Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

У жовтні 2023 року заступник керівника Броварської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області звернулася до суду з даним позовом, в якому просить конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області земельну ділянку громадянина російської федерації [PERSON] сільськогосподарського призначення з кадастровим № 3210600000:00:006:0405 площею 0,0121 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , та сягнути понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що за результатами опрацювання відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлено, що [PERSON] , [INFO] , який є громадянином російської федерації, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 січня 2015 року № 1-264, виданого державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області, набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим № 3210600000:00:006:0405 площею 0,0121 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Право власності на дану земельну ділянку зареєстровано 23 січня 2015 року за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі рішення державного нотаріуса Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавської В.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 18814071 від 23 січня 2015 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 556416032106). При цьому, з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та свідоцтва про право на спадщину за заповітом вбачається, що [PERSON] станом на дату набуття права власності на земельну ділянку з кадастровим № 3210600000:00:006:0405 був громадянином російської федерації та проживав в місті Новий Уренгой Ямало-Ненецького автономного округу російської федерації. З інформації ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 28 квітня 2023 року № 8010.6.1-15441/80.2-23 відомостей про належність [PERSON] до громадянства України, документування паспортом громадянина України та паспортом громадянина України за кордон не встановлено. Таким чином, громадянин російської федерації [PERSON] 23 січня 2015 року в порядку спадкування набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, однак, протягом року не виконав покладений на нього чинним законодавством України обов?язок по відчуженню земельної ділянки та залишається її власником дотепер. У зв`язку із викладеним, наявні підстави для конфіскації у громадянина російської федерації [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 3210600000:00:006:0405 у власність держави, через що позивач вимушений звернутись до суду. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача Заступника керівника Броварської окружної прокуратури Київської області - прокурор Броварської окружної прокуратури Щербатюк О.Л. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просили їх задовольнити. Позивач Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області в судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у визначеному цивільним процесуальним законодавством порядку, в тому числі шляхом публікації на веб-сайті оголошення про виклик. Причини неявки суду неповідомлені. Будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням викладеного, а також за згодою позивача суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 січня 2015 року № 1-264, виданого державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області, [PERSON] , [INFO] , який є громадянином російської федерації, набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим № 3210600000:00:006:0405 площею 0,0121 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Право власності на дану земельну ділянку зареєстровано 23 січня 2015 року за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі рішення державного нотаріуса Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавської В.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 18814071 від 23 січня 2015 року (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна - 556416032106). З інформації ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області від 28 квітня 2023 року № 8010.6.1-15441/80.2-23 відомостей про належність [PERSON] до громадянства України, документування паспортом громадянина України та паспортом громадянина України за кордон не встановлено. Інтереси держави в суді представляє прокурор на підставі положень частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», в якій передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі їх порушення або загрози порушення, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Статтями 13, 14\~Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією\~Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Відповідно до статті 1\~Земельного кодексу\~України (далі ЗК України) земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону. Згідно зі\~статтею 19\~ЗК України землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних. Відповідно до частини п`ятої статті 22\~ЗК України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Частиною другою статті 81\~ЗК України передбачено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності лише на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Вимогами даної статті визначено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки вищевказаних категорій з наступних підстав: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; прийняття спадщини. Згідно з ч. 3\~ст. 81 Земельного кодексу України\~іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до частиною четвертою статті 81\~ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені частинами другою та четвертою статті 145 ЗК України: - у разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Таким чином, нормами земельного законодавства чітко визначені права іноземців щодо спадкування земельних ділянок сільськогосподарського призначення та обов`язок припинити право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення шляхом її відчуження протягом року. Пунктом 10 частини першої статті 346\~Цивільного кодексу\~України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Частиною п`ятою статті 41\~Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Згідно пункту «е» частини першої статті 140\~ЗК України однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Примусове припинення прав на земельну ділянку відповідно до пункту «в» частини першої статті 143 ЗК України здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Таким чином, особа може бути позбавлена її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Згідно зі статті 125\~ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Право власності на земельні ділянки громадянин російської федерації [PERSON] набув 23 січня 2015 року, після державної реєстрації речового права на нерухоме майно. Однак, у подальшому та по даний час відповідач дані земельні ділянки не відчужив, чим безпідставно порушив річний строк, встановлений частиною четвертою статті 81 ЗК України, а тому наявні всі підстави для конфіскації цієї ділянки у власність держави, з огляду на що суд позовні вимоги задовольняє повністю. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 4 026 грн. 00 коп.

Outcome: approved