Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

27.03.2018\~рокуПАТ КБ «ІІРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] у якому вказав, що відповідач відповідно до укладеного договору від 19.11.2008 року, отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% на рік, на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір. КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 28.02.2018 року має заборгованість 32539,75 грн., яка складається з: 497,13 грн. заборгованість за кредитом; 26959,13 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; пеня і комісія 3295,13 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. штраф (фіксована частина), 1537,61 грн. штраф (процентна складова). Посилаючись на норми ст. 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, та судові витрати. Заочним рішенням Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 12.12.2018 року позовні вимоги задоволено частково і стягнуто з [PERSON] заборгованість за договором від 19.11.2008 року у розмірі 27953 грн. 39 коп., яка складається з: заборгованість за кредитом 497,13 грн.; заборгованість за процентами користування кредитом 26959,13 грн., пеня 497,13 грн., а також сплачені судові витрати у розмірі 1515 грн. 32 коп. Ухвалою Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 22.12.2023 року заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2018\~року скасоване, і справа призначена до розгляду в порядку спрощеного провадження. 14.02.2024 року до суду від представника відповідача, по системі «Електронний суд» надійшов відзив на позов, узагальненими доводами якого є те, що відповідач не визнає позовні вимоги у повному обсязі, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими що заявлені з пропуском строку позовної давності. Відповідач заперечує проти позовних вимог у зв`язку з пропуском строку позовної давності, недоведення факту ознайомлення Відповідача з Умовами, Тарифами та Правилами надання банківських послуг, які діяли під час укладення кредитного договору, відсутністю належних та допустимих доказів існування заборгованості та її розрахунку (алгоритмів, формул розрахунку)по кредитному договору. 19.11.2008 р. між Позивачем та Відповідачем укладено кредитний договір (далі - Кредитний договір). У документах приєднаних до позову, зокрема у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» зазначено про те, що строк внесення щомісячних платежів становить 25 днів. Як вбачається з розрахунку заборгованості заборгованість за кредитним договором виникла з 25.12.2008 р. Прострочення за кредитним зобов`язанням у Відповідача виникло 25.12.2008 р., в зв`язку з чим у кредитора виникло право на пред`явлення вимоги про виконання зобов`язання з 25.01.2009 р. (25 днів), тому перебіг позовної даності розпочався 25.01.2009 р. А оскільки до заявлених 27.03.2018 р. позовних вимог застосовуються загальні строки позовної давності тривалістю в три роки і спеціальні строки в 1 рік для вимог про стягнення неустойки, Позивачем не заявлялось клопотання про поновлення строку звернення до суду з даним позовом та відсутні докази поважності причин пропуску строку позовної давності вважаємо, що в даному випадку існують підстави для застосування наслідків пропуску строку позовної давності до вимог Позивача, а саме відмови у позові у зв`язку з пропуском Позивачем строку позовної давності. Відповідач заявляє про сплив строку позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, відсотків за використання кредитних коштів, процентів за користування кредитом, пені, комісії та штрафів та просить з даних підстав відмовити у позові. Позивачем не надано жодних доказів того, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, Тарифи банку діяли на момент укладення Кредитного договору та Відповідач оформлюючи кредитний договір був ознайомлений з їх змістом та погоджувався на їх застосування до правовідносин між Позивачем та Відповідачем. Відповідач заперечує, що під час укладення кредитного договору, із Відповідачем були погоджені з ним Умови та Правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, Тарифи банку. На думку Відповідача Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, Тарифи банку приєднані, як додатки до позову не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Відповідачу Умови, Правила та Тарифи надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із Відповідачем Кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Заява підписана Відповідачем, містить лише анкетні дані Відповідача, його контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність. Вказана Анкета не містить умов і строків повернення кредиту, про розмір відсотків за користування кредитом, які б були погоджені сторонами. Не вказано також, коли конкретно [PERSON] кредит був отриманий і у якому розмірі, чи змінювався розмір кредиту Позивачем після підписання заяви. Матеріали справи не містять доказів, яке рішення було прийнято АТ КБ «Приватбанк» за заявою Відповідача, яка картка йому була видана, а також немає доказів про розмір кредитних коштів / встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Розрахунок заборгованості, на який посилається Позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані Позивачем в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. Враховуючи те, що АТ КБ «Приватбанк» не надано доказів ознайомлення та погодження з [PERSON] всіх складових кредитного договору (Умов, Правил та Тарифів надання банківських послуг), в тій редакції, яка діяла на момент укладення такого договору, відсутність обґрунтованого розрахунку заборгованості за Кредитним договором, відсутністю належних доказів, передбачених ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» щодо руху коштів по банківському рахунку [PERSON] , пропуску Позивачем строку звернення до суду, позовні вимоги вважає безпідставними та необґрунтованими. Представник АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Також вказав, що позивачем надані суду всі докази та пояснення по справі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] ,\~адвокат Ткаліч\~Д.В.\~надав суду заяву про розгляд заяви без участі відповідача і його представника. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 19.11.2008 року [PERSON] у ЗАТ КБ «ІІРИВАТБАНК», правонаступником якого виступає АТ КБ «ІІРИВАТБАНК» підписав Заяву і виявив бажання оформити на своє ім`я кредитну картку «Кредитка Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В заяві сторони також визначили, що [PERSON] встановлено кредитний ліміт у розмірі 500 грн., валюта: UAH, базова відсоткова ставка по кредиту 1,9 % на місяць на залишок заборгованості, щомісячна комісія 1%. Встановлено також, що 19.11.2008 року, [PERSON] окрім заяви також підписав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В довідці сторони погодили наступні умови кредитування: тип кредитної лінії відновлювальна; пільговий період до 55 днів; базова відсоткова ставка на місяць 2,5%; розмір щомісячних платежів 7 % від заборгованості, але не менш 50 грн. та не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа кожного місяця, наступного за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, та штрафи при порушенні строків платежів 250 грн. + 5% від суми позову. До позовної заяви, на підтвердження своїх вимог щодо стягнення нарахованої неустойки (пені, комісії та штрафів) та підвищеної відсоткової ставки, ПАТ КБ «ПриватБанк» долучило витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, які не містять підпису відповідача. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем,\~заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.11.2008 року станом на 28.02.2018\~року становить\~32539,75\~грн.,\~яка складається:\~заборгованість за\~кредитом 497,13\~грн.;\~заборгованість за\~процентами користування\~кредитом 26959,13\~грн.,\~пеня 3295,88\~грн.,\~а також\~штрафи відповідно\~до п.\~8.6\~Умов та\~правил надання\~банківських послуг:фіксована частина 250 грн., процентна складова 1537,61 грн. Дослідивши вищевказаний витяг, суд першої інстанції, з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03 липня 2019 року (342/180/17), дійшов висновку про неможливість розцінювати витяг як стандартну форму договору приєднання, у зв`язку з відсутністю на них підпису позичальника, та, відповідно, відсутністю підстав стверджувати, що саме такі тарифи діяли на час укладення договору, та були надані [PERSON] для ознайомлення, тобто погоджені сторонами. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів того, що саме цей витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк». Також, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Суд вважає, що у цьому випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (19.11.2008 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (27.03.2018 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім заяви позичальника, самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг як невід`ємні частини договору. При цьому, матеріали справи не містять беззаперечних підтверджень, що саме з цими документами відповідач ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів містили достеменні умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування, також виходячи з того, що розмір процентів суттєво відрізняється у документах. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, суттєві розбіжності у заяві та довідці про умови кредитування щодо домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком документи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями\~625,\~1048 ЦК України\~позивач не пред`явив. З огляду на зазначене, суд виснував, що відсутні підстави для стягнення на користь АТ КБ «ПриватБанк» відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів, оскільким в матеріалах справи відсутні дані щодо прийняття боржником умов і тарифів кредитування, а тому з відповідача підлягає до стягнення лише тіло кредиту, яке становить відповідно розрахунку 497,13 грн. Безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви від 19.11.2008 року, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті\~530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Також, приписами частини 1 статті 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. З розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах справи, вбачається, що відповідач [PERSON] здійснив платіж в рахунок погашення за наданим кредитом в розмірі 2264,12 грн. у період 15.06.2015 року. З позовом до суду АТ КБ «ПриватБанк» звернулось 27.03.2018 року, тобто в межах трирічного строку. За таких обставин, відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень ч. 4 ст. 264 ЦК України, відповідно до яких сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З огляду на наведене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 497,13 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial