Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

В провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебувала вказана цивільна справа. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.08.2024 року в задоволенні позовних вимог АТ «Альфа Банк» відмовлено повністю. 26.08.2024 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла заява представника відповідача - адвоката Примака В.А. про ухвалення додаткового рішення у справі. В заяві просить суд ухвалити додаткове рiшення про стягнення з АТ «Альфа Банк» на користь [PERSON] судових витрат за надану правничу допомогу в сумі 15000 грн. та витрати, пов`язані із сплатою судового збору. Заяву обгрнутовує тим, що під час ухвалення судового рішення у справі суд не вирішив питання про стягнення цих судових витрат. Сторони в судове засідання не з`явилися. 19.09.2024 року до суду надійшла заява представника позивача адвоката Луньової А.Г., в якій представник зазначила, що заява про ухвалення додаткового рішення не підлягає до задоволення, оскільки пропущений строк на подання доказів про понесення судових витрат. Окрім того, ні відповідач, ні її адвокат не робили заяву до закінчення судових дебатів про те, що докази понесення судових витрат будуть надані протягом п`яти днів, що э самостійною підставою доля відмови у стягненні таких витрат. Також зазначила, що до заяви про ухвалення додаткового рішення надано клопотання представника відповідача від 11.03.2024 року, в якій він заяви вив, що не вважає за необхідне направляти позивачу копію доказів на підтвердження правової допомоги. При цьому копії таких доказів на адресу АТ «СЕНС БАНК» стороною відповідачки дійсно не направлялись. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Згідно п. 3 ч. 1, ч. 2, 3, 5 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Відповідно до ч.3 ст.259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Так, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст. ст.. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до статті 134 ЦПК України передбачено обов`язок сторін попередньо визначити суми судових витрат. Зокрема, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (частина перша цієї статті). У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (частина друга цієї статті). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Отже, першою заявою по суті справи зі сторони відповідача є відзив на позовну заяву. Як встановлено судом, 16.09.2023 року до суду надійшла заява [PERSON] про перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.09.2022 року, яка не є першою заявою по суті спору. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.10.2023 року скасоване заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі за позовом АТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Після скасування заочного рішення та призначення справи до судового розгляду відповідач не скористалася своїм правом на подачу першої заяви по суті - відзиву на позовну заяву разом з попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат. При цьому, суд враховує правовий висновок ВП Верховного Суду , викладений у постанові від 12.11.2019 року у справі № 904/4494/18, згідно якого, «6.50. Щодо клопотання позивача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу на представництво інтересів КП «Сансервіс» у суді касаційної інстанції Велика Палата Верховного Суду зазначає таке. 6.51. Частинами першою та другою статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. 6.52. З огляду на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач разом з першою заявою по суті спору не подав суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи, Велика Палата Верховного Суду відмовляє у відшкодуванні таких судових витрат. Крім цього, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частина перша статті 15 ЦПК України визначає, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що інтереси відповідача [PERSON] у цивільній справі представляв інтереси адвокат Приймак В.А., який діяв на підставі договору про надання правничої допомоги від 24.08.2023 року та ордеру серії СА №1063915 від 11.09.2023 року. Згідно п.1.1. договору від 24.08.2023 року, довірений ( [PERSON] ) доручає, а адвокат (Приймак В.А.) приймає на себе зобов`язання про надання допомоги по представництву інтересів в суді в обсязі та умовах, передбачених цією угодою. Пунктом 2.1. договору передбачено, що адвокат приймає на себе зобов`язання по наданню слідуючих юридичних послуг довіреному: представництво інтересів [PERSON] при розгляді заяви про перегляд заочного рішення суду з усіма правами, передбаченими ст.ст. 42,49 ЦПК України без обмежень, а також в апеляційній інстанції та органах ДВС. Відповідно до п.3.2. договору, довірений своєчасно проводить оплату послуг у відповідності з розділом четвертим договору. Пунктами 4.1., 4.2. договору передбачено, що передоплата послуг адвоката по угоді складає 15000 грн. Подальша оплата послуг адвоката проводиться шляхом відшкодування понесених витрат повіреним за наданими ним розрахунками, а також преміальні % від суми отриманої по справі на користь довірителя чи стягнутої з нього/захищеної суми платежів. У розрахунку судових витрат від 11.09.2023 року, який доданий до заяви про перегляд заочного рішення та заяви по ухвалення додаткового рішення зазначено, що відповідач понесла наступні судові витрати: судовий збір за подання заяви про перегляд заочного рішення - 536, 80 грн.; оплата послуг наданих адвокатом згідно договору №24/08-23п від 24.08.2023 року - 15000 грн. Також до заяви про ухвалення додаткового рішення доданий акт виконаних робіт від 24.08.2023 року до договору про надання юридичної допомоги від та від 24.08.2023 року. Даним актом [PERSON] та адвокат Примак В.А. засвідчують, що відповідно до умов Договору №24/09 про надання правової допомоги від 24.08.2023 року між замовником [PERSON] та виконавцем адвокатом Примаком В.М. були проведені роботи. Крім того, до заяви про ухвалення додаткового рішення додано копію договору про надання правничої допомоги № 24/09 від 24.08.2023 року, який в матеріалах справи відсутній. Як встановлено судом, інтереси відповідача [PERSON] у цивільній справі представляв інтереси адвокат Приймак В.А., який діяв на підставі договору про надання правничої допомоги від 24.08.2023 року, який не містить номеру. Як вбачається з квитанції №24/08 про оплату юридичних послуг від 24.08.2023 року, [PERSON] проведено оплату за надання послуг по договору №24/08 в сумі 15000 грн. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено, що вона сплатила витрати на правову допомогу в сумі 15000 грн., саме за договором про надання правничої допомоги від 24.08.2023 року, на підставі якого інтереси відповідача представляв адвокат Примак В.А. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. Згідно ч.4 ст. 263 ЦПУ України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Крім цього суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Останнє судове засідання у справі за участі сторін відбулося 01.08.2024 року, але в подальшому було відкладено до 15.08.2024 року 15.08.2024 року судове засідання у справі відбулося без участі сторін. Суд звертає увагу на те, що сторона відповідача до закінчення судових дебатів у справі не робила заяву про надання доказів про понесення витрат на правову допомогу, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимоги відповідача про стягнення з позивача на її користь витрат, пов`язаних з надання правової допомоги. Щодо вимоги відповідача про стягнення з позивача на її користь витрат пов`язаних зі сплатою судового збору при подачі заяви про перегляд заочного рішення в сумі 536,80 грн., то суд приходить до наступних висновків. Так, відповідно до ст. 133 ЦПК України, судовий збір відноситься до судових витрат. Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 3Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду заяви про перегляд заочного рішення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Як вбачається з квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №66990388 від 11.09.2023 року [PERSON] за подачу до суду заяви про перегляд заочного рішення було сплачено 536,80 грн. Враховуючи те, що заява [PERSON] заява про перегляд заочного рішення була задоволена, а заочне рішення скасоване, суд приходить до висновку про стягнення з АТ «Альфа Банк» на користь [PERSON] 536,80 грн., судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви.

Outcome: partial