Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON] з позовною заявою у якій просить позбавити батьківських [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Свою позовну заяву обґрунтовує тим, що він є батьком [PERSON] , матір`ю якого є відповідачка [PERSON] .. Понад 8 місяців тому родина з відповідачкою [PERSON] розпалася вони проживають окремо та не підтримують жодних стосунків. Малолітній син залишився проживати з ним. Мати дитина його вихованням не займається і не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, покинула родину понад вісім місяців тому, та з того часу до дитини не з`являється, не цікавиться його станом здоров`я та розвитком. Поведінка відповідачки вказує на те, що в неї немає жодного бажання бачити свого сина та приймати будь-яку участь в житті та розвитку дитини таким чином не виконує свої батьківські обов`язки та самоусунулася від їх виконання. Поведінка відповідачки [PERSON] має негативний вплив на подальший розвиток малолітнього сина, травмує його психіку. Поведінка відповідачки [PERSON] негативно відображається на світогляді дитини в його житті та подальший психологічний розвиток. Позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] забезпечить його та дитину в майбутньому без жодних перешкод з боку матері, здійснювати оздоровлення та відпочинок з дитиною, оформляти документи до дитячого садку та школи, здійснювати реєстрацію місця проживання та інші дії, які потребують згоди обох батьків. Позивач Шарій ОВ. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав просив їх задовольнити та пояснив, що з відповідачкою [PERSON] шлюб не був зареєстрований, спочатку зустрічались, потім вирішили жити разом. Орендували квартиру, проживали від батьків окремо. За час сумісного проживання в них народився син [PERSON] . Після народження дитини перейшли жити до його батьків. Відповідачка [PERSON] покинула його та дитину коли сину виконалось вісім місяців, перейшла жити до своєї матері і більше не повернулась. Під час зустрічі пояснила, що дитина її не потрібна і вона не бажає її виховувати та жити разом з ним. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовну заяву свого довірителя підтримала просила її задовольнити . Відповідачка [PERSON] у судовому засідання визнала позовні вимоги позивача та пояснила, що не бажає виховувати нею народжену дитину, вона втратила до неї відчуття материнства, а також не бажає далі співмешкати з позивачем. Свідок [PERSON] у судовому засідання вказав, що є знайомим позивачу та відповідачці. Він знав, що позивач та відповідачка деякий час проживали разом, вели сумісне господарство, народили дитину, після чого переїхали жити до батьків позивача. Під час чергової зустрічі позивач повідомив, що відповідачка пішла геть від нього залишала малу дитину і не бажає її виховувати, перейшла жити до своєї мами. Представник третьої особи від служби у справах дітей та сім`ї апарату виконавчого комітету Баришівського районну Київської області [PERSON] вказала, що отримав повідомлення від позивача вона за характером своєї праці спілкувалась з відповідачкою, відвідала місце проживання позивача, були складені акти обстеження-житлових умов. Відповідачка під час спілкування відмовлялась повернутися до дитини. Цей випадок розглядався за ухвалою суду комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Баришівської селищної ради, де прийшли до висновку про позбавлення батьківських прав відповідачку. Вислухав пояснення сторін, свідка суд дослідив матеріали справи а саме: Копію паспорта позивача з якого слід, що він є громадянином України.(а.с.4,21) Копію паспорта відповідачки з якого слід, що вона є громадянкою України.(а.с.9, 19) Копію свідоцтва про народження малолітнього [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 44, місце реєстрації Баришівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) батьками якого є [PERSON] та [PERSON] .(а.с.6) Акт №311 обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства з метою підтвердження фактичного місця проживання осіб від 06 червня 2024 року квартири [ADDRESS] з якого слід, що під час обстеження встановлено місто проживання позивача [PERSON] та проживання з ним малолітнього [PERSON] (а.с.7) Заяву нотаріально завірену відповідачки [PERSON] з якого слід, що вона надала згоду на позбавлення її батьківських прав, щодо її малолітнього сина [PERSON] .(а.с.8) Заяву відповідачки [PERSON] з якої слід, що у спілкуванні з працівником служби у справах дітей та сім`ї, який проводив з нею бесіду вона повідомила про своє небажання проживати разом з позивачем [PERSON] виховувати його дитину, вагітність була не бажаною. Народила дитину за бажанням позивача [PERSON] приймати участь у вихованні дитини не бажає.(а.с.28,59) Копію довідки лікарсько-консультативної комісії слід, що малолітній [PERSON] , [INFO] самотично здоровий. Батько [PERSON] дійсно приймав участь під час на огляду лікарської комісії малолітнього [PERSON] (а.с.29,61) Копію довідок від КНП «Баришівська БЛ» Баришівська багатопрофільна лікарня з яких слід, що [PERSON] до лікаря психіатра не звертався, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває.(а.с.30,58) Акт №117 від 18 червня 2024 року обстеження житлово-побутових умов [PERSON] слід, що вони відповідають вимогам санітарно-гігієнічним умовам, для дитини створено умови для виховання, розвитку та проживання.(а.с.31) Копію рішення №222.2 від 05 липня 2024 року Баришівської селищної ради Броварського району Київської області виконавчий комітет, яким було затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] .(а.с.38) Копію висновка, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] [INFO] з якого слід, що на підставі матеріалів та рекомендацій комісії з питань захисту прав дитини Баришівська селищна рада як орган опіки ті піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] .(а.с.39-41) Копію акту №200 від 07 жовтня 2024 року житлово-побутових умов проживання позивача [PERSON] що вони відповідають вимогам санітарно-гігієнічним умовам, для дитини створено умови для виховання, розвитку та проживання.(а.с.56) Копію трудової книжки [PERSON] з якої вбачається, що він мав постійну роботу до 30 вересня 2023 року.(а.с.62-64) Копію свідоцтва про народження позивача [PERSON] батьками якого є [PERSON] та [PERSON] .(а.с.65) Довідку про отримання (неотримання)допомоги від заступника начальника управління-начальника Баришівського відділу управління соціальної та ветеранської політики Броварської районної військової адміністрації Київської області Людмили Сухенко, слід, що [PERSON] перебуває на обліку в Баришівському відділі управління соціального захисту населення Броварської районної адміністрації з 01 вересня 2024 року і до 30 квітня 2026 року та призначено допомогу при народженні дитини.(а.с.53) Довідку Баришівського відділу управління соціальної та ветеранської політики Броварської районної військової адміністрації Київської області з якої слід, що [PERSON] отримав у жовтні 2024 року860 гривень допомоги на дитину.(а.с.54) Копію паспорта [PERSON] з якого слід, що вона є громадянкою України має реєстрацію у [ADDRESS] .(а.с.66-67) Копію паспорта [PERSON] з якого слід, що він є громадянином України має реєстрацію у [ADDRESS] .(а.с.69-70) Копію пенсійного посвідчення [PERSON] з якого слід, що він інвалідом 3-ї групи, знаходиться на пенсії.(а.с.68) Копію паспорта [PERSON] з якого слід, що він є громадянином України.(а.с.71) Копію договору купівлі продажу квартири від 13 грудня 2002року з якого слід, що [PERSON] продала [PERSON] квартиру [ADDRESS] .(а.с.72) Копію технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] з якого слід, що квартира є 3-х кімнатна загальною площею 69,90 кв.м.(а.с.73-74) Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ч.2,ч.3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей є підставою для позбавлення їх батьківських прав щодо дітей. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За ч.3 ст.164 СК України слід, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дітей, направлений на позитивний результат у долі неповнолітніх дітей. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Отже як було встановлено судом, що відповідачка [PERSON] ухиляються від виконання своїх обов`язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток своєї малолітньої дитини, покинула її будь якої матеріальної допомоги не надає. Зазначені фактори, слід розцінювати як ухилення від виховання дитини, свідоме нехтування своїми обов`язками. Відповідачка не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо свого малолітнього сина. Вимоги позивача [PERSON] слід задовольнити вони правомірні та законні. Оскільки відповідно до ч.1,п.1ч.2 ст. 141 ЦПК України слід, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved