Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

Заявник [PERSON] 18.09.2024 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви зазначив, що 03 вересня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у місті Києві складено актовий запис за № 1209, відповідно до якого зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Зазначив, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03.07.2024 року шлюб між ним та [PERSON] було розірвано та визначено місце проживання та утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з батьком. Зазначив, що малолітні діти проживають разом з батьком та знаходиться на його утриманні та вихованні. В обґрунтування причин неможливості одержати документи на посвідчення факту самостійного виховання дітей одним із батьків, заявник зазначає, що в чинному законодавстві відсутня адміністративна послуга з отримання документу, який би підтверджував факт самостійного виховання своїх дітей. Оскільки даний факт, може бути встановлений виключно рішенням суду, заявник просить встановити факт самостійного виховання та утримання батьком [PERSON] малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання заявник не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, якою заявлені вимоги підтримує, просить задовольнити та розгляд справи провести за його відсутності. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, направила до суду заяву, якою не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту що має юридичне значення. Дослідивши письмові докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 2011 року, про що свідчить актовий запис № 1209 Відділу реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у місті Києві. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03 липня 2024 року у справі № 759/8473/24 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Вказаним рішенням суду також визначено місце проживання та утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , [INFO] . (а.с. 16-19). Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). Відповідно до поданої [PERSON] 15.10.2024 року заяви, остання не заперечує проти встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР № 789-ХІІ від 27.02.1991 року визначено, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Правовий статус поняття «одинокого батька» не врегульований законодавством, однак Верховний Суд вбачає можливим застосовування аналогії поняття «одинокої матері», тлумачення якого є у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів». Таким чином для набуття статусу «одинокий батько», необхідні дві умови: не перебування у шлюбі; виховання та утримання дитини самим батьком, тобто без участі іншого з подружжя у житті дитини. В обґрунтування мети встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей зазначає, що це є необхідним для захисту та реалізації законних прав та інтересів його дітей та прав заявника як батька та уникнення суперечностей при визначенні даного факту зі сторони органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших фізичних та юридичних осіб. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає доведеним в ході судового розгляду факту самостійного виховання та утримання заявником своїх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а отже заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved