Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

Виклад позиції позивача, відповідача. Процесуальні дії у справі. 27.05.2024 позивач [PERSON] звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми у порядку цивільного судочинства з позовом до Комунального підприємства Сумської обласної ради «Паливокомуненерго» та просив: - стягнути із КПСОР «Паливкомуненерго» заборгованість із заробітної плати у розмірі 219375 грн. 00 коп, інфляційні збитки у розмірі 22761 грн. 94 коп., 3 % річних у розмірі 11388 грн. 74 коп., моральну шкоду у розмірі 250000 грн., а усього 503525 грн. 68 коп. - Зобов`язати КПСОР «Паливкомуненерго» видати письмове повідомлення про щомісячні за період з 19.04.2022 до 30.04.2024 включно нараховані та виплачені суми при звільненні із відображенням сум, нарахованих відповідно до судових рішень. - Зобов`язати КПСОР «Паливокомуненерго» провести утримання із заробітної плати зборів, податків та необхідних платежів, та подати до органів ПФУ відомості про їх утримання та перерахування. Ухвалою суду від 28.05.2024 позовну заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Відповідно до заяви позивача від 04.06.2024 недоліки позовної заяви було усунуто частково. Ухвалою суду від 14.06.2024 позовну заяву було повторно залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Відповідно до заяви від 18.06.2024 позивачем подано на усунення недоліків позовну заяву від 18.06.2024 до Комунального підприємства Сумської обласної ради «Паливокомуненерго», відповідно до якої просить: - стягнути із КПСОР «Паливокомуненерго» заборгованість із заробітної плати за період з 01.02.23. по 30.04.24. у розмірі 219.375.00 грн., інфляційні збитки за увесь час прострочення у розмірі 22761,94 грн., 3% річних за увесь час прострочення у розмірі 11388,74 грн., моральну шкоду у розмірі 250000 грн., а у сього 503525.68 грн. - зобов`язати КПСОР «Паливокомуненерго» видати письмове повідомлення про щомісячні, за період з 19.04.22. по 30.04.24, нараховані суми при звільненні з відображенням сум, нарахованих відповідно до судових рішень. - зобов`язати КПСОР «Паливокомуненерго» провести утримання із заробітної плати зборів, податків та необхідних платежів, та подати до органів ПФУ відомості про їх утримання та перерахування. Позов мотивовано тим, що Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.09.22. по справі № 592/4480/22 визнано незаконним та скасовано наказ № 91-Л від 18.04.22 КПСОР «Паливокомуненерго» «Про призупинення трудового договору із [PERSON] ». Зазначене судове рішення залишено у силі постановою Сумського апеляційного суду від 31.01.23. Крім того постановою Сумського апеляційного суду від 25.04.24 по справі № 592/9686/22 стягнуто на його користь середній заробіток за період з 19.04.2022 року по 31.01.2023 у розмірі 139050 грн. 00 коп. Цим же рішенням суду апеляційної інстанції встановлено, що в силу вимог ст. 236 КЗпП України позивач має право на стягнення середнього заробітку, починаючи із 01.02.2023 у зв`язку із не допуском до виконання посадових обов`язків. в силу того, що судом апеляційної інстанції по справі № 592/9686/22, сторонами якої були ті ж самі особи, а предметом спору було стягнення заробітної плати за період з 19.04.2022 по 31.01.2023, позивач звільняється від обов`язку доказування розміру середнього заробітку, а враховуючи, що відповідно до довідок форми ОК-5 та ОК-7, заробітна плата йому не виплачувалась, зазначений розмір середнього заробітку за період з 01.02.23. по 30.04.24 є незмінним і становить 675.00 грн. на день. Крім того, цим же рішенням суду встановлено обставину недопущення [PERSON] до виконання посадових обов`язків, та визначено період - 01.02.2023, починаючи з якого позивач має право на отримання середнього заробітку, оскільки роботодавцем нарахування заробітної плати не проводились. Враховуючи те, що даний позов в частині стягнення заробітної плати відрізняється від позову у справі № 592/9686/22 тільки періодом стягнення, усі належні, достатні та допустимі докази, необхідні для правильного вирішення спору, крім тих. які подаються додатково, містяться у матеріалах справи № 592/9686/22, рішення по якій набрало законної сили. Наказом від 30.04.24 № 21-Л [PERSON] було звільнено з посади головного юрисконсульта KП СОР «Паливокомуненерго» у відповідності до ч. 1 ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін. Оскільки, як випливає із матеріалів справи № 592/9686/22, позивача не було допущено до виконання посадових обов`язків, на його користь повинно бути стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу із розрахунку щоденного заробітку у розмірі 675,00 грн. Таким чином, за період з 01.02.2023 до моменту звільнення 30.04.2024, роботодавець зобов`язаний сплатити на його користь 219375,00 грн., що не було зроблено роботодавцем у день звільнення. Крім того у порушення норм ст. 47 КЗпП України роботодавцем при звільненні не видано письмове повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні. Зазначає, що факт порушення роботодавцем законних прав працівника підтверджено рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.09.22 по справі № 592/4480/22, залишеним у силі постановою Сумського апеляційного суду від 31.01.23, яким визнано незаконним та скасовано наказ № 91-Л від 18.04.22 КПСОР «Паливокомуненерго» «Про призупинення трудового договору із [PERSON] ». Оскільки роботодавцем судове рішення не виконано, працівника до виконання службових обов`язків не допущено, зазначене порушення є триваючим з 19.04.22 моментом призупинення трудового договору, до 30.04.24, моментом звільнення працівника. Допущення роботодавцем такого порушення також підтверджено постановою Сумського апеляційного суду від 25.04.24 по справі № 592/9686/22, якою стягнуто на його користь середній заробіток за період з 19.04.2022 по 3101.2023 у розмірі 139050 грн. 00 коп. За період з 19.04.22. по 30.04.24 роботодавцем не вживалось жодних дій щодо трудового або фінансово-матеріального забезпечення працівника. Станом на момент подання цього позову рішення суду по справі № 592/9686/22 щодо сплати середнього заробітку за період з 19.04.22 по 31.01.23 не виконано, розрахунки при звільненні не проведено, обов`язки щодо видачі письмових повідомлень про нараховані та виплачені суми не виконано. Зазначені порушення трудового законодавства, допущені роботодавцем, змушують його вживати додаткових заходів щодо організації власного життя, забезпечення достатніх базових соціальних, життєвих та фізіологічних потреб. Вважає, що розумним і справедливим розміром відшкодування моральної шкоди за несвоєчасну виплату заробітної плати за увесь час прострочення є грошове відшкодування у розмірі 250 000 грн. Посилаючись на ст. 625 ЦК України просить також стягнути з відповідача інфляційні збитки - 22761,94 грн; штрафні санкції у вигляді 3% річних - 11388.74 грн. Витрати, пов`язані із розглядом справи покласти на відповідача. Ухвалою суду від 26.06.2024 відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання на 10.07.2024. 09.07.2024 позивачем подано клопотання про долучення до матеріалів провадження додаткових письмових доказів, яке задоволено судом. Ухвалою суду від 10.07.2024 закрито підготовче провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 20.08.2024. 20.08.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача з письмовими доказами, протокольною ухвалою суду від 02.09.2024 відмовлено в задоволенні клопотання про поновлення строку на подання відзиву, поновлено строк для подання доказів у справі представником відповідача з долученням доказів до матеріалів справи. 09.09.2024 позивачем надано додаткові пояснення по справі. 11.09.2024 позивачем надано додаткові пояснення по справі. 20.09.2024 позивачем надано додаткові пояснення по справі. Позиції учасників судового провадження. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з мотивів наведених у позові. Щодо стягнення моральної шкоди, просив стягнути з КПСОР «Паливкомуненерго» завдану моральну шкоду, як за не виплату заробітної плати у період з 01.02.2023 по 30.04.2024, так і за не виплату заробітку за час вимушеного прогулу за період з 19.04.2022 до 31.01.2023, визнання незаконним та скасування Наказу № 91-Л від 18.04.2022 КП СОР «Паливкомуненерго» «Про призупинення трудового договору з [PERSON] », яким було призупинено дію трудового договору з ним, не надання відповідачем письмового повідомлення про щомісячні, за період з 19.04.22. по 30.04.24, нараховані суми при звільненні з відображенням сум, нарахованих відповідно до судових рішень. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Сивенко В.М. вважає позовні вимоги необґрунтованими, такими що не ґрунтуються на вимогах закону. Зазначив, що як на підставу своїх позовних вимог про стягнення середньої заробітної плати [PERSON] зазначає про його не допуск до роботи у період з 01.02.2023 по день його звільнення 30.04.2024, але такі доводи не відповідають дійсності оскільки відповідно до наказу № 132/к/тр від 22.11.2022 було скасовано призупинення трудового договору з [PERSON] , запроваджене відповідно до наказу № 58/к/тр від 18.04.2022, про що Позивач був повідомлений по телефону та про необхідність з`явитись на робоче місце. 24.11.2022 [PERSON] прийшов на роботу за новим місцезнаходженням підприємства: [ADDRESS] , 1-й поверх ліворуч, однак відмовився підписатися в наказі № 132/к/тр від 22.11.2022 про ознайомлення з ним, про що складено відповідний акт від 24.11.2022. Цього ж дня, 24.11.2022 Позивачу було вручено наказ № 133/л від 24.11.2024 про зміну істотних умов праці, в якому встановлювався графік роботи [PERSON] , однак підписатися в наказі № 133/л від 24.11.2022 про ознайомлення з ним Позивач теж відмовився, про що складено акт від 24.11.2022, цього ж дня вказаний наказ про зміну істотних умов праці було надіслано Позивачу поштою, що підтверджується поштовою квитанцією з описом вкладення. Після 24.11.2022 Позивач жодного разу не з`явився на роботі, про що свідчать табелі обліку робочого часу, де у графі про явку на роботу щодо [PERSON] стоїть відмітка «І» - відсутній з невідомих причин. Крім того, Позивачу надсилався лист про необхідність повідомлення останнім про причини відсутності на робочому місці 24.11.2022 та 28.11.2022 , який залишився без відповіді з боку [PERSON] . Підприємство допустило до роботи Позивача, натомість останній порушуючи трудовий договір та норми КЗпП не виходив на роботу та про причини своєї не явки не повідомляв Підприємство, а тому відсутні підстави для стягнення на його користь заробітної плати. Крім того, у справі № 592/9686/22, на висновки в якій посилається Позивач, не досліджувалось питання допуску, або не допуску до роботи останнього, суд лише зазначив що відсутні такі докази, а тому це не є преюдиційним фактом. Зазначає, що з урахуванням відсутності факту недопуску [PERSON] на роботу відсутні підстави для задоволення похідних вимог щодо стягнення моральної шкоди та сум штрафних санкцій. Крім того, стягнення інфляційних та 3 % річних у трудових правовідносинах не передбачено трудовим законодавством. Фактичні обставини, встановлені судом. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до таких висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який набрав законної сили. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення для справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.09.2022 у цивільній справі № 592/4480/22 за позовом [PERSON] до Комунального підприємства Сумської обласної ради «Паливокомуненерго» про скасування наказу про призупинення трудового договору визнано незаконним та скасовано Наказ № 91-Л від 18.04.2022 КП СОР «Паливкомуненерго» «Про призупинення трудового договору з [PERSON] », яким призупинено дію трудового договору з [PERSON] - головним юрисконсультом. Рішення набрало законної сили 31.01.2023. Постановою Сумського апеляційного суду від 25.04.2024 у цивільній справі № 592/9686/22 за позовом [PERSON] до Комунального підприємства Сумської обласної ради «Паливкомуненерго» про стягнення заробітної плати Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.08.2023 та ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.01.2024 скасовано та ухвалено нове рішення. Позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства Сумської обласної ради «Паливкомуненерго» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19.04.2022 до 31.01.2023 в сумі 139050 гривень 00 копійок, з послідуючим відрахуванням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів. В іншій частині позовних вимог [PERSON] відмовлено. Згідно мотивувальної частини даної постанови, [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем КП СОР «Паливокомуненерго», працював на посаді головного юрисконсульта. Наказом № 91-Л від 18.04.2022 КП СОР «Паливокомуненерго» «Про призупинення трудового договору з [PERSON] » призупинено дію трудового договору з [PERSON] з 19.04.2022 до відновлення можливості виконувати роботу, але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.09.2022, яке постановою Сумського апеляційного суду від 31.01.2023 залишено без змін, визнано незаконним та скасовано наказ № 91-Л від 18.04.2022 КП СОР «Паливокомуненерго» «Про призупинення трудового договору з [PERSON] », яким призупинено дію трудового договору з [PERSON] - головним юрисконсультом. Встановлено, що в період з 19.04.2022 і до 31.01.2023 (дата набрання рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.09.2022 законної сили) позивач не працював та перебував у вимушеному прогулі, що, відповідно, є підставою для стягнення з відповідача середнього заробітку за вказаний період, який обраховується відповідно до Порядку №100. Визначаючи період стягнення з відповідача середнього заробітку, суд першої інстанції не врахував, що рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.09.2022, яким визнано незаконним та скасовано наказ комунального підприємства від 18.04.2022 про призупинення трудового договору, набрало законної сили 31.01.2023, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивача допущено до виконання посадових обов`язків з 01.12.2022. Натомість, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку, починаючи з 01.03.2023, оскільки з огляду на положення ст. 236 КЗпП України не допуск позивача до виконання посадових обов`язків, є підставою для стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, однак з таким вимогами до суду [PERSON] не звертався. Висновки суду першої інстанції про те, що у період з 19.04.2022 до 31.11.2022 підприємство працювало на умовах неповного робочого тижня і становило 44 робочих дні, ґрунтується виключно на доводах відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, при цьому суду не було надано доказів на підтвердження цих обставин. Таким чином, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати позивача, що становить 675 грн. 00 коп. та кількістю робочих днів у період з 19.04.2022 до 31.01.2023 - 206 робочих дні, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню з відповідача становить 139050 грн. 00 коп., з послідуючим відрахуванням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів. Як вбачається з Постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 75155800 від 29.05.2024 старшого державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мироненко С.О. на підставі заяви про примусове виконання виконавчого листа № 592/9686/22, який виданий Ковпаківським районним судом м. Суми 02.05.2024, відкрито виконавче провадження про стягнення боргу 139050,00 грн. з КП СОР «Паливкомуненерго» на користь [PERSON] (а.с 123). Судовим розглядом також встановлено, що Рішенням Сумської обласної ради восьмого скликання тринадцятої сесії від 29.09.2022 «Про припинення користування та закріплення майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області» припинено користування майном, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області та закріплене п. 1.3 За Сумською обласною радою нежитловими приміщеннями площею 33.8 кв.м. (що відповідає кабінетам №№ 105, 106, 107) та приміщеннями загального (спільного) користування площею 13.4 кв.м за адресою: [ADDRESS] на першому поверсі будівлі. п. 2.4 Закріпити на праві господарського відання за Комунальним обласним підприємством Сумської обласної ради «Паливокомуненерго» нежитлові приміщення площею 33.8 кв.м. (що відповідає кабінетам №№ 105, 106, 107) та приміщення загального (спільного) користування площею 13.4 кв.м за адресою: [ADDRESS] на першому поверсі будівлі (а.с. 103, 104). В зв`язку з прийняттям даного рішення Сумською обласною радою фактичне розташування відповідача змінилось на: [ADDRESS] на першому поверсі будівлі та стало відмінним від юридичної адреси: [ADDRESS] . 21.02.2022 наказом № 4-О в.о. директора КП СОР «Паливкомуненерго» Подоліна М.В. в зв`язку з виробничою необхідністю, зменшенням об`ємів робіт та скрутним фінансовим становищем підприємства було встановлено для працівників підприємства скорочений режим робочого часу з 01.05.2022 по 30.09.2022 (одноденний робочий тиждень) не менше 40 годин на місяць. 27.02.2023 наказом № 4-О «Про зміну робочого часу» в.о. директора КП СОР «Паливкомуненерго» Забіцького Д.В. у зв`язку з виробничою необхідністю, зменшенням об`ємів робіт та скрутним фінансовим становищем підприємства було встановлено для працівників підприємства скорочений режим робочого часу з 01.05.2023 по 30.09.2023 (одноденний робочий тиждень) не менше 40 годин на місяць (а.с. 85). 28.02.2023 наказом № 05-О «Про зміну робочого часу» в.о. директора КП СОР «Паливкомуненерго» Ткачука С.О. у зв`язку з виробничою необхідністю, зменшенням об`ємів робіт та скрутним фінансовим становищем підприємства було встановлено для працівників підприємства скорочений режим робочого часу з 01.05.2024 по 30.09.2024 (одноденний робочий тиждень) не менше 40 годин на місяць (а.с. 98). 22.11.2022 наказом в.о. директора КП СОР «Паливкомуненерго» № 13/к/тр «Про скасування призупинення трудового договору з [PERSON] » «

Outcome: partial