Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

Позивач, через представника - адвоката Рудзей Ю.В., звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 14.06.2017 приватним нотаріусом Завалієвим А.М. вчинено виконавчий напис №4415 про стягнення з [PERSON] (на даний час її прізвище [PERSON] ) на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 149 810,97 грн. 25.10.2017 Бородянським районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження №54999401 щодо виконання вказаного виконавчого напису. Вважала, що при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом не дотримано вимог щодо безпірності заборгованості позивача перед відповідачем, оскільки сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості позивача. Крім цього кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за яким може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Враховуючи наведене, просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 14 червня 2017 року приватним нотаріусом Завалієвим А.А. та зареєстрований у реєстрі за №4415 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості у розмірі 149 810,97 гривень. За ухвалою суду від 29 травня 2024 року було відкрито провадження у даній справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 01 липня 2024 року до суду надійшов відзив на позов в якому представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» зазначив, що відповідно до укладеного кредитного договору [PERSON] отримала кредит, проте в порушення норм закону та умов договору зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала: суму кредиту не повернула, проценти за користування кредитним лімітом не сплатила. Для виконання виконавчого напису нотаріусу були надані всі необхідні документи. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (далі Перелік). Відповідно до Переліку, отримання виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, які не потребують нотаріального посвідчення проводиться на підставі таких документів: оригіналу кредитного договору, засвідченої стягувачем виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості, строків їх погашення, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до приписів ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більш ніж 3 роки, а у відносинах між підприємствами, установами, організаціями - не більше ніж рік. З метою дотримання прав позивача та її повідомлення про наміри відповідача здійснити позасудовий захист порушеного права банк направив позивачу повідомлення - письмову вимогу про усунення порушень. Вважає, що правові підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відсутні, а тому просив у позові відмовити. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Рудзей Ю.В. у судове засідання не з`явилися, просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» свого представника в судове засідання не направив, просив розглянути справу без його участі. Витребувані судом матеріали на підставі яких було вчинено виконавчий напис не надав, про жодні причини неможливості подання таких доказів після 24 липня 2024 року суд не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Завалієв А.А. в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, повідомив про неможливість надати матеріали на підставі яких було вчинено виконавчий напис, оскільки такі були знищені. Третя особа Бородянський відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) свого представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Витребувані судом матеріали виконавчого провадження не надав, про жодні причини неможливості подання таких доказів суд не повідомив. Згідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки Бородянський відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не повідомив про причини своєї неявки, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили, у суду наявні відомості про належне повідомлення третьої особи про дату, час і місце цього засідання, тому причин для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд не вбачає і вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 25 жовтня 2017 року Бородянським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження № 54999401 щодо стягнення із [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 149 810 гривень 97 копійок. З копії постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що виконавче провадження відкрите на підставі виконавчого напису № 4415 від 14 червня 2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. (а.с. 16-17, 15). Як вбачається зі змісту відзиву, відповідач не заперечував проти доводів позивача про те, що кредитний договір, на підставі якого був вчинений оспорюваний виконавчий напис, не був нотаріально посвідченим. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яку ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, залишено без змін, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року в справі №158/2157/17. Згідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оскаржений виконавчий напис, вчинений нотаріусом 14 червня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами частини десятої статті 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів, які б спростували доводи позивача, що викладені ним у позовній заяві, відповідачем суду не надано. Таким чином, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що оскаржуваний виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 розділу ІІ Порядку, оскільки відсутні, як оригінал нотаріально посвідченого договору, так і підстави для визнання суми заборгованості безспірною, у зв`язку з чим вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати в розмірі 968,96 гривень.

Outcome: approved