Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, по якому просять: 1) Скасувати рішення (номер відомостей про речове право: 35627659) Державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, [PERSON] , від 20 лютого 2020 року за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 2038099751101, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) на 1/2 частину нежитлового приміщення, за власником [PERSON] , загальною площею 955,6 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] ) Скасувати рішення (номер відомостей про речове право: 35627730) Державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, [PERSON] , від 20 лютого 2020 року за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 2038099751101, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) на частину нежитлового приміщення, за власником [PERSON] , загальною площею 955.6 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] . приміщення 14А-Б. Ухвалою від 21 листопада 2023 року справа прийнята до розгляду, призначений розгляд справи в підготовчому судовому засіданні. 13 лютого 2024 року ухвалою суду задоволено клопотання про витребування доказів Ухвалою від 10 квітня 2024 року закрито підготовче засідання, призначена справа до судового розгляду по суті. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином. 17 липня 2024 року до суду надійшла заява представника позивача, про розгляд справи за його відсутністю та позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач повідомлявся через сайт судової влади. В судове засідання 16 жовтня 2024 зявився представник позивача та представник відповідача. Представник позивача позов підтримав, а представник відповідача позов визнав. Інші учасники справи про причини неявки суд не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 липня 2009 року громадянин російської федерації [PERSON] набув право власності за посвідченим нотаріально відплатним договором купівлі - продажу приміщення горища, розташованого у будинку [ADDRESS] . 27 грудня 2018 року громадянин Республіки [PERSON] набув право власності за посвідченим нотаріально відплатним договором купівлі продажу житлову квартиру [ADDRESS] . Про що 27 грудня 2018 року проведено державну реєстрацію права власності на вищевказану житлову квартиру. 08 травня 2019 року громадянин Республіки [PERSON] набув право власності за посвідченим нотаріально відплатним договором купівлі - продажу житлову квартиру [ADDRESS] . Про що 08 травня 2019 року проведено державну реєстрацію права власності на вищевказану житлову квартиру. Як зазначено в мотивувальній частині позовної заяви [PERSON] та [PERSON] мали спільні справи (вели спільний бізнес) до початку повномасштабної агресії російської федерації проти України. Після 24 лютого 2022 року [PERSON] виїхав з України. У серпні 2023 року [PERSON] стало відомо, що його житлові квартири за №№ [NUMBER] та [ADDRESS] , об`єднані в одне нежитлове приміщення з приміщенням горища, розташованого по [ADDRESS] , яке належне [PERSON] , та кожного з співвласників виділено по 1/2 частці об`єднаного приміщення, а також змінено цільове призначення житлових квартир на нежитлове приміщення. Як заначив позивач. жодних домовленостей між [PERSON] та [PERSON] , щодо об`єднання житлових квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , належних [PERSON] , з приміщенням горища розташованого по [ADDRESS] , яке належне [PERSON] , не було. З матеріалів справи вбачається, що вищевказані дії з об`єднання житлових квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , належних [PERSON] , з приміщенням горища розташованого по [ADDRESS] , яке належне [PERSON] , здійсненні на підставі технічного висновку щодо можливості об`єднання квартири [ADDRESS] , зі зміною функціонального призначення під самостійний об`єкт нежитлової нерухомості, а саме нежитлове приміщення. Як вбачається з .матеріалів реєстраційної справи № 2038099751101 на нежитлове приміщення розташоване адресою: [ADDRESS] , приміщення 14А-Б, наданої управлінням державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради на ухвалу суду, встановлено, що 20 лютого 2020 року державним реєстратором Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Турецьким Олександром Сергійовичем за позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] здійснено реєстрацію права власності 1/2 частин кожному щодо можливості об`єднання квартири [ADDRESS] , квартири [ADDRESS] , зі зміною функціонального призначення під самостійний об`єкт нежитлової нерухомості, а саме нежитлове приміщення розташоване адресою: [ADDRESS] , приміщення 14А-Б, (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 2038099751101). Підставою виникнення права власності зазначено: технічний висновок, серія та номер: T3-31/02, виданий 07.02.2020 експертом [PERSON] , технічний паспорт, серії та номер: б/н, виданий 07.04.2021, виданий: ТОВ «ТЕХНІК РОЕКТ», довідка, серія та номер: 54/21, видана 07.04.2021, видана: ТОВ «ТЕХНІК РОЕКТ» Підставою внесення запису зазначено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер рішення 51284682 від 24.04.2020 року, державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Турецького Олександра Сергійовича. З наданої копії реєстраційної справи на нежитлове приміщення розташоване адресою: [ADDRESS] , приміщення 14А-Б, встановлено, що 24 лютого 2020 року державним реєстратором Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Грецьким Олександром Сергійовичем прийнято рішення № 51284682 про проведення державної реєстрації прав власності по 1/2 частці об`єднаного приміщення квартири [ADDRESS] , зі зміною функціонального призначення під самостійний об`єкт нежитлової нерухомості за [PERSON] та [PERSON] з реєстрацією права власності 1/2 частин кожному. Позивач вважає, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 51284682 від 24.02.2020 року, яке прийняте державним реєстратором Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Турецьким Олександром Сергійовичем є протиправним, оскільки це порушує інтереси позивача, а також державна реєстрації права власності проведена з порушенням порядку реєстрації, який встановлений Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Так, позивач зазначив що 24.02.2020 року державним реєстратором прийнято рішення № 51284682 про проведення державної реєстрації прав власності по 1/2 частці об`єднаного приміщення квартири [ADDRESS] , зі зміною функціонального призначення під самостійний об`єкт нежитлової нерухомості за [PERSON] та [PERSON] з реєстрацією права власності 1/2 частин кожному, на підставі технічного висновку, серія та номер: T3-31/02, виданого 07.02.2020 експертом [PERSON] , технічного паспорту, серії та номер: б/н, виданого 07.04.2021, виданого: ТОВ «ТЕХНІК ПРОЕКТ», довідки, серія та номер: 54/21, виданої 07.04.2021, виданої: ТОВ «ТЕХНІК РОЕКТ», які не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки висновок та довідка на підставі, яких змінено цільове призначення спірних приміщень, а в подальшому зареєстроване право власності за [PERSON] та [PERSON] не підтверджують право власності на зареєстрований об`єкт нерухомості та не дає можливості встановити підстави набуття права власності відповідача. До заяви про зміну цільового призначення, об`єднання квартири [ADDRESS] , зі зміною функціонального призначення під самостійний об`єкт нежитлової нерухомості, та реєстрацію права власності відповідач [PERSON] , надав висновок експерта [PERSON] від 07.04.2021, в якому зазначено, що можливо об`єднання квартири [ADDRESS] , зі зміною функціонального призначення під самостійний об`єкт нежитлової нерухомості, а саме під нежитлові приміщення № 14 А-Б, за адресою: [ADDRESS] , що належать на праві приватної спільної часткової власності в рівних частках [PERSON] (1/2 частки) та [PERSON] (1/2 частки), що в свою чергу порушує інтереси на володіння та розпорядження майном належним [PERSON] , а саме житлових квартир [ADDRESS] , де фактично позивач постійно проживає. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3). Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України, цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦП К України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Частинами першою - третьою от. 228 ЦК України, регламентовано, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У разі недодержання вимові щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави. Статтею 328 ЦК України регламентовано, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до положень етапі 184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (частина третя статті 215 ЦК України). Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину. ресцисорний позов). Недійсність правочину. договору, акта органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя стаття 215 ЦК України). Вирішуючи спори про визнання правочинів (договорів) недійсними, суд повинен встановити, зокрема, наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача. Відповідно до пункту 58 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ № 1127 від 25 грудня 2015 року для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна у разі, коли в документах, що подаються для такої реєстрації, відсутні відомості про технічні характеристики відповідного об`єкта, також подається технічний паспорт на такий об`єкт. Відповідно до положень пунктів 4, 6 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставами для відмови в державній реєстрації прав є: 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх Обтяження; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. У судовій практиці сформульована стала правова позиція, яка полягає у тому, що ефективним вважається такий спосіб захисту, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) відшкодування шкоди, заподіяної порушенням права; обраний спосіб захисту маг безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту', тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає завданню адміністративного судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 826/14016/16, від 11 лютого 2019 року у справі № 2а-204/12, від 15 липня 2019 року у справі № 420/5625/18, від 11 лютого 2020 року у справі № 0940/2394/18). Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою етап і 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Також суд зазначає, що державна реєстрація права власності на зміну цільовою призначення об`єкту нерухомості та об єднання приміщень житлових квартир за №№ [NUMBER] та [ADDRESS] , об`єднані в одне нежитлове приміщення з приміщенням горища, розташованого но [ADDRESS] , без письмової заяви або договору власників про об`єднання а в подальшому розподіл часток у спільній власності на зазначені приміщення здійснена з порушенням законодавства. При цьому, державним реєстратором Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Турецьким Олександром Сергійовичем порушені цивільні права та інтереси позивача, норми Конституції України, ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав па нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 та інші нормативно-правові акти, оскільки для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, а саме: не поданий договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду. Таким чином, з огляду на викладене, суд приходить до висновку про протиправність дій державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Турецького Олександра Сергійовича про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) з об єднання житлових квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , належних [PERSON] , з приміщенням горища розташованого по [ADDRESS] , яке належне [PERSON] , в нежитлове приміщення розташоване адресою: [ADDRESS] , приміщення 14А-Б належне в рівних частках [PERSON] (1/2 частки) та [PERSON] (1/2 частки). Відповідно до пунктів З, 4 частини 1 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема, у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Суд звертає увагу на те, що у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.09.2020 у справі № 914/1201/19, від 20.08.2020 у справі №916/2464/19, від 14.07.2020 у справі №910/8387/19, від 23.06.2020 у справі № 906/516/19, від 23.06.2020 у справі № 905/633/19, від 23.06.2020 у справі № 922/2589/19 викладено наступну правову позицію про те, що такий спосіб захисту як скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною в Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки статтю 26 цього Закону відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» викладено в новій редакції, згідно з якою виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсним чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3)про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Таким чином, державним Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Турецьким Олександром Сергійовичем прийняті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 51284682 від 24.02.2020 року, про об`єднання квартири [ADDRESS] . квартири [ADDRESS] , зі зміною функціонального призначення під самостійний об`єкт нежитлової нерухомості, а саме під нежитлові приміщення № 14 А-Б, за адресою: [ADDRESS] , що належать на праві приватної спільної часткової власності в рівних частках [PERSON] (1/2 частки) та [PERSON] (1/2 частки), що в свою чергу порушує інтереси на володіння та розпорядження майном належним [PERSON] , а саме житлових квартир [ADDRESS] , квартири [ADDRESS] , прийнято незаконно, всупереч встановленому Порядку реєстрації, за відсутності усіх необхідних документів. З наведеного вище та з урахуванням визнання позову відповідачем, суд вважає заявлені вимоги про скасування рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Турецького Олександра Сергійовича (індексний номер рішення 51284682 від 24.02.2020 року) про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) про об`єднання квартири [ADDRESS] , зі зміною функціонального призначення під самостійний об`єкт нежитлової нерухомості, а саме під нежитлові приміщення № 14 А-Б, за адресою: [ADDRESS] , що належать на праві приватної спільної часткової власності в рівних частках [PERSON] (1/2 частки) та [PERSON] (1/2 частки), що в свою чергу порушує інтереси на володіння та розпорядження майном належним [PERSON] , а саме житлових квартир [ADDRESS] , законними, обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved