Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Рух справи. У червні 2024 року позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося через підсистему «Електронний суд» до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на ступні обставини. 21.05.2021 року між [PERSON] та АТ «Укрсиббанк» був укладений договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № [NUMBER] , відповідно до умов якого товариство надало відповідачу споживчий кредит у сумі 39 461,59 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Відповідно до п. 1.1 вказаного договору Підписуючи цей Договір, Позичальник погоджується з викладеними у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків (далі - правила), які розміщені для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com/ua/personal/credits. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Договору. Відповідач користуючись коштами наданими йому Банком не виконав своєчасно та у повному обсязі свої зобов`язання не вносив платежі, передбачені умовами Договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов Договору у Відповідача утворилася заборгованість за вищезазначеним договором (виписки надаються). 23.01.2023 року АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», уклали Договір факторингу №235, згідно якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «Укрсиббанк», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 97679022000 від 21.05.2021 року. Всупереч умов кредитного договору відповідач тривалий час своєчасно не вносить платежів на повернення кредиту, що суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 20 217,75 грн., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту 15 686,59 грн.; заборгованість за відсотками 00,00 грн.; заборгованість за комісією 4 531,16 грн. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 15 липня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження по справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 92). Одночасно, вказаною ухвалою вище, витребувано у АТ «Укрсиббанк» виписки з карткового рахунку [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за кредитним договором № 97679022000 від 21.05.2021 року за період з 21.05.2021 року до 23.01.2023 року. 08.08.2024 року за вх. № 42046 судом отримано від АТ «Укрсиббанк» інформацію, яка витребовувалася ухвалою судді від 15.07.2024 року. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 108, 115). У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином. Про причини неявки не повідомив, відзиву або будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило (а. с. 97, 106, 118). Згідно з ст. ст. 280-282 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. У зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно із ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено наступні фактичні обставини. 21.05.2021 між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № [NUMBER] (а.с. 23-27), відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору та Правил. Відповідно до п. 1.1 Договору, підписуючи цей Договір, позичальник погоджується з викладеними у Правилах споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків, які розміщені для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com/ua/personal/credits. Відповідно до п. 1.2 Договору правила після підписання сторонами договору стають його невід`ємною частиною. Підписуючи договір, сторони підтверджують, що досягли згоди за усіма істотними умовами договору, які викладені в цьому договорі та в правилах. Відповідно до п. 2.3 Договору банк відкриває позичальнику поточний картковий рахунок та здійснює його розрахунково-касове обслуговування на умовах Правил. Відповідно до п. 3.1 Договору сума кредиту за Договором, становить 39461,59 грн. Кредит надається Позичальнику без застави. Відповідно до п. 3.2 Договору надання кредиту здійснюється у термін не пізніше ніж 30 календарних днів з моменту підписання Договору. Відповідно до п. 3.3 Договору кредит надається Позичальнику для особистих потреб, а саме: в сумі 38 628,57 грн. на придбання товару. Відповідно до п. 3.5 Договору повернення кредиту, плати за кредит, інших платежів здійснюється у відповідності з Правилами на рахунок № [NUMBER] в AT«Укрсиббанк» або на умовах договірного списання, передбаченого цим Договором та Правилами. Відповідно до п. 3.6, 3.7 Договору позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення ануїтетних платежів відповідно до Графіка платежів, що викладений у Додатку № І. до Договору, але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернений не пізніше 21.07.2022. Розмір ануїтетного платежу становить 2864 грн. з моменту укладання договору до 21.03.2022 року, з 22.03.2022 року розмір ануїтетного платежу становить 3851 грн. Розмір першого ануїтетного платежу може відрізнятись від розміру наступних платежів, розмір останнього ануїтетного платежу може відрізнятись від розміру попередніх платежів. Ануїтетний платіж повинен сплачуватись щомісячно до 4 числа (включно) кожного місяця. Відповідно до п. 3.9 - 3.13 Договору процентна ставка за Договором встановлюється в розмірі 0,00001 % річних. За користування кредитними коштами понад встановлений Договором термін встановлюється процентна ставка в розмірі 7.00001 % річних. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника за Договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або не повної сплати платежу встановленого у Договорі, і нараховуються до моменту погашення такої заборгованості. Нарахування процентів здійснюється в порядку, передбаченому Правилами. Позичальник сплачує Банку комісії відповідно до умов цього Договору та Додатку №1 до Договору, який є його невід`ємною частиною. Також, встановлено, що відповідачем підписано анкету-заявку на надання споживчого кредиту від 21.05.2021 та паспорт споживчого кредиту від 04.10.2021 (а.с. 22, 28). Встановлено, що АТ «Укрсиббанк» виконало свої зобов`язання за кредитним договором №97679022000 від 21.05.2021, а саме надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 39 461,59 грн., шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника [NUMBER] , відкритий у банку, що підтверджується випискою по картковому рахунку відповідача за період з 21.05.2021 по 23.01.2023 (а.с. 99-102). 23.01.2023 між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №235 (а.с. 36-41), відповідно до якого клієнт відступає фактору, а фактор зобов`язується прийняти права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах визначених цим договором. Відповідно до п. 3.1 Договору факторингу, сума фінансування, що надається фактором клієнту під відступлення права вимоги становить 1607758,80 грн. Відповідно до п. 3.2 Договору факторингу, фактор зобов`язується сплатити клієнту суму фінансування одним платежем не пізніше дати підписання сторонами акту приймання-передачі прав вимоги за формою, передбаченою у додатку №2. Згідно з п. 4.1 Договору факторингу, право власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від клієнта до фактора, та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань, в межах відступлених прав вимог у фактора виникає з моменту підписання акту приймання-передачі права вимоги, але не раніше сплати фактором суми фінансування у порядку визначеному договором. Згідно акту приймання-передачі права вимоги від 23.01.2023 до договору факторингу №235 від 23.01.2023 (а.с. 63), АТ «Укрсиббанк» передав, а новий кредитор ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняв права вимоги разом з реєстром боржників. З витягу з реєстру боржників до договору факторингу №235 від 23.01.2023 (а.с. 42), вбачається, що до переліку входить кредитний договір № 97679022000 від 21.05.2021, позичальником за яким є [PERSON] та загальна сума заборгованості за договором становить 20 217,75 грн. З копії платіжної інструкції №69860 від 23.01.2023 (а.с. 44) вбачається, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатило ціну згідно договору факторингу №235 від 23.01.2023 у розмірі 1607758,80 грн. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо повернення наданого йому кредиту в строки, передбачені кредитним договором № 97679022000 від 21.05.2021, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 33), згідно якого заборгованість відповідача за кредитним договором №97679022000 від 21.05.2021 становить 20 217,75 грн., яка складається із: 15 686,59 грн. заборгованості за тілом кредиту та 4531,16 грн. заборгованості за комісією. Норми матеріального та процесуального права України, якими керується суд. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у строк, передбачений у зобов`язанні та відповідно до вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплатили процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За правилами ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі №450/1686/17). Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу. Висновки суду. З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача є законними та такими, що підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість у сумі 20 217,75,00 грн. Судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом, позивачем були понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422,40 грн., які документально підтверджені (а.с.66). Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то указана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved