Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до\~ [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Посилалася на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного шлюбу у них є повнолітній син [PERSON] , [INFO] . 29.01.2008 року шлюб між сторонами було розірвано. На даний час їх сину виповнилось 18 років, він проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. [PERSON] навчається в Чернівецькому національному університеті ім. Ю.Федьковича на платній формі навчання. Вартість навчання за 4 роки становить 128 000 гривень або 32 000 гривень на рік. Батько [PERSON] , згідно рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 2007 року, сплачував аліменти у розмірі 220 грн. до досягнення дитиною повноліття. Однак матеріальної допомоги на утримання сина не надавав і не надає. Вона самостійно не в змозі утримувати сина, який не має самостійного заробітку та не отримує стипендії. Просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/5 частини від всіх видів доходу, але не менше 50% на дитину відповідного віку щомісяця. Ухвалою суду від 20.09.2024 року було відкрито провадження у справі. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити . Відповідач у судовому засіданні вказав, що він зараз перебуває на замісній терапії і намагається позбутися наркозалежності, в нього вкрай погане здоров"я, він ніде не працює і сам не має ніякого заробітку. У нього була заборгованість по сплаті аліментів. Цю заборгованість за нього сплатила мама. Зараз він не має жодної можливості сплачувати аліменти, оскільки сам перебуває на утриманні матері. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Та, як вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу, між [PERSON] та [PERSON] шлюб було розірвано 29 січня 2008 року. (а.с.7) Від шлюбу у сторін є син [PERSON] , що доводиться свіоцтвом про народження [PERSON] (а.с.8). 09.03.2024 року [PERSON] виповнилось 18 років, на даний час він є повнолітнім. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані\~Сімейним кодексом України. Зокрема, за змістом ст.7 Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Повнолітній [PERSON] навчається на денній формі навчання ІІ курсу факультету фізичної культури та здоров`я людини Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича за спеціальністю «Фізична культура і спорт», термін навчання по 01.07.2025 року (а.с.10, 12-14). Доказів на підтвердження того, що повнолітній син сторін [PERSON] працевлаштований та отримує заробітну плату матеріали справи не містять. Таким чином, судом встановлено, що син сторін є повнолітнім, не працює, оскільки навчання за денною формою в Чернівецькому національному університеті імені Юрія Федьковича позбавляє його можливості працевлаштуватися, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку батьків. Позивач, звертаючись до суду з позовом, вказувала на те, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина. Розглядаючи аргументи, наведені позивачем, та доводи, наведені відповідачем суд виходить із наступного. Так, правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються\~главою 16 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України). Згідно ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Статтею 199 Сімейного кодексу України\~передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно\~ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом ст. 201 Кодексу до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей\~187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до пункту 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Частиною першою\~статті 182 СК України\~регламентовано, що суд при визначенні розміру аліментів враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» встановлено у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3\~023 гривні на місяць. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, її матеріальне становище, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Суд звертає увагу на те, що\~Сімейним кодексом України\~передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Суд зазначає, що відповідно до вимог частини 3 статті\~12, частини 1 статті\~81 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Суд вважає, що відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати повнолітнього сина, оскільки останній потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням в університеті, відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved