Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та просило стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 17912 грн 50 коп., з яких 5000 грн. - тіло кредиту, 12912 грн 50 коп - проценти за користування кредитом, а також судові витрати, мотивуючи позовні вимоги тим, що позивач на підставі Договору факторингу № 29012024 від 29.01.2024 року є новим кредитором за електронним Договором про споживчий кредит № 101999155 від 10.10.2023, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] , за яким у [PERSON] виникла заборгованість. Ухвалою судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 16 вересня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Відповідач у встановлені судом строки правом надання відзиву на позовну заяву не скористався. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотань про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про вирішення спору за наявними матеріалами у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. 10.10.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №101999155 за допомогою електронних засобів та підписаний позичальником електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Підписання аналогом цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора здійснювалося в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МІЛОАН». Зокрема п. 6.1 Договору про споживчий кредит №101999155 передбачено, що цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та /або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Відповідно до п. 6.2. Договору про споживчий кредит №101999155 розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS)на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор для підписання цього Кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення. Електронне повідомлення може бути відправлене Позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру Позичальника на номер 2277. Відповідно до пункту 1.1. Договору про споживчий кредит №101999155 Кредитодавець (ТОВ «МІЛОАН») зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати Позичальнику ( [PERSON] ) грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (а.с. 5 див.зворот). Згідно з розділом 1 Договору сума кредиту (загальний розмір) складає 5000 грн., кредит надається загальним строком 90 днів з 10.10.2023 року (дата надання кредиту) до 23.01.2024 року (останній день строку кредитування), який складається з пільгового періоду (15 днів) - до 10.10.2023 року та поточного періоду (90 днів) - до 25.10.2023 року; комісія за надання кредиту 0,00 грн., яка нараховується за ставкою 0,00 % відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту; проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду - 7,50 грн. за ставкою 0,10% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду; проценти за користування кредитом протягом поточного періоду - 13500 грн. за ставкою 3,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду (а.с. 5-10). П. 2.1 Договору про споживчий кредит №101999155 передбачено, що кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Також сторонами було підписано Графік платежів за договором про споживчий кредит №№101999155 від 10.10.2023, що є Додатком №1 до договору. (а.с. 10 див.зворот). В Графіку зазначено, що всі наведені в цьому графіку розрахунки здійснені виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишається незмінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строк, визначені в договорі та цьому графіку. Судом встановлено, позичальник через особистий кабінет на веб-сайті первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту. (а.с.13). Крім того, разом із Договором про споживчий кредит №101999155 від 10.10.2023 були підписані і Паспорт споживчого кредиту №101999155 від 10.10.2023, що є Додатком №2 до договору, в якому визначено основні умови кредиту та орієнтовану реальну річну процентну ставку і орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача (а.с.11-12). А також Додаткові контактні дані Позичальника для взаємодії з Кредитним договором, що є Додатком №4 до договору (а.с. 13 див.зворот). Відповідно до п. 7.1. Договору про споживчий кредит №101999155 цей договір (із додатками № №1, №2, №3, №4 та Правилами) набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному в п. 2.1. цього Договору. Отже істотні умови Договору про споживчий кредит №101999155, укладеного між відповідачем та ТОВ «МІЛОАН» містяться безпосередньо у цьому договорі, підписаному відповідачем одноразовим ідентифікатором. 29.01.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №29012024, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» (Клієнт) передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) за плату належні йому права вимоги до боржника.(а.с.14-15). Відповідно до п.1.2. договору факторингу №29012024 перехід права вимоги заборгованості до боржника відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно додатку №2. Підписаний сторонами та скріплений печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Перехід права грошової вимоги боржника до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відбулося в момент підписання Акту прийому передачі Реєстру боржників № 2 за Договором факторингу №29012024 від 29.01.2024 (а.с. 16). Позивачем долучено до матеріалів позовної заяви витяг з Реєстру боржників №2 до договору факторингу від 29.01.2024, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги за кредитним договором (а.с. 17) та розрахунок заборгованості за кредитним договором №101999155 за період з 29.01.2024 по 30.06.2024 (а.с. 18). При ухваленні даного рішення суд керується наступними нормами. Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У ст.3 Закону України «Про електроннукомерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.3 Закону України «Про електроннукомерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 нього Закону: заповнення формуляра заяви (форми про прийняття такої пропозиції в електронній формі, шо підписується в порядку, передбаченому ст. 12 нього Закону: вчинення дій, шо вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний Договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розмішено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначенимиЗаконом України «Про електронні документи та електронний документообіг», № 851-ІVа також з урахуванням особливостей, передбаченихЗаконом України «Про електронну комерцію» № 675-VІІІ. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» № 851-ІV). Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що між відповідачем та ТОВ «МІЛОАН» в установленому законом порядку був укладений Договір про споживчий кредит №101999155 від 10.10.2023 в електронній формі про надання споживчого кредиту. Цей договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «209559», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті11 і статті12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі договір про споживчий кредит. Підписавши Договір про споживчий кредит №101999155 з додатками №1, №2, №3, №4, відповідач підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні при його укладенні, у виборі контрагента та умов договору, а також те, що він умови договору цілком зрозумів та приймав їх. ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі: надав відповідачу кредит у розмірі та на умовах, встановлених Договором. Натомість відповідач, всупереч умовам договору, свої зобов`язання належним чином не виконав, кредит не повернув, проценти за користування коштами не сплатив. Згідно з п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст.514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Відповідно до ст.1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Позивачем надано докази переходу до нього права вимоги за Договором про споживчий кредит №101999155, що підтверджується укладеним 29.01.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» договором факторингу №29012024, Актом прийому передачі Реєстру боржників № 2 за Договором факторингу №29012024 від 29.01.2024 (а.с. 16), витягом з Реєстру боржників №2 до Договору факторингу №29012024 від 29.01.2024 та розрахунок заборгованості за кредитним договором №101999155 за період з 29.01.2024 по 30.06.2024 (а.с.18). Встановивши, що позивач набув право грошової вимоги до відповідача за Договором про споживчий кредит №101999155 від 10.10.2023, а відповідач, отримавши кредитні кошти, не повернув їх у встановлений договором строк, суд дійшов до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Під час ухвалення судового рішення суд, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 264 ЦПК України, вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції №74424 від 23.07.2024 позивачем було сплачено судовий збір у сумі 3028 гривень. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено повністю, понесені позивачем витрати на сплату судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved