Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. Заявник [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Кононов Микола Анатолійович, звернулася до суду із заявленими вимогами, в яких просить встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] із [PERSON] без реєстрації шлюбу в період з 01 червня 2023 року по 28 березня 2024 року за адресою [ADDRESS] . Встановити факт перебування заявниці та її дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] на утриманні її чоловіка [PERSON] з 01.06.2023 року по час розгляду даної справи. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що вона з 01.06.2023 почала спільно проживати разом із [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , і з цього часу вони ведуть спільне господарство, мають спільний бюджет, фактично виконують обов`язки подружжя, тобто проживають однією сім`єю, як чоловік і жінка. 28.03.2024 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON] , який на даний час являється військовослужбовцем, старшим солдатом, призначений на посаду оператора, призваний на військову службу відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 69/2022, та станом на дату написання цієї заяви є військовослужбовцем у складі військової частини [NUMBER] . Зазначає, що вона має доньку, [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] від попереднього шлюбу. Відповідно до довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів виданої Лиманським відділом державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 60919118/10 від 29.03.2024 року, станом на 01.02.2024 року, заборгованість зі сплати аліментів складає 61129 гривень. Вказує, що відповідно до завіреної копії акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства / фактичного місця проживання особи № 1071 від 01.04.2024 року комісією встановлено, що дійсно [PERSON] 1995 р.н. проживає за вказаною адресою: [ADDRESS] разом з дітьми: [PERSON] , 2012 р.н.; [PERSON] , 2014 р.н.; [PERSON] , 2021 р.н. та чоловіком [PERSON] , 1979 р.н. Також посилається на те, що теперішній час вона перебуває у декретній відпустці по догляду за малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] ,і доходи її чоловіка [PERSON] для їхньої сім`ї є основним і постійним джерелом засобів існування. Єдиним утримувачем їхньої сім`ї є [PERSON] , що підтверджується також копіями платіжних інструкцій АТ КБ «Приватбанк» з яких вбачається, що [PERSON] постійно за період з 09 травня 2023 року по 30 квітня 2024 року добровільно перераховує кошти в сумі 129400 грн. на її користь для утримання сім`ї до складу якої він входить. Таким чином з 01 червня 2023 року по теперішній час на утриманні її чоловіка [PERSON] знаходяться її неповнолітні діти: - [PERSON] , [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] ,та він сумлінно виконує свій батьківський обов`язок щодо утримання її неповнолітніх дітей, зокрема у грошовій формі, окрім того піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, фактично замінив їм біологічних батьків . Факт перебування на утриманні її 2-х дітей до 18 років [PERSON] має для неї та її дітей юридичне значення, оскільки породжує виникнення прав та обов`язків в останнього, визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», так як чоловік є військовослужбовцем та бере безпосередню участь у бойових діях, щодо відсічі військовій агресії РФ, та існує ризик загибелі її чоловіка під час виконання бойового завдання. Враховуючи викладене та той факт, що під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ними придбавалося рухоме та нерухоме майно, встановлення факту спільного проживання їй необхідно для оформлення прав на спадкове майно, яке залишиться у разі загибелі [PERSON] .. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 20 серпня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку окремого провадження. 02.09.2024 року на адресу суду надійшли пояснення третьої особи - військової частини [NUMBER] , зі змісту яких вбачається, що метою встановлення вказаних юридичних фактів, про які просить заявниця, не відповідає законодавству, оскільки такі дії спрямовані на майбутнє, у випадку настання обставин, про які вказує [PERSON] .. Зазначають, що згідно з наказом командира в/ч [NUMBER] від 29.04.2024 року №122 старшого солдата [PERSON] , призначено на посаду оператора відділення радіоелектронної боротьби з безпілотними літальними апаратами, та з 29.04.2024 року посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Тобто, [PERSON] є діючим військовослужбовцем, який продовжує виконувати обов`язки військової частини. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Заявник [PERSON] в судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним у заяві, а також додатково пояснила, що з червня 2023 року вони проживають як одна сім`я, мають спільний побут та бюджет, також вказує, що вона як внутрішньо переміщена особа, отримує виплати в середньому 13-14 тисяч гривень на місяць, і приблизно таку ж суму надсилає чоловік для забезпечення потреб сім`ї, що свідчить пр. те, що вона та її діти перебувають на утриманні її чоловіка. Також вказує, що у них дуже гарна та дружня сім`я, діти називають чоловіка татом і дуже добре до нього відносяться. Із біологічним батьком дітей вона не спілкується, він дітьми не цікавиться та має заборгованість по сплаті аліментів на її утримання. Зазначає, що встановлення вказаного факту їй необхідно для того,щоб в майбутньому отримувати соціальні пільги на дітей, також дітям військових надаються пільги на безкоштовне навчання в університеті. Просила задовольнити її заяву в повному обсязі. Представник заявника [PERSON] - адвокат Кононов М.А. в режимі відеоконференції, зазначив суду, що подана заява є обґрунтованою та законною спрямованою на соціальний захист дітей. Даний факт має важливе юридичне значення для його довірительки, оскільки породжує виникнення прав та обов`язків визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сіме й». Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні підтвердив той факт, що він з червня 2023 року перебуває у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] , вони проживають однією сім`єю, на даний час він є військовослужбовцем ЗСУ і пояснив суду, що даний факт йому не потрібний для можливості демобілізуватися, він лише хоче щоб діти дружити мали соціальні пільги та гарантії. Представник заінтересованої особи військової частини [NUMBER] в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшов лист, в якому, просять розглядати справу без участі їхнього представника, розгляд справи проводити із урахуванням викладених в поясненнях обставин. Свідок [PERSON] будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України, в судовому засіданні надала пояснення суду, що із заявницею знайомі з 2022 року, перебувають у дружніх відносинах, і їй відомо що з літа з 2023 року [PERSON] та [PERSON] почали спільно проживати, за місцем проживання [PERSON] , у березні 2024 року вони офіційно зареєстрували шлюб. Вказує, що може підтвердити той факт, що до реєстрації шлюбу вони спільно проживали, вели спільний побут та мали спільний бюджет. Також їй відомо, що [PERSON] , як військовослужбовець, отримував заробітну плату та кошти надсилав [PERSON] , яка використовувала їх для потреб сім`ї, зокрема купляла дрова для опалення будинку в зимовий період. Розпоряджалася сімейним бюджетом [PERSON] . Свідок [PERSON] будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України, в судовому засіданні пояснила, що знає [PERSON] близько шести місяців, познайомилися в цьому році, це дуже гарна сім`я, вони проживають по сусідству, у них діти спільно граються, також їй відомо той факт, що її чоловік [PERSON] надсилає їй кошти, оскільки після того як вона їх отримує, йде в магазин і купляє все необхідне для дітей та потреб сім`ї. Свідок [PERSON] будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України, в судовому засіданні пояснила суду, що являється подругою родини, знає цю сім`ю, вони познайомилися в грудні 2022 року. Вказує, що з [PERSON] зустрічаються майже кожного дня, може підтвердити той факт, що [PERSON] проживав з [PERSON] з літа 2023 року, оскільки вони як подруги спілкуються, вона знає, що у цій сім`ї спільний побут та бюджет, це гарна та дружна сім`я. Фактичні обставини встановлені судом. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення сторін по справі, та покази свідків, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що заявник [PERSON] [INFO] являється внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 03.10.2022 року за №7701-5002200214 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. (а.с.6). Копією витягу з ІАС «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності на наявності судимості» підтверджено, що [PERSON] [INFO] , на території України станом на 15.07.2024 року, незнятої чи непогашеної судимості не має (а.с.7). Відповідно до копії довідки за вих.№1070 від 01.04.2024 року виданої виконавчим комітетом Хотинської міської ради, вбачається, що до складу сім`ї [PERSON] входять: чоловік [PERSON] 1979 р.н., донька [PERSON] 2012 р.н., син [PERSON] 2014 р.н., донька [PERSON] 2021 р.н., які проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). З копії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що [PERSON] 2012 р.н., та [PERSON] 2014 р.н., зареєстровані як внутрішньо переміщені особи, законним представником яких є мати [PERSON] та фактично проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.9,10). З копії довідки КНПП «Хотинська багатопрофільна лікарня» за №34 вбачається, що [PERSON] 2021 року народження потребує домашнього догляду (а.с.15). З копій свідоцтв про народження вбачається, що батьками [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.16,21). Копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.03.2024 року підтверджено, що [PERSON] 28.03.2024 року зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с.17). Як вбачається із копії характеристики директора Лиманського ліцею №1 Донецької області О.Ломако, за вих.№189 від 20.05.2024 року, [PERSON] навчалася з 2018 по 2022 роки у Лиманському НВК «гімназія - ЗОШ І ступеня» та зарекомендувала себе виключно з позитивної сторони, завжди була забезпечена всім необхідним для навчання, мати кожного дня відвідувала освітній заклад, приймала активну участь у житті ліцею (а.с.18). Як вбачається із копії характеристики директора Лиманського ліцею №1 Донецької області [PERSON] , за вих.№188 від 20.05.2024 року, [PERSON] навчався з 2020 по 2022 роки у Лиманському НВК «гімназія - ЗОШ І ступеня» та зарекомендував себе виключно з позитивної сторони, завжди був забезпечений всім необхідним для навчання, мати кожного дня відвідувала освітній заклад, приймала активну участь у житті ліцею (а.с.20). Згідно копії витягу з реєстру Саранчуківської територіальної громади за №2023/009427048 від 17.11.2023 року [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.22). Копією акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи за №1769 від 29.05.2024 року, підтверджено, що дійсно [PERSON] разом із дітьми та чоловіком [PERSON] проживають за адресою [ADDRESS] . Діти постійно проживають з [PERSON] та [PERSON] та перебувають на їхньому утриманні. (а.с.23-25). Копією виписки з АТ КБ «ПриватБанк» підтверджено перерахування коштів [PERSON] на рахунок [PERSON] в період з 09.05.2023 року по 30.04.2024 року (а.с.24). З копії довідки в/ч [NUMBER] від 20.07.2024 року за вих..№5220 вбачається, що [PERSON] перебуває на військовій службі у в/ч [NUMBER] (а.с.26). Копією відпускного квитка в/ч [NUMBER] за вих.. №7 від 10.01.2024 року підтверджено, що [PERSON] звільнений у щорічну основну відпустку за 2024 рік терміном 15діб, з 10.01.2024 року по 26.01.2024 року (а.с.27). З копії довідки в/ч [NUMBER] від 02.04.2024 року за вих..№318 вбачається, що [PERSON] перебуває на військовій службі у в/ч [NUMBER] з 14.06.2022 року по час надання довідки (а.с.28). Копією відпускного квитка в/ч [NUMBER] за вих.. №459 від 25.09.2023 року підтверджено, що [PERSON] звільнений у щорічну основну відпустку за 2023 рік терміном 15діб, з 25.09.2023 року по 11.10.2023 року (а.с.29). З копії консультативного заключення лікаря фтизіатра ОКНП «Чернівецький обласний медичний центр соціально значущих хвороб» рекомендовано [PERSON] госпіталізація для проведення лікування у даному закладі (а.с.60). Копією медичної картки стаціонарного хворого №125 підтверджено, що [PERSON] 07.08.2024 року був госпіталізований на стаціонарне лікування (а.с.63). Застосовані норми права. Мотиви та висновки суду Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. Згідно до п. 5 ч. 2 ст. 293ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Щодо вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч.2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Аналогічна позиція викладена у п. 9 листа Вищого спеціалізованного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13. Так, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтею 1 СК України визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Частиною 1, 2 ст. 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно ч.1, 3 ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Надані [PERSON] , докази є належними та допустимими, підтверджують проживання однією сім`єю з [PERSON] , що зокрема останнім і було підтверджено в судовому засіданні, наявність спільного побуту та ведення спільного господарства з червня 2023 року по день офіційної реєстрації шлюбу, а саме по 28.03.2024 року, підтверджено письмовими доказами наявними у матеріалах справи, а також показами свідків. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків. За змістом ст.77- 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Як встановлено під час розгляду справи, встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу надасть заявнику підстави на реалізацію прав притаманних подружжю, зокрема права на рухоме та не рухоме майно, яке ними було придбане за час спільного проживання. Крім того, суд зазначає, що встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству України і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] в частині заявлених вимог щодо встановлення факту проживання однією сім`єю є обґрунтованою, оскільки факт спільного проживання вказаних осіб знайшов своє підтвердження та був доведений належними доказами, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню у цій частині в повному обсязі. Щодо встановлення факту перебування на утриманні. Відповідно до приписів пункту 2 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд, зокрема, розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними. При цьому, сімейні відносини, як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, котрі поділяються на юридичні дії (спричинення яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини). Основним нормативно-правовим актом, що регулює сімейні правовідносини є СК України. Правовідносини «утримання дітей», є предметом регулювання Сімейного кодексу України. Частиною 1 статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 ст. 14, ч.1 ст. 15 СК України). Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені ст.ст. 150-151 СК України. Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, Закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи розірвано їх шлюб. Обов`язок по утриманню зберігається також і у випадку позбавлення батьківських прав батьків (ч. 2 ст. 166 СК). У випадку невиконання батьками обов`язку утримувати неповнолітню дитину добровільно, аліменти можуть стягуватися за рішенням суду. При злісному ухиленні батьків від сплати аліментів вони підлягають притягненню до кримінальної відповідальності, відповідно до ст.164 КК України. Визнання батьків або одного із них недієздатними не припиняє їх обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину. Водночас, смерть матері або батька чи оголошення їх померлими припиняє їх обов`язок по утриманню дитини. До спадкоємців померлих батьків обов`язок по утриманню дитини не переходить. Отже, аналізуючи викладене, суд доходить висновку, що у батьків дитини зберігається обов`язок утримання своєї дитини з моменту її народження до досягнення нею повноліття, при чому такий обов`язок не залежить від наявності зареєстрованого шлюбу між батьками, факту позбавлення батьківських прав, визнання батьків недієздатними, тощо, а припиняється лише фактом смерті батьків. Відповідно до ст. 268 СК України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. Отже вітчим має обов`язок утримувати своїх падчерку та пасинків, прямо передбачений законом, лише за сукупності таких обставин: - такі діти не мають матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер, або ж ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання; - вітчим може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено на підставі доказів, наданих заявником, [PERSON] являється вітчимом неповнолітніх дітей заявниці [PERSON] - [PERSON] 2012 року народження, [PERSON] , 2018 року народження, [PERSON] , 2021 року народження. Вітчим - це чоловік (нерідний батько) рідної матері дитини, з яким мати й дитина постійно проживають однією сім`єю. Вітчим має особливий правовий статус, що істотно відрізняється від статусу батька, усиновлювача, опікуна та піклувальника, характеризується мінімально необхідним набором прав та обов`язків щодо пасинка, падчерки. Як було зазначено вище, сімейне законодавство передбачає права та обов`язки щодо утримання вітчимом падчерки, пасинка (ст.268 Сімейного кодексу України). Матеріали справи свідчать про те, що неповнолітні діти заявниці [PERSON] та [PERSON] мають рідного батька - [PERSON] . Однак, суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які дані щодо відсутності у неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] рідних діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ж неможливості належного утримання ними неповнолітньої дитини. Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. При цьому, батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Також стаття 164 СК України регламентує підстави для позбавлення особи її батьківських прав. З цього слідує, що підставою встановлення факту утримання неповнолітньої дитини особою, яка не має з нею кровного споріднення (як заінтересована особа - [PERSON] ), є доведеність існування обставин, в силу яких обсяг прав матері або біологічного батька дитини обмежується або припиняється. У даній справі заявник стверджує про те, що рідний батько [PERSON] не приймає участі в утриманні та вихованні дітей, а також не сплачує аліменти, є заборгованість по сплаті аліментів на утримання яка становить 61129,00 грн. станом на 01.02.2024 року, однак в матеріалах справи відсутня вказана довідка. Заявник посилається на наявність у батька дитини заборгованості по сплаті аліментів. Разом з тим, суд враховує, те, що посилання у заяві на наявність заборгованості по сплаті аліментів батьком дитини, саме по собі не є достатнім доказом неможливості сплати такої заборгованості, без врахування інших суттєвих обставин справи щодо особи батька неповнолітньої дитини, наявність в нього майна, місця роботи, тощо. При цьому, питання щодо вжиття державним виконавцем належних заходів щодо стягнення аліментів на дитину та заборгованості по аліментах, по даній справі заявником для дослідження судом не піднімалось. Окрім посилання заявника про наявність заборгованості по сплаті аліментів, інших доказів ухилення біологічного батька дітей заявниці, від свого обов`язку утримувати дітей матеріали справи не містять. Причин виникнення заборгованості по аліментах заявником суду не доведено. При цьому біологічний батько дітей [PERSON] не є учасником розгляду даної справи. Однак за приписами ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьківських прав рідний батько [PERSON] не позбавлений та має обов`язки по його вихованню та утриманню, які зобов`язаний виконувати в силу вимог закону. Фактичне не виконання батьком дитини зазначених обов`язків, саме по собі не спричиняє їх перехід до іншої особи з якою така дитини проживає, як [PERSON] у цій справі. Відносини, які виникають між дитиною та особами, у сім`ї яких вона виховуються, є подібними до стосунків між рідними батьками та дітьми. Але наявність у дитини родичів за походженням при визначенні кола осіб, які мають обов`язки щодо її утримання, відповідно до законодавства підлягає врахуванню. Тому обов`язок осіб, у сім`ї яких виховується дитина, щодо її утримання виникає за умови відсутності у неї батьків, баби, діда, повнолітніх братів і сестер. Так, законом не заборонено [PERSON] добровільно утримувати неповнолітніх дітей своєї дружини, дбати про їхній всебічний розвиток, забезпечувати повсякденні побутові потреби, навчання, піклуватися про їхній духовний та фізичний стан. Проте таке право вітчима не породжує юридичного значення за наслідками встановлення факту, про який просить заявник. Таким чином, у вітчима [PERSON] відсутній прямий, правовий обов`язок утримувати дітей дружини від шлюбу з іншим чоловіком і таке утримання ним здійснюється добровільно, отже відсутні підстави для встановлення судом юридичного факту перебування на утриманні заінтересованої особи неповнолітніх дітей дружини. Саме тому, суд дійшов обґрунтованого висновку, що за встановлених обставин не можна вважати, що [PERSON] є особою, яка утримує неповнолітніх дітей дружини від першого шлюбу. Також у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б беззаперечно підтвердили факт перебування на утриманні [PERSON] . заявниці [PERSON] , оскільки остання є внутрішньо переміщеною особою, та отримує відповідні виплати. Що стосується долученої до матеріалів справи виписки за надходженнями по картковому рахунку [PERSON] , Акціонерного банку «ПриватБанк», то з цього розрахунку вбачається, що [PERSON] надсилалися кошти у різних розмірах, однак, не має жодного доказу, який б підтверджував, що ці кошти були витрачені саме на утримання [PERSON] та її неповнолітніх дітей, і такий перерахунок не є переконливим доказом того, що ці кошти призначені були на забезпечення їх сумісного побуту. Будь-яких інших належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про перебування на утриманні [PERSON] , його дружини та її неповнолітніх дітей, окрім спільного місця проживання, матеріали справи не містять. Наданий до матеріалів справи акт обстеження матеріально-побутових умов проживання заявника, та долучені довідки міської ради підтверджують лише факт спільного проживання заявниці із її дітьми та чоловіком, про те такий акт не може підтвердити утримання чоловіком дружини та її дітей від попереднього шлюбу. Таким чином, суд оцінюючи надані заявником докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, вважає недоведеним факт перебування заявниці та її неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу на утриманні [PERSON] .. З огляду на викладене, заява [PERSON] в частині встановлення факту перебування на утриманні є не обґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат. Судові витрати з заінтересованих осіб не стягуються та покладаються на заявника, оскільки заінтересовані особи по справі не вчиняли жодних протиправних дій, що стали підставою позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial