Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

У грудні 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача надміру виплачені кошти адресної грошової допомоги внутрішньої переміщеної особам, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 3000,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що відповідач має статус внутрішньо переміщеної особи, місце проживання якої зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , а фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] та, її було взято на облік в Правобережному управлінні соціального захисту населення Дніпровської міської ради до Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб Управління відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Вперше із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, що переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідачка звернулася до органу соціального захисту населення 20 травня 2016 року. На підставі цієї заяви, сім`ї відповідачки, як її представнику, була призначена грошова допомога на період 20.05.2016 року по 11.11.2016 року у розмірі 884,00 гривень щомісячно. У подальшому, відповідачка, відповідно до вимог п. 3 Порядку в редакції від 23 квітня 2015 року, зверталася до позивача з відповідними заявами, за якими їй була призначена грошова допомога на період з 12.11.2016 року по 21.05.2021 року. Позивачем було встановлено факт набуття 12.03.2021 року відповідачкою прав власності на квартиру [ADDRESS] . При цьому, зазначає, що п. 6 Порядку в редакції від 19 червня 2020 року, встановлено, що грошова допомога не призначається коли будь-хто із членів сім`ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганських областях, АР Крим і м. Севастополі, на територіях яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним акутом технічного стану. Разом з цим, було встановлено обсяг надміру виплачених відповідачці бюджетних коштів за період з 01.04.2021 року 30.06.2021 року у розмірі 3000,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, раніше представник надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що 12 травня 2016 року позивачем взято відповідачку на облік, як особу, переміщену з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, що підтверджується копією відповідної довідки № 1203003568 від 12.05.2016 року (а. с. 15). 20 травня 2016 року відповідачка звернулася до позивача із заявою про призначення щомісячної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату-житлово-комунальних послуг. На підставі вищевказаної заяви відповідачки позивачем було прийнято рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання з 20.05.2016 року по 11.11.2016 року у розмірі 884,00 грн. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 258160031 від 25.05.2021 року вбачається, що 12.03.2021 року за відповідачкою на підставі договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . З розрахунку надміру виплачених відповідачці коштів вбачається, що за період з 01.04.2021 року по 30.06.2021 року відповідачці було надмірно виплачено 3000,00 грн. 16.07.2021 року, 20.01.2022 року,18.01.2023 року на адресу відповідачки позивачем було направлено повідомлення про припинення надання та повернення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Приписами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Нормою ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Згідно з вимогами ст.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Так, механізм призначення та виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, до 22 березня 2022 року, регламентував «Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлову-комунальних послуг», затверджений постановою КМУ від 01 жовтня 2014 року № 505. Приписами п. 2 вказаного Порядку № 505 визначено, що грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживали на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, або змушені були покинути своє постійне місце проживання в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і перемістилися в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - особа, яка переміщується), а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Згідно з вимогами абзацу 7 пункту 3 даного Порядку для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги. Відповідно до вимог п. 6 Порядку (в редакції, чинній на час звернення відповідача за призначенням допомоги) грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Як вже встановлено судом, вперше відповідачці було призначено щомісячну адресну допомогу на підставі її заяви від 20 травня 2016 року. У вказаній заяві про призначення допомоги взяла на себе зобов`язання повідомити про всі обставини, що впливають на призначення допомоги, усвідомлюючи те, що надання неточних чи неповних відомостей тягне за собою відповідальність за законодавством України та одночасно давала згоду на отримання інформації відносно себе, та членів своєї сім`ї, пов`язаною з наданням допомоги уповноваженими особами управління про що в низу заяви поставила свій підпис. Законодавство України покладає на заявників відповідальність за надані відомості або не надання інформації про зміну обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплаченої внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно законом. Відповідно до вимог п. 11 Порядку уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, надмірно виплачені внаслідок подання недостовірних документів, неповідомлення про зміну обставин, які впливають на виплату грошової допомоги повертаються уповноваженим представником сім`ї самостійно. У разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. 11 березня 2020 року постановою Кабінету Міністрів України № 211, якам набрала чинності 12 березня 2020 року, на усій території України було встановлено карантин та, у зв`язку з чим до Порядку постановою Кабінету Міністрів України № 266 від 08 квітня 2020 року, яка набрала чинності 11 квітня 2020 року, було внесено зміни. Так, зокрема, абзацом 20 п. 5 Порядку визначено, що у разі закінчення поточного шестимісячного строку виплати грошової допомоги відбулося в період карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних з поширенням гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дні відміни карантину, призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк здійснюється без подання відповідної заяви та документів, передбачених цим пунктом, у такому ж розмірі, в якому вона виплачується в поточний шестимісячний строк. Натомість, пізніше, органом соціального захисту населення було проведено перевірку обґрунтованості видачі та достовірності документів, поданих для призначення грошової допомоги відповідачки та встановлено надання відповідачкою недостовірних даних, а точніше не повідомлення відповідачкою відомостей щодо зміни її майнового стану, який впливає на призначення виплати, зокрема набуття у власність майна, яке знаходиться поза межами окупованої території чи території проведення антитерористичної акції. Так, приписами п. 12 даного Порядку визначено, що виплата допомоги припиняється з наступного місяця в разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Згідно з вимогами п. 13 Порядку громадяни несуть відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру. Таким, чином, законодавство України покладає на заявників відповідальність за надані відомості або не надання інформації про зміну обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплаченої внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно законом. Відповідно до вимог п. 20 Порядку, надання раніше призначеної субсидії припиняється, якщо громадянин приховав або свідомо подав недостовірні дані про доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на субсидію і визначення її розміру, внаслідок чого йому була надміру перерахована сума субсидії, - з місяця, в якому виявлено порушення, сума субсидії, перерахованої (виплаченої) надміру внаслідок свідомого подання громадянином документів з недостовірними відомостями повертається ним за вимогою органу, що призначив субсидію. Так, судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 12 березня 2021 року нею набуто у власність квартиру, а отже з цієї дати вона не мала права на отримання вищевказаної допомоги. Отже, грошові кошти, які були нараховані та виплачені відповідачці, у період з 01.04.2021 року по 30.06.2021 року в сумі 3000,00 грн., є такими, що отримані останньою безпідставно, а тому мають бути повернені позивачу. Відповідно до вимог ч. 1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Тобто, зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідачка, не повідомила позивача про набуття права власності, зокрема на квартиру за адресою: [ADDRESS] , яке розташоване на не окупованій території, що, в свою чергу, виключає право на отримання наданої позивачем грошової допомоги, однак таку допомогу остання продовжувала безпідставно отримувати у період з 01.04.2021 року по 30.06.2021 року, у розмірі 3000,00 грн., суд доходить висновку про те, що позивачем доведено недобросовісність відповідачки в отриманні допомоги, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі шляхом стягнення з відповідача на користь позивача надміру виплачених коштів адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам у розмірі 3000,00 грн. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідачку, а тому з останньої на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 2684 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: approved