Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитними договорами в розмірі 62 512, 59 грн., судового збору в розмірі 3028,00 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 17 000 грн. На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 21.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» (далі ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС») та [PERSON] було укладено кредитний договір №8060571 в електронній формі, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 6\~000 грн., зі сплатою процентів. Термін повернення кредиту - до 06.07.2021. З 1-го по 15-й день Позичальник сплачує проценти за кожен день строку користування кредитом у розмірі 0,0010%. ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» належним чином виконало свої зобов`язання за договором кредиту, надавши [PERSON] кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами кредитного договору. 27.08.2021 між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги №27/08-1, відповідно до якого ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі, за кредитним договором №8060571 від 21.06.2021 р., що укладений між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] 10.03.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ "Коллект Центр" відповідно до договору відступлення права вимоги №10-03/2023, в тому числі, за кредитним договором №8060571 від 21.06.2021 р., що укладений між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] . Крім цього, 16.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (далі - ТОВ «МІЛОАН») та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 2505666, який було підписано електронним підписом позичальника. 26 січня 2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №26-01/2022-83, відповідно умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до позичальників, в тому числі, за договором про споживчий кредит № 2505666 від 16.01.2021 р., що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ "Коллект Центр" відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі, договором про споживчий кредит № 2505666 від 16.01.2021 р., що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] . На підставі зазначеного, представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за договорами у загальному розмірі 62 512,59 грн., з яких заборгованість за кредитним договором №8060571 від 21.06.2021 10345 грн. 33 коп., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту 6000 грн., заборгованість за відсотками 3861,90 грн., 3% річних - 89,26 грн., втрати від інфляції - 394,17 грн.; заборгованість за договором про споживчий кредит № 2505666 від 16.01.2021 в розмірі 52167,26 грн., в тому числі - заборгованість за тілом кредиту 11493,06 грн., заборгованість за відсотками 40674,20 грн. Також представник позивача просила стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 3 028 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 17 000 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовільнити з підстав, зазначених у ньому. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений. Крім того, 06.06.2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову, обґрунтовуючи тим, що відсотки за кредитами нараховані невірно, що не підлягають стягненню штрафні санкції. Однак, якщо суд прийде до висновку про наявність у відповідача заборгованості перед позивачем, то просить застосувати позовну давність. Також вказує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, а тому просить відмовити у їх стягненні. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 21.06.2021 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] було укладено кредитний договір №8060571 в електронній формі, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 6\~000 грн., зі сплатою процентів. Кредит надається строком на 15 днів. Термін повернення кредиту - 06.07.2021. З 1-го по 15-й день Позичальник сплачує проценти за кожен день строку користування кредитом у розмірі 0,0010% (а.с.6-7). 27.08.2021 між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги №27/08-1, відповідно до якого ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі, за кредитним договором №8060571 від 21.06.2021 р., що укладений між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] (а.с.25-29). 10.03.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ "Коллект Центр" відповідно до договору відступлення права вимоги №10-03/2023, в тому числі, за кредитним договором №8060571 від 21.06.2021 р., що укладений між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] (а.с.37-42). Щодо заборгованості за кредитним договором № 8060571 від 21.06.2021, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість в сумі 6000,90 грн., з огляду на таке. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) наведено правовий висновок, відповідно до якого право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 8060571, який укладений 21.06.2021 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] містить строки кредитування та розмір нарахованих відсотків, який підлягає сплаті відповідачем на період строку кредитування. Так, відповідно до п.1.3. Договору сума кредиту складає 6000,00 грн. Відповідно до п.1.4,1.5 Договору кредит надається строком на 15 днів, термін повернення кредиту 06.07.2021. Відповідно до п.1.6. Договору з 1-го по 15-й день Позичальник сплачує проценти за кожен день строку користування кредитом у розмірі 0,0010%. Відповідно до п.1.13 Договору орієнтовна загальна вартість кредиту, складає 6000,90 грн. Кредитні кошти в сумі 6000,00 грн. отримані відповідачем 21.06.2021, що підтверджується довідкою ТОВ ФК «Елаєнс» від 30.12.2021, відповіддю АТ «Перший український міжнародний банк» та випискою по особовому рахунку [PERSON] (а.с.17,125-126). При цьому, суд вважає, що строк, на який видано кредит, становить 15 днів, тобто до 06.07.2021, з огляду на таке. Відповідно до п.1.7 Договору загальний строк надання кредиту може бути автоматично продовжений (пролонгований) у разі невиконання Позичальником в повному обсязі зобов`язань зі сплати процентів згідно п.1.6 та повернення Кредиту у визначений в п. 1.5 термін (після спливу Строку А). У такому разі строк надання кредиту автоматично пролонгується на строк 13 календарних днів (Строк Б, пролонгований строк), а зазначена в п.1.5 Договору дата повернення кредиту продовжується на відповідну кількість днів. Під час пролонгованого строку (Строку Б) Позичальник сплачує проценти за користування кредитом у розмірі 4,95 % від суми кредиту за кожний день пролонгованого строку. Згідно з п.1.8 Договору строк надання кредиту може бути подовжений та змінена дата повернення кредиту (п.1.5, або з урахування пролонгації та подовжень згідно п.1.7, 1.8) у разі виконання певних дій Позичальником, а саме: 1.8.1. Подовження строку надання кредиту після спливу основного строку здійснюється в термін, визначений в п. 1.5 шляхом погашення Позичальником всіх нарахованих процентів протягом Строку А. У такому разі термін надання кредиту вважається подовженим на 15 днів (Строк В), а вказана в п.1.5 Договору дата повернення кредиту подовжується на відповідну кількість днів. Під час подовженого строку (Строку В) Позичальник сплачує проценти за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожний день подовженого строку; п.1.8.2 Подовження строку надання кредиту протягом пролонгованого (Строку Б) здійснюється шляхом сплати Позичальником суми нарахованих процентів протягом Строку А та Строку Б. У такому разі термін надання кредиту вважається подовженим на 15 днів (Строк В), а вказана в п.1.5 (з урахуванням пролонгації згідно п.1.7) дата повернення кредиту подовжується на відповідну кількість днів. Під час подовженого Строку В Позичальник сплачує проценти за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожний день подовженого строку; п.1.8.3 У разі невиконання Позичальником в повному обсязі зобов`язань зі сплати процентів, нарахованих протягом Строку В згідно п.1.8.1/1.8.2, та повернення Кредиту після спливу Строку В, загальний строк надання кредиту автоматично продовжується (пролонгується) на строк 30 днів (Строк Г), а вказана в п.1.5 Договору дата повернення кредиту (з урахуванням пролонгації згідно п.1.7 та подовження згідно п. 1.8) подовжується на відповідну кількість днів. Під час пролонгованого Строку Г Позичальник сплачує проценти за користування кредитом у розмірі 2,50% від суми кредиту за кожний день пролонгованого Строку Г; п.1.8.4. Подовження строку надання кредиту протягом Строку В здійснюється шляхом погашення Позичальником всіх нарахованих процентів на дату такого погашення. У такому разі термін надання кредиту вважається подовженим на кількість днів, за які погашені нараховані проценти, на умовах, передбачених п 1.8.1 Договору, а вказана в п.1.5 Договору дата повернення кредиту (з урахуванням пролонгацій та подовжень) подовжується на відповідну кількість днів; п.1.8.5. Подовження строку надання кредиту протягом пролонгованого Строку Г здійснюється шляхом сплати Позичальником суми нарахованих процентів протягом Строку В та Строку Г. У такому разі термін надання кредиту вважається подовженим на 15 днів (Строк В), на умовах, передбачених п.1.8.1 Договору, а вказана в п.1.5 Договору дата повернення кредиту (з урахуванням пролонгацій та подовжень) подовжується на відповідну кількість днів (а.с.6-7). Враховуючи те, що після закінчення строку дії Договору 15 днів (п.1.4,1.5 Договору), він передбачає неодноразове автоматичне продовження строку його дії за наявності багатьох різноманітних умов, без зазначення конкретного кінцевого строку дії, суд вважає, що строком дії кредитного договору № 8060571 від 21.06.2021, є 15 днів, що передбачено заявкою [PERSON] на отримання кредиту, Паспортом споживчого кредиту та графіком платежів (а.с.8-10). Таким чином, загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 8060571 від 21.06.2021, який підлягає стягненню, складає 6000,90 грн. (тіло кредиту 6000,00 грн., відсотки за користування кредитом 0,90 грн.), що відповідає орієнтованій загальній вартості кредиту, вказаній у п.1.13 Договору, Паспорті споживчого кредиту та графіку платежів. (а.с.6,7,9,10). Крім цього, 16.01.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 2505666 в електронній формі. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини 2\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Так, електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Як вбачається з матеріалів справи, умови щодо укладення договорів №8060571 від 21.06.2021 та № 2505666 від 16.01.2021 сторонами даних договорів виконано і зазначені договори укладено. 26 січня 2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №26-01/2022-83, відповідно умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до позичальників, в тому числі, за договором про споживчий кредит № 2505666 від 16.01.2021 р., що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] (а.с.30-33,36,159-160) 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників за ТОВ "Коллект Центр" відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі, за договором про споживчий кредит № 2505666 від 16.01.2021 р., що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] (а.с.42-48). Щодо заборгованості за кредитним договором № 2505666 від 16.01.2021, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість в сумі 25788,58 грн., з огляду на таке. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 2505666, який укладений 16.01.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] містить строки кредитування та розмір нарахованих відсотків, який підлягає сплаті відповідачем на період строку кредитування. Так,\~відповідно до\~п.1.2.\~Договору сума\~(загальний\~розмір)\~кредиту становить\~15000,00\~грн.\~Згідно з\~п.1.3.\~Договору кредит\~надається строком\~на 360\~днів з\~16.01.2021.\~Відповідно до\~п.1.4.\~Договору термін\~(дата)\~повернення кредиту\~та процентів\~за користування\~кредитом -\~11.01.2022\~р.\~Відповідно до\~п.1.5.1.\~Договору проценти\~за користування\~кредитом складають\~18\~215,59 грн.,\~які нараховуються\~за ставкою\~180.0 відсотків річних. Згідно з п.1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 360 відсотків річних (а.с.10-13). Відповідно до п.1.5 Договору орієнтовна загальна вартість кредиту, складає 33215,59 грн. Кредитні кошти в сумі 15000,00 грн. отримані відповідачем 16.01.2021, що підтверджується платіжним дорученням № 37708392 та відповіддю АТ КБ «Приватбанк» (а.с.18,177). Відповідно до 2.3. Договору пролонгацію кредиту за цим Договором не передбачено. Враховуючи наведене, суд вважає, що загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 2505666 від 16.01.2021 складає 33 215,59 (тіло кредиту 15000, відсотки за користування кредитом 18215,59 грн.), що відповідає орієнтованій загальній вартості кредиту, вказаній у п.1.5 Договору, Паспорті споживчого кредиту та графіку платежів (а.с.10-15). Відповідач повернув частину кредитних коштів, а саме, 11.02.2021 в розмірі 2250 грн., 15.02.2021 - 518 грн., 16.02.2021 2204,21 грн. та 18.03.2021 2454,80 грн., тобто на загальну суму 7427,01 грн., що підтверджується відомістю про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 2505666 (а.с.142-155) та представником позивача визнано. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором № 2505666 від 16.01.2021 у розмірі 25\~788,58 грн. (33215,59 грн. 7427,01 грн.). В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідач у відзиві на позов вказав, що якщо суд прийде до висновку про наявність заборгованості за кредитними договорами, то просить застосувати позовну давність. Вирішуючи дане питання суд виходить з наступного. Статтями 256, 257, 260 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Пунктом 1 статті 254 ЦК України встановлено, що строк визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Відповідно до п.12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені\~статтями 257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом CoV-2» (із наступними змінами і доповненнями) установлено з 12.03.2020 31.10.2020 року на всій території України карантин, дію якого неодноразово продовжено та який був скасований з 24 год. 00 хв. 30.06.2023, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Крім того,\~відповідно до\~п.12\~Розділу «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» ЦК\~України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Відпоідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 22.09.2022 у справі № 920/724/21, автоматичне продовження строків, визначених статтями\~\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~ЦК України, пов`язане саме із встановленням карантину на всій території України без будь-яких додаткових вимог та умов в аспекті їх продовження в силу закону. Отже,\~з 02.04.2020\~року (набрання\~чинності Законом\~України від\~30.03.2020\~№ 540-ІХ\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України,\~спрямованих на\~забезпечення додаткових\~соціальних та\~економічних гарантій\~у зв`язку\~з поширенням\~коронавірусної хвороби\~(COVID-19)»\~строк позовної\~давності був\~продовжений на\~період дії\~карантину.\~З 17.03.2022\~(набрання\~чинності Законом\~України «Про\~внесення змін\~до Податкового\~кодексу України\~та інших\~законодавчих актів\~України щодо\~дії норм\~на період\~дії воєнного\~стану» №2120-ІХ\~від 15.03.2022)\~він продовжений\~на строк\~дії воєнного\~стану.\~З 30.01.2024\~(набрання\~чинності Законом\~України «Про\~внесення змін\~до Цивільного\~кодексу України\~щодо вдосконалення\~порядку відкриття\~та оформлення\~спадщини» №\~3450-ІХ\~від 08.11.2023) у період дії воєнного стану в Україні, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Враховуючи вищенаведене, а також те, що зазначений позов подано 07.05.2024, суд вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Статтею 133\~ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Представником позивача до закінчення розгляду справи по суті було подано докази понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 17000 грн., а саме, надано договір про надання правової допомоги №02-01/2023 від 02.01.2023, заявка на надання юридичної допомоги №207 від 01.03.2024 року, прайс-лист АО «Ліга Ассістанс», витяг з акту №1 про надання юридичної допомоги від 08.03.2024 року. Зазначені послуги оплачені позивачем, що підтверджується платіжною інструкцією № 04212800000 від 15.03.2024 (а.с.60-65). Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частинами другою, третьою, восьмою статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи. Сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу. До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту. Розмір гонорару адвоката та порядок його обчислення визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом на підставі укладеного ними договору, при цьому гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними. Чинне законодавство визначає критерії, які мають бути враховані судом при вирішенні питання про відшкодування понесених учасником справи витрат на професійну правничу допомогу. Зокрема, відшкодуванню підлягають витрати на правову допомогу адвоката, розмір яких є співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат. Процесуальний закон виключає ініціативу суду щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, якщо ці витрати не відповідають критерію співмірності. Таку правову позицію висловили Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року (справа №755/9215/15-ц) та Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 3 червня 2020 року (справа №211/1674/19). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року (справа №922/1964/21) зроблено висновок, що при визначенні суми\~відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Досліджені судом докази вказують на те, що [PERSON] має понести витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у зв`язку з розглядом даної справи. З огляду на зазначене вище, позицію відповідача про те, що дані витрати не відповідають критерію розумності їхнього розміру, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, враховуючи фактичний обсяг наданих ТОВ «Коллект Центр» юридичних послуг, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), складність даної справи, враховуючи принцип розумності розміру витрат на правничу допомогу, а також часткове задоволення позову, суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» слід присудити витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. В задовленні решти вимог слід відмовити. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 539,83 грн. ((31\~789,48 грн.х100% : 62\~512,59 грн.) х 3028 грн. : 100%). На підставі викладеного та

Outcome: partial