Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

20.05.2024 позивачка [PERSON] звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області із позовною заявою про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19.08.2017 Виконкомом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, актовий запис № 67. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося. Сторони фактично припинили шлюбні відносини. Спільне господарство ними не ведеться. Подальше сумісне життя і примирення між ними позивачка вважає неможливим. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 21.05.2024 цивільну справу № 317/2666/24 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано за підсудністю до Вільнянського районного суду Запорізької області. 25.06.2024, відповідно до ст. 14 ЦПК України, вказана справа передана судді Свідунович Н.М. Ухвалою суду від 02.07.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, звернулась до суду із письмовою заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] також не з`явився у судове засідання, надав заяву, у якій просить справу розглянути без його участі, не заперечує проти позову, просить розірвати шлюб, укладений сторонами. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 19.08.2017 Виконкомом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, актовий запис № 67, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що шлюбні відносини припинилися, спільне господарство не ведеться, бажання до примирення у сторін відсутнє. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи той факт, що сторони вже тривалий час мешкають окремо без ведення спільного господарства та бюджету, суд приходить до висновку, що шлюб [PERSON] та [PERSON] не може бути збережений, оскільки зазначені факти свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивачки та порушує її особисті інтереси, що має істотне значення. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі ст. 113 Сімейного кодексу України, [PERSON] , яка висловила таке бажання, слід залишити прізвище, набуте після реєстрації шлюбу. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved