Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-10 00:00:00

16.01.2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 225 377 грн. 07 коп., які були безпідставно стягнути в якості аліментів станом на 30.09.2023 року у виконавчому провадженні № [NUMBER], що перебувало на виконанні у Запорізькому відділі державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а також стягнути понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 29.04.2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Шлюб було розірвано за рішенням суду 02.06.2014 року. Відповідно до рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2014 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. З 10.06.2015 року на виконанні у Запорізькому ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № [NUMBER] за виконавчим листом № 333/3277/14-ц. Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 27.10.2017 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно доньки - [PERSON] , [INFO] . За рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31.05.2018 року дитину [PERSON] усиновив інший чоловік, про що внесено відповідні зміни до свідоцтва про її народження (справа № 333/2045/18). Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.11.2023 року (справа № 333/1317/23) припинено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , що стягуються за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2014 року по справі № 333/3277/14-ц, починаючи з дня набрання законної сили судового рішення по справі № 323/995/17, тобто з 01.07.2018 року; звільнено [PERSON] від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , що стягуються за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2014 року по справі № 333/3277/14-ц у виконавчому провадженні № [NUMBER], яке перебуває на виконанні у Запорізькому ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства петиції (м. Одеса), починаючи з дня набрання законної сили судового рішення по справі № 323/995/17, тобто з 01.07.2018 року; звільнено [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам, що нарахована в період з 01.07.2018 року у виконавчому провадженні № [NUMBER], яке перебуває на виконанні у Запорізькому відділі державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Тобто, з 01.07.2018 року [PERSON] втратила правові підстави для стягнення аліментів, не довела до відома ні позивача, ні виконавчу службу, про усиновлення доньки іншим чоловіком. Згідно з розрахунком заборгованості по аліментам від 29.11.2023 року з [PERSON] на користь [PERSON] в період з серпня 2021 року по вересень 2023 року стягнуто 225 377 грн. 07 коп., які відповідач отримала безпідставно. Ухвалою від 09.04.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження та витребувано з Запорізького ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копію виконавчого провадження № [NUMBER]. 19.04.2024 року на виконання вимог ухвали суду від третьої особи надійшли копії матеріалів виконавчого провадження № [NUMBER]. 06.05.2024 року до суду від представника відповідача - адвоката Соколової Н.І. через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позов. Заперечення проти позову обґрунтовані таким. [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] з 29.04.2011 року. В шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2014 року з [PERSON] на користь відповідача були стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі з усіх видів заробітку до досягнення нею повноліття. Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 27.10.2017 року позивач [PERSON] був позбавлений батьківських прав щодо доньки [PERSON] . Після розлучення з позивачем [PERSON] уклала шлюб з іншим чоловіком, який, згідно з рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя усиновив доньку [PERSON] . Позивач в позовній заяві просить суд стягнути з [PERSON] кошти розмірі 225 377 грн. 07 коп., які були безпідставно стягнуті в якості аліментів станом на 31.01.2023 року у виконавчому провадженні № [NUMBER], яке перебуває на виконанні у Запорізькому ВДВС у Запорізькому район Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). [PERSON] зазначає, що відсутні підстави вважати, що ці грошові кошти є безпідставно набутим майном, оскільки аліменти отримані нею від позивача на підставі судового рішення, яке набрало законної сили. Стягнення аліментів припинено на підставі рішення Комунарського районного суді м. Запоріжжя від 10.11.2023 року по справі № 333/1317/23. [PERSON] добросовісно використала кошти, сплачені їй в якості аліментів, виключно для забезпечення потреб доньки на підставі відповідного судового рішення про стягнення аліментів, а відповідач [PERSON] не надав суду доказів нецільового використання цих коштів, тому вимога про повернення безпідставно стягнутих коштів не відповідає вимогам закону. 13.05.2024 року ухвалою суду підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача позов підтримував, просив його задовольнити. Суду зазначив, що саме з 01.07.2018 року його довіритель був звільнений від обов`язку сплачувати аліменти на утримання доньки, тому, що дитина була усиновлена і це чітко передбачено діючим законодавством. Про усиновлення дитини [PERSON] не повідомила позивача, також не звернулась з відповідною заявою до виконавчої служби, а продовжувала отримувати аліменти на доньку. Тому позивач був вимушений звертатись до суду із позовом про припинення стягнення аліментів та звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, ці вимоги судом було задоволено. На даний час є законні підстави для стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечувала, просила суд у його задоволенні відмовити, з тих підстав, що [PERSON] дійсно отримувала кошти, сплачені в якості аліментів, проте добросовісно використала їх для забезпечення потреб дитини. Отримані кошти є власністю дитини і мають використовуватись за цільовим призначенням в інтересах дитини. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1 СК України - Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Фактичні обставини, встановлені судом та мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Судовим розглядом встановлено, що з 29.04.2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] (після розірвання шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ») було розірвано за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя 02.06.2014 року. Відповідно до рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя справа № 333/3277/14-ц від 12.05.2014 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 27.10.2017 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно доньки - [PERSON] , [INFO] . За рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31.05.2018 року дитину [PERSON] усиновив інший чоловік, про що внесено відповідні зміни до свідоцтва про її народження (справа № 333/2045/18). Згідно з рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.11.2023 року (справа № 333/1317/23) припинено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , що стягуються за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2014 року по справі № 333/3277/14-ц, починаючи з дня набрання законної сили судового рішення по справі № 323/995/17, тобто з 01.07.2018 року; звільнено [PERSON] від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , що стягуються за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2014 року по справі № 333/3277/14-ц у виконавчому провадженні № [NUMBER], яке перебуває на виконанні у Запорізькому ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства петиції (м. Одеса), починаючи з дня набрання законної сили судового рішення по справі № 323/995/17, тобто з 01.07.2018 року; звільнено [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам, що нарахована в період з 01.07.2018 року у виконавчому провадженні № [NUMBER], яке перебуває на виконанні у Запорізькому ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Судом оглянуто матеріали виконавчого провадження № [NUMBER], за яким встановлено наступне: виконавче провадження було відкрите 10.06.2015 року, завершене виконавче провадження 25.12.2023 року на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». З розрахунку заборгованості від 25.12.2023 року вбачається, що згідно з розрахунком Оріхівського відділу ВДВС заборгованість по аліментам станом на 01.04.2018 рік становить 29 034 грн. 46 коп., станом на 25.12.2023 року становить мінус 295 437 грн. 25 коп. Суд в черговий раз наголошує, що ст. 179 СК України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до ЦК України. При вирішенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача коштів безпідставно отриманих аліментів за період з серпня 2021 року по вересень 2023 року включно у розмірі 225 377 грн. 07 коп. суд керується такими мотивами. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно зі ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. За рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31.05.2018 року дитину [PERSON] усиновив інший чоловік, про що внесено відповідні зміни до свідоцтва про її народження (справа № 333/2045/18). Згідно з рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.11.2023 року (справа № 333/1317/23) припинено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , що стягуються за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2014 року по справі № 333/3277/14-ц, починаючи з дня набрання законної сили судового рішення по справі № 323/995/17, тобто з 01.07.2018 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З огляду на те, що з 01.07.2018 року (рішення про усиновлення набуло законної сили) [PERSON] була усиновлена іншим чоловіком, у цей період кошти на утримання дитини стягувались на користь відповідача безпідставно, а тому підлягають поверненню. Позивачем прийнято до уваги розрахунок заборгованості від 30.09.2023 року та прораховано період нарахувань з серпня 2021 року до вересня 2023 року включно, сума дійсно складає 225 377 грн. 07 коп., проте позивач не врахував, що мав ще заборгованість по аліментам за минулий період. Суд, прийняв до уваги розрахунок Запорізького ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), який знаходиться в матеріалах виконавчого провадження № [NUMBER]. Так, за період з 01.07.2018 року (дата, коли позивач звільнений від обов`язку сплачувати аліменти) по вересень 2023 року сума сплачених аліментів складає 225 377 грн. 07 коп. Проте, станом на 01.04.2018 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 29 034 грн. 46 коп., за період з квітня 2018 року по червень 2018 року включно - 5 083 грн. 86 коп., тому суд вважає за доцільне відрахувати суму наявного боргу до 01.07.2018 року з безпідставно виплачених аліментів - 225 377 грн. 07 коп. - 29 034 грн. 46 коп. - 5 083 грн. 86 коп. = 191 258 грн. 75 коп. В зв`язку з чим позов в частині стягнення безпідставно отриманих коштів підлягає частковому задоволенню. Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року). Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач при зверненні до суду судовий збір не сплачував, так як звільнений від їх сплати (посвідчення серії [NUMBER] від 13.04.2018 року - учасник бойових дій). Позов задоволено на 84 %, тому від суми судового збору - 2 253,00 грн., стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 1 892 грн. 52 коп. На підставі викладеного відповідно до Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 180-184, 192 СК України ,

Outcome: partial