Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

Фізична особа-підприємець [PERSON] через свого представника адвоката Недокус В.І. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок затоплення, просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану затопленням в розмірі, визначеному висновком судової будівельно-технічної експертизи (16\~306,63 грн) та витрати на локалізацію затоплення у розмірі 22\~548, 00 грн. Крім того просить вирішити питання відшкодування судових витрат. В обґрунтування вимог зазначає, що їй на праві власності належить нежитлове приміщення стоматологічного кабінету №73, що знаходиться по [ADDRESS] . Вказане приміщення розташоване під приміщенням квартири [ADDRESS] , користувачем якої є відповідач [PERSON] . 29.08.2023 [PERSON] виявила затоплення свого нежитлового приміщення з квартири відповідача, внаслідок чого викликала комісію обслуговуючої організації ПП «Наш Дім», якою в присутності позивача та відповідача по справі здійснено огляд обох приміщень на предмет виявлення та встановлення факту залиття приміщення позивача. За результатом обстеження комісією в складі представників ПП «Наш Дім» складено акт, в якому вказано, що при візуальному обстеженні виявлено мокрі сліди від затікання та причиною затоплення визначено несправність кранів холодної і гарячої води, відсутність змішувача у ванній кімнаті квартири [ADDRESS] . Із даним актом [PERSON] ознайомлений, що підтверджується його підписом в відповідній графі вказаного акту. Додатково в акті комісії зазначено, що в квартирі антисанітарія, багато сміття, який ФОП [PERSON] разом з ПП «Наш Дім» за власні кошти вивезли, встановили новий змішувач та замінили крани. Посилаючись на наведене просила задовольнити позов. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.09.2023 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.11.2023 суд задовольнив клопотання позивача та призначив у справі судову будівельно-технічну експертизу. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.04.2024 справу повторно направлено на експертизу через невиконання попередньої ухвали суду. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.06.2024 поновлено провадження у справі. Протокольною ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.07.2024 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.08.2024. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, попередньо надіславши заяву, в якій просили розгляд проводити у їх відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечили. Відповідач неодноразово повідомлявся про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Відзив та заперечення на позов не подавав. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі обставини. Позивач [PERSON] є власником нежитлового приміщення стоматологічного кабінету за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою № 5004011737512-12065355420 від 21.09.2023. Відповідно до Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва № 29999 від 05.10.2021, приміщення за адресою: [ADDRESS] , є нежитловим приміщенням, приміщенням стоматологічного кабінету. Згідно Акту обстеження технічного стану приміщення ФОП [PERSON] (стоматологія) за адресою: [ADDRESS] , від 29.08.2023, складеного комісією в складі представників ПП «Наш дім»: інженера [PERSON] , майстра дільниці [PERSON] , слюсара-сантехніка [PERSON] , та затвердженого директором ПП «Наш дім» [PERSON] , проведено обстеження приміщення ФОП [PERSON] на предмет затоплення вище розташованою кв. 77. При візуальному обстеженні виявлено мокрі сліди від затікання, а саме: - в гардеробній: на підвісній стелі 0,6 м?; відкос над дверима 0,2 м?; біля датчика, пожежної сигналізації та камери відеоспостереження; - в туалеті: стеля 0,8 м?; шов між облицювальною плиткою та одвірком. Причиною затоплення є несправність кранів холодної і гарячої води, відсутність змішувача у ванній кімнаті квартири [ADDRESS] . В квартирі повна антисанітарія, повністю завалена сміттям. ФОП [PERSON] , разом з ПП «Наш дім» за власні кошти вивезли частину сміття з квартири [ADDRESS] (4 прицепи), встановили новий змішувач та змінили крани. 31.08.2023 [PERSON] звернулася з заявою до директора ПП «Наш Дім» з заявою про те, що приміщення її стоматологічного кабінету вже другий раз топить сусід зверху, що проживає на другому поверсі над стоматологією. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 374/24-22 від 12.06.2024, від залиття приміщень стоматологічного кабінету № 73 по [ADDRESS] водою з квартири [ADDRESS] , розташованої поверхом вище, експертом встановлено наступні пошкодження опоряджувальних покриттів: Почекальня площею 12,0 м?: стіни на поверхні стін плями та потемніння фарби від замокання; двері порушене кріплення лиштви до дверної коробки довжиною L = 3м; не працює камера відеоспостереження. 6. Санвузол площею 2,0 м? - стеля на поверхні стелі плями та потемніння фарби від замокання; двері порушене кріплення лиштви до дверної коробки довжиною L = 5м; випала фуга зі шва між плиткою та дверною коробкою довжиною L = 5м; пошкоджений світильник. Окрім того, висновком експерта встановлено наступне: Причиною виникнення пошкоджень приміщень стоматологічного кабінету №73 по [ADDRESS] було потрапляння води з квартири [ADDRESS] цього ж будинку розміщеної поверхом вище через несправність кранів холодної і гарячої води та відсутність змішувача у ванній кімнаті. Вартість ремонтно-будівельних робіт, включаючи вартість будівельних матеріалів, які необхідно виконати для відновлення технічного стану приміщень стоматологічного кабінету №73 по [ADDRESS] в цінах на день дослідження, згідно розрахунку вартості будівельних робіт становить: 16306,63 грн. Вартість завданої матеріальної шкоди, заподіяної власнику об`єкта нежитлового приміщення стоматологічного кабінету №73, яке належить [PERSON] та знаходиться в будинку [ADDRESS] внаслідок залиття, яке відбулося 29 серпня 2023 року становить 16306,63грн. \~ \~ \~ \~Вартість виконаних ФОП [PERSON] будівельних робіт в квартирі [ADDRESS] становить 22\~578 грн. Згідно із відповіддю ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» № 485/07-2 від 14.10.2024, згідно обліку технічної інвентаризації станом на 29.12.2012 квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва, виданого 24.02.2000. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Положеннями статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України). Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене статтею 22 ЦК України. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У статті 1166\~ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.12.2019 у справі № 686/11256/16-ц (провадження № 61-28098св18). У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.12.2022 у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21). Частиною третьою статті 386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до другого абзацу п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 N 76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до частини першої статті 1190\~ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. У постанові Верховного Суду України від 12.02.2014 у справі № 6-168цс13 зроблено висновок по застосуванню статті 1190\~ЦК України та вказано, що зі змісту зазначеної норми матеріального права, особи, які спільно заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Вказаний правовий висновок підтриманий Верховним Судом у постанові від 04.12.2019 у справі № 463/389/14-ц (провадження № 61-29844св18). Зі змісту частини першої вказаної статті випливає, що солідарна відповідальність виникає не лише тоді, коли шкода завдається спільними діями, а й тоді, коли вона завдається спільною бездіяльністю. Відповідно до положень ЦК України співвласники зобов`язані брати участь у витратах на утримання та збереження спільного майна, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними зі спільним майном (ст. 360, 369 ЦК України). Співвласники зобов`язані забезпечувати належний стан спільного майна, принаймні тією мірою, якою це необхідно для того, аби не завдавати шкоди іншим. Цей обов`язок стосується всіх співвласників, оскільки в разі завдання шкоди внаслідок неналежного стану спільного майна, слід вважати, що свій обов`язок порушили таки всі співвласники. Отже, шкода, завдана несправністю спільного майна, має визнаватися такою, що завдана спільно. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (частина перша статті 543 ЦК України). Відповідно до пункту 3 Постанови ПВСУ «Про практику\~розгляду судами\~цивільних справ\~за позовами\~про відшкодування\~шкоди» від\~27.03.1992\~№ 6,\~особи вважаються\~такими,\~що спільно\~завдали шкоди,\~якщо вони\~завдали неподільну\~шкоду взаємопов`язаними\~сукупними діями або діями, поєднаними одним наміром. Солідарний характер відповідальності осіб, які спільно завдали шкоди, пояснюється неподільністю результату їх шкідливих діянь та необхідністю створення умов для відновлення порушених прав потерпілого. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1, 4 ст. 12 ЦПК України). Згідно із частиною першою статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1. ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Звертаючись із позовом до суду, ФОП [PERSON] посилалась на те, що внаслідок залиття належного їй нежитлового приміщення, а саме приміщення стоматологічного кабінету, яке мало місце на початку 29.08.2023, з вини відповідача позивачу заподіяні збитки. У зв`язку із цим позивач просить стягнути із відповідача в рахунок відшкодування шкоди, завданої затопленням її офісного приміщення грошові кошти в розмірі, визначеному у висновку судової будівельно-технічної експертизи, а саме 16\~306,63 грн., а також витрати в сумі 22\~548 гривень, понесені на локалізацію затоплення. Судом установлено, що 29.08.2023 відбулося залиття нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , яке належить позивачу на праві власності. Причиною залиття є несправність кранів холодної і гарячої води, відсутність змішувача у ванній кімнаті квартири [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються актом обстеження технічного стану приміщення ФОП [PERSON] (стоматологія) за адресою: [ADDRESS] , в яких зазначені причини та наслідки залиття. Надаючи оцінку акту від 29.08.2023, складеному комісією в складі представників ПП «Наш дім»: інженера [PERSON] , майстра дільниці [PERSON] , слюсара-сантехніка [PERSON] , та затвердженого директором ПП «Наш дім» Дмитришин А.Є., суд зазначає, що цей акт містить інформацію щодо залиття приміщення за адресою: [ADDRESS] , при її візуальному огляді, зокрема, в акті зазначено про наявність мокрих слідів від затікання в гардеробній та в туалеті. При цьому цей акт складено в день затоплення, а саме 29.08.2023, та з вказаним актом ознайомлений відповідач [PERSON] , про що свідчить його підпис у вказаному акті. Таким чином, факт залиття квартири позивача з вини відповідача підтверджується актом обстеження технічного стану приміщення ФОП [PERSON] (стоматологія) за адресою: [ADDRESS] та висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 374/24-22 від 12.06.2024, відповідно до якого експертом встановлено, що причиною виникнення пошкоджень приміщень стоматологічного кабінету [ADDRESS] було потрапляння води з квартири [ADDRESS] цього ж будинку розміщеної поверхом вище через несправність кранів холодної і гарячої води та відсутність змішувача у ванній кімнаті. Вказаним висновком експерта також встановлено вартість ремонтно-будівельних робіт, включаючи вартість будівельних матеріалів, які необхідно виконати для відновлення технічного стану приміщень стоматологічного кабінету №73 по [ADDRESS] в цінах на день дослідження, згідно розрахунку вартості будівельних робіт становить в розмірі 16306,63 грн., та вартість завданої матеріальної шкоди, заподіяної власнику об`єкта нежитлового приміщення стоматологічного кабінету №73, яке належить [PERSON] та знаходиться в будинку [ADDRESS] внаслідок залиття, яке відбулося 29.08.2023 в розмірі16306,63 грн. Таким чином, судом встановлено, що причиною залиття нежитлового приміщення стоматологічного кабінету [ADDRESS] , було потрапляння води з квартири [ADDRESS] цього ж будинку, розміщеної поверхом вище через несправність кранів холодної і гарячої води та відсутність змішувача у ванній кімнаті. При цьому встановлено, що квартира [ADDRESS] перебуває у спільній власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , від-так вони зобов`язані забезпечувати належний стан спільного майна, принаймні тією мірою, якою це необхідно для того, аби не завдавати шкоди іншим. Цей обов`язок стосується всіх співвласників, оскільки в разі завдання шкоди внаслідок неналежного стану спільного майна, слід вважати, що свій обов`язок порушили таки всі співвласники. Враховуючи наведене, співвласники квартири [ADDRESS] в силу вимог статті 1190 ЦК України несуть солідарну відповідальність за шкоду завдану їх спільною бездіяльністю. Отже, судом встановлено, що відповідач, як співвласник квартири не забезпечив належний стан сантехнічного обладнання, що стало причиною затоплення нежитлового приміщення позивача. Враховуючи те, що позивач, скориставшись своїм правом, передбаченим частиною першою статті 543 ЦК України, та пред`явив позов до одного з солідарних боржників, а саме [PERSON] , однак відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті нежитлового приміщення позивача, та не надав інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди і саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, тобто відповідачем вказаний розмір збитків не спростований, тому з нього на користь позивача належить стягнути 16\~306,63 гривень збитків, спричинених залиттям нежитлового приміщення. \~ \~ \~ \~Разом з тим, позов в частині відшкодування витрат, понесених на локалізацію затоплення в розмірі 22\~548 гривень не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, позов в частині відшкодування вказаних витрат обґрунтовано тим, що ФОП [PERSON] разом із ПП «Наш Дім» за власні кошти вивезла частину сміття з квартири [ADDRESS] (4 прицепи), встановили новий змішувач та змінили крани, на підтвердження чого надала копії наступних документів: - акту надання послуг № 31/08-2 від 31.08.2023, відповідно до якого ФОП [PERSON] були надані послуги з транспортних перевезень (вивіз сміття) на суму 13125 гривень; - платіжної інструкції № 0.0.3187546058.1 від 09.09.2023, відповідно до якої [PERSON] оплатила ФОП [PERSON] 13\~125 гривень за транспортні перевезення (вивіз сміття); - актів про виконані роботи з прибирання і навантаження сміття вартістю 1980 грн та 3300 грн; - видаткової накладної № 81 від 05.09.2023 та платіжної інструкції № 0.0.3182976974.1, згідно яких [PERSON] перерахувала ФОП [PERSON] 2663 гривень за наступний товар: змішувач для ванни, сифон для ванни, арматура, кутник; - акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 266 від 05.09.2023, відповідно до якого ФОП [PERSON] були виконані наступні роботи: заміна сифона, змішувача та арматури на суму 1\~480 гривень; - платіжної інструкції № 0.0.3182973875.1 від 06.09.2023, згідно якої [PERSON] оплатила ФОП Гончар 1480 гривень згідно Акту № 266. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 374/24-22 від 12.06.2024, вартість виконаних ФОП [PERSON] будівельних робіт в квартирі [ADDRESS] становить 22\~578 грн. Так, в силу вимог частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У частинах першій, другій статті 22 ЦК визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати,\~яких особа\~зазнала у\~зв`язку\~зі знищенням\~або пошкодженням\~речі,\~витрати,\~вже зроблені\~потерпілим,\~або які\~мають бути\~ним зроблені,\~та упущену\~вигоду. При цьому такі витрати мають бути\~безпосередньо,\~а не\~опосередковано пов`язані\~з відновленням\~свого порушеного\~права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Вказана правова позиція викладена у постанові КЦС від 27.05.2021 у справі № 761/12945/19. Разом з тим, як встановлено судом, вищевказані витрати в розмірі 22\~548 гривень, зазначені позивачем як витрати, понесені на локалізацію затоплення, позивач ФОП [PERSON] зазнала не у зв`язку з пошкодженням свого майна та вони безпосередньо не пов`язані з відновленням свого порушеного права, а здійснені позивачкою замість відповідача для усунення причини затоплення, тобто фактично для недопущення порушення її прав від можливого затоплення належного їй приміщення в майбутньому. Однак, такі витрати не охоплюються поняттям збитків, яке визначено статтею 22 ЦК України. З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позову фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок затоплення, шляхом: стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття офісного приміщення, яке відбулося 29.08.2024, в розмірі 16\~306,63 гривень. У задоволенні іншої частини позовних вимог, а саме щодо стягнення витрат, понесених на локалізацію затоплення, необхідно відмовити. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить із такого. \~ \~ \~ \~Частинами першою,\~третьою стаття\~133\~ЦПК України\~встановлено,\~що судові\~витрати складаються\~з судового\~збору та\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати, пов`язані із проведенням експертизи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). При зверненні до суду із позовом позивачем було сплачено 1073,60 грн, тобто в розмірі, який підлягав сплаті на час пред`явлення позову (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу). Позов задоволено на 41,97 %: 16\~306,63 грн з заявлених 38\~854,63 грн, а тому, в силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] в користь позивача слід стягнути 450,58 грн судового збору (41,97% з 1073,60 грн). Також позивачка понесла витрати в розмірі 15\~145,60 грн за проведення судової будівельно-технічної експертизи, що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0.3643338757.1 від 14.05.2024 (а.с. 87). Сплата витрат на проведення судової експертизи стосується позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, які задоволено в повному обсязі, тому з відповідача на користь позивачки необхідно також стягнути 15\~145,60 грн судових витрат за проведення експертизи. Отже, всього, з відповідача [PERSON] в користь ФОП [PERSON] слід стягнути 15\~596,18 (450,58 + 15\~145,60) гривень судових з витрат зі сплати судового збору та за проведення експертизи. Враховуючи наведене та

Outcome: partial