Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-10 00:00:00

представник [PERSON] адвокат Зозуля А.В. звернувся до суду із даним позовом, в якому просить зменшити розмір стягнення аліментів, що стягуються з позивача на користь [PERSON] за судовим наказом від 12.01.2018 у справі 460/5332/17 на утримання дитини [PERSON] з , що на даний час складає 3700,00 грн за місяць, на 1/6 частину від всіх видів його заробітку (доходу). В обґрунтування позову покликається на те, що сімейне та матеріальне становище позивача суттєво змінилось, оскільки він уклав шлюб з [PERSON] та здійснив усиновлення неповнолітньої [PERSON] та малолітнього [PERSON] . Так, [PERSON] проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] та 29.06.2023 був звільнений з військової служби у запас за а сімейними обставинами - у зв`язку із вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років. На даний час у зв`язку з тим, що позивач є безробітним, він не має постійного заробітку, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, одна з яких, а саме [PERSON] , хворіє та є дитиною з інвалідністю. Позивач не має змоги сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку. Жодного нерухомого майна в [PERSON] не має, в зв`язку з відсутністю в позивача коштів, в нього виникають труднощі зі сплатою аліментів. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 30.08.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі. 22.08.2024 відповідачем [PERSON] через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, у якому вказує, що наявність у позивача на утриманні інших дітей та дружини не можуть бути підставою для того аби спільний їх син з відповідачем не отримував від батька посильну для нього матеріальну допомогу, достатню для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Вважає, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, які б свідчили про існування обґрунтованих підстав для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів. Так зазначила, що останній мав постійний дохід від якого добровільно відмовився та подав рапорт на звільнення зі Збройних Сил України, виїхав за кордон, де зараз перебуває і заробляє. Окрім цього, біологічний батько [PERSON] сплачує аліменти на її утримання, відповідно до рішення Яворівського районного суду у справі 460/1259/16-ц. Вищевикладене свідчить про те, що відсутні правові підставі для задоволення позовних вимог. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Зозуля А.В. подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та день судового розгляду справи, подала до суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутності. Позовні вимоги заперечує, просила відмовити у задоволенні позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки у судове засідання не з`явились всі учасники справи, датою ухвалення рішення, у відповідності до положень ч.5 ст.268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] до [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі., який надалі було розірвано рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 21.04.2017 справа №460/937/17. Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим повторно 22.03.2023 Яворівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №339. Судовим наказом Яворівського районного суду Львівської області від 16.03.2021 по справі №944/1282/21 стягнено щомісячно з [PERSON] , [INFO] , в користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідно віку до досягнення сином повноліття, починаючи з дня подання заяви - 19.12.2017. Судом встановлено, що 23.02.2023 [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 23.02.2023 Виконавчим комітетом Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 04.04.2023 №944/1311/23 заяву [PERSON] задоволено. Здійснено усиновлення неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та усиновлення малолітнього [PERSON] , [INFO] , [PERSON] . Крім того, при вирішенні спору, суд враховує долучений до матеріалів справи корінець медичного висновку №55 про дитину-інваліда віком до 18 років [PERSON] від 09.09.2020. Згідно з копії акта встановлення місця проживання складеного комісією УК «Місто нево2021» за адресою [ADDRESS] не зареєстрований, але зі слів сусідів фактично проживає [PERSON] . Наказом командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 29.06.2023 № 82-РС, [PERSON] був звільнений з військової служби у запас за підпунктом «г» (за сімейними обставинами - у зв`язку із вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років) п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта інформація про права власності, інших речових прав, іпотеки, обтяження щодо [PERSON] відсутня. Також судом досліджено копії виписок про рух коштів по рахунку долучених відповідачем. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В силу статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 18, ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм убачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Згідно з ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно з ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки офіційно він не працює, також посилається на необхідність утримання двох усиновлених ним дітей дружини від її першого шлюбу. Окрім цього, одна з дітей є інвалідом. Однак викладені обставини не мають жодного посилання на належні докази, які б свідчили про суттєве погіршення матеріального стану, позивача, стану його здоров`я чи виникнення інших непереборних обставин Судом встановлено, що розмір аліментів, стягнутий з позивача на користь відповідача на утримання сина [PERSON] , відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще двох усиновлених дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з відповідачем, та суперечите інтересам [PERSON] , а саме усиновлення позивачем ще двох дітей не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Позивачем не надано належних і достатніх доказів неможливості працевлаштування. Враховуючи те, що обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже посилання на скрутне матеріальне становище не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру. Враховуючи наявні обставини справи, суд вважає, що існуючий розмір аліментів не є завищеним, він є обґрунтованим та таким, що відповідає ст. 182-183 СК України, а зміна розміру аліментів на утримання [PERSON] в сторону зменшення необґрунтовано та безпідставно погіршить матеріальне становище дитини та унеможливить забезпечення належного рівня життя, необхідного для її розвитку. Аналізуючи наведене та враховуючи те, що позивач [PERSON] не надав доказів значного погіршення матеріального становища або ж погіршення стану здоров`я, який би перешкоджав йому працювати та сплачувати аліменти, він є працездатною особою, а тому, з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд не убачає законних підстав для зменшення розміру аліментів. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставні та необґрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача. Оскільки в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, судові витрати у справі слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed