свідоцтва про укладення шлюбу; нотаріальної згоди на усиновлення дитини [PERSON] від [PERSON] та [PERSON] ; відомості щодо наявності у власності [PERSON] будинку; відомості щодо отриманих [PERSON] доходів. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 4 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: усиновлення. На підставі ст. 312 ЦПК України - суддя під час підготовки справи про усиновлення дитини до розгляду вирішує питання про участь у ній як заінтересованих осіб відповідного органу опіки та піклування, а у справах, провадження в яких відкрито за заявами іноземних громадян, - уповноваженого органу виконавчої влади. Орган опіки та піклування повинен подати суду висновок про доцільність усиновлення та відповідність його інтересам дитини. До висновку органу опіки та піклування мають бути додані: 1) акт обстеження умов життя заявника, складений за місцем його проживання; 2) свідоцтво про народження дитини; 3) медичний висновок про стан здоров`я дитини, про її фізичний і розумовий розвиток; 4) у випадках, встановлених законом, згода батьків, опікуна, піклувальника дитини, закладу охорони здоров`я або навчального закладу, а також самої дитини на усиновлення. Суд у разі необхідності може вимагати подання інших документів. Нормами ст. 313 ЦПК України визначено, що суд розглядає справу про усиновлення дитини за обов`язковою участю заявника, органу опіки та піклування або уповноваженого органу виконавчої влади, а також дитини, якщо вона за віком і станом здоров`я усвідомлює факт усиновлення, з викликом заінтересованих та інших осіб, яких суд визнає за потрібне допитати. Суд розглядає справу про усиновлення повнолітньої особи з обов`язковою участю заявника (заявників), усиновлюваної особи, з викликом заінтересованих та інших осіб, яких суд визнає за потрібне допитати. Для забезпечення таємниці усиновлення у випадках, встановлених Сімейним кодексом України, суд розглядає справу в закритому судовому засіданні. Суд перевіряє законність підстав для усиновлення, в тому числі наявність згоди усиновлюваної дитини, якщо така згода є необхідною, або наявність згоди усиновлюваної повнолітньої особи. У відповідності до ст. 207 СК України - усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Статтею 208 СК України визначено, що усиновленою може бути дитина (стаття 6 цього Кодексу). На підставі ст. 211 СК України - усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. У разі усиновлення повнолітньої особи різниця у віці не може бути меншою, ніж вісімнадцять років. Усиновлювачами можуть бути подружжя, а також особи, зазначені у частинах п`ятій та шостій цієї статті. Усиновлювачами не можуть бути особи однієї статі. Особи, які не перебувають у шлюбі між собою, не можуть усиновити одну і ту ж дитину. Якщо такі особи проживають однією сім`єю, суд може постановити рішення про усиновлення ними дитини. Якщо дитина має лише матір, вона не може бути усиновлена чоловіком, з яким її мати не перебуває у шлюбі. Якщо дитина має лише батька, вона не може бути усиновлена жінкою, з якою він не перебуває у шлюбі. Якщо такі особи проживають однією сім`єю, суд може постановити рішення про усиновлення ними дитини. Якщо дитина має лише матір або лише батька, які у зв`язку з усиновленням втрачають правовий зв`язок з нею, усиновлювачем дитини може бути один чоловік або одна жінка. Кількість дітей, яку може усиновити один усиновлювач, не обмежується. У відповідності до ст. 212 СК України - не можуть бути усиновлювачами особи, які: 1) обмежені у дієздатності; 2) визнані недієздатними; 3) позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 4) були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; 5) перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; 6) зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; 7) не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); 8) страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; 9) є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; 10) були засуджені за кримінальні правопорушення проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших кримінальних правопорушень; 11) за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду; 12) є особами без громадянства; 13) перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем. Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини. Статтею 218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. На підставі пункту 4 частини 1 статті 219 СК України, усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється. Відповідно вимог ст. 222 СК України - на усиновлення дитини, яка не має батьків і перебуває у закладі охорони здоров`я або навчальному закладі, потрібна письмова згода цього закладу. Усиновлення може бути проведене без згоди цього закладу, якщо суд встановить, що усиновлення дитини відповідає її інтересам. Статтею 225 СК України передбачено, що усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. На підставі ст. 229 СК України - особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. 2. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. 3. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Статтею ст. 231 СК України передбачено, що якщо усиновлювачами є одночасно жінка та чоловік і якщо вони записуються батьками дитини, відповідно змінюються прізвище та по батькові дитини. Якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення. Згідно з вимогами статті 233 СК України - на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. У відповідності до ст. 314 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про усиновлення суд ухвалює рішення. У разі задоволення заяви суд зазначає у резолютивній частині рішення про усиновлення дитини або повнолітньої особи заявником (заявниками). За клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника (заявників). Якщо після ухвалення рішення про усиновлення, але до набрання ним законної сили батьки дитини відкликали свою згоду на її усиновлення, суд скасовує своє рішення і поновлює розгляд справи. У разі відкликання заяви про усиновлення після ухвалення рішення про усиновлення, але до набрання ним законної сили, суд скасовує своє рішення і залишає заяву без розгляду. Усиновлення вважається здійсненим із дня набрання законної сили рішенням суду. Для внесення змін до актового запису про народження усиновленої дитини або повнолітньої особи копія рішення суду надсилається до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, а у справах про усиновлення дітей іноземцями - також до уповноваженого органу виконавчої влади. Висновки суду Судом встановлено, що заявник [PERSON] відповідає вимогам статті 211 СК України, які пред`являються до усиновлювачів, судом не встановлено перешкод до усиновлення, які передбачені ст. 212 СК України. Оскільки [PERSON] проживає у сім`ї заявника, [PERSON] перебуває у шлюбі з матір`ю дитини; яка надала свою згоду на усиновлення сина [PERSON] ; біологічний батько [PERSON] також надав свою згоду на усиновлення сина [PERSON] ; враховуючи висновок органу опіки та піклування, відповідно до якого усиновлення доцільне та відповідає інтересам дитини, суд доходить до переконання, що заява про усиновлення дитини обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки усиновлення буде відповідати інтересам дитини. Судові витрати У відповідності до ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Законом не встановлено відшкодування судових витрат у справах окремого провадження за заявою, про встановлення факту, що має юридичне значення. Крім того, частиною 4 статті 314 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника (заявників). Враховуючи наведене, судові витрати покладаються на заявника. На підставі викладеного,

Outcome: approved