Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

20 травня 2024 року адвокат Козак І.О. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [PERSON] разом із [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2016 року було розірвано. В період шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , який проживає та перебуває на утриманні позивача. Представник позивача в позовній заяві зазначає, що з часу розірвання шлюбу, [PERSON] як батько не виконує своїх батьківських обов`язків щодо виховання та розвитку дитини, не виявляє уваги та турботи до сина, не піклується про нього, не забезпечує матеріально, не спілкується з сином та не бачиться, не цікавиться його життям, станом здоров`я, харчуванням. [PERSON] жодного разу не провідував дитину у навчальному закладі, не вітав сина із Днем народженням або іншими святами. Байдужа поведінка відповідача свідчить про його свідоме ухилення від виконання обов`язків по вихованню дітей, а тому [PERSON] просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно сина - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 травня 2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено розгляд справи проводити у порядку загального позовного. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 липня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити в повному обсязі, крім того зазначила, що дитина не пам`ятає батька, останній раз син бачив батька на перший дзвоник в першому класі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зазначив, що відповідач самоусунувся від виховання дитини, тому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заперечив щодо позовних вимог. Підтвердив, що дійсно останній раз бачив сина перший його дзвоник в першому класі, більше п`яти років не вітав дитину з днем народженням, а також із будь якими іншими святами. Не допомагає дитині вісім років. Від моменту подачі даного позову до суду з дитиною не спілкувався. Крім того, не буде заперечувати щодо зміни дитиною прізвища. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області - Лубчинська Н.Л. в судовому засіданні зазначила, що згідно висновку комісії позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , [INFO] є недоцільним та таким, що не відповідає інтересам дитини, однак враховуючи обставини справ які були встановлені під час розгляду справи, орган опіки та піклування не заперечує щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , [INFO] . Заслухавши учасників справи, покази свідків, думку дитини та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] разом із [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2016 року, яке набрало законної сили 18 жовтня 2016 року, було розірвано. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.04.2010 року, судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю, а [PERSON] є батьком для [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії довідки №57/2024 від 29.04.2024 року, судом встановлено, що [PERSON] , є учнем 8-А класу Старокостянтинівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1, та його батько - [PERSON] , за період навчання не відвідував батьківські збори, позакласних заході, не цікавився навчанням, тобто не брав участі у вихованні дитини. Згідно характеристики виданої директором Старокостянтинівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 та класним керівником, судом встановлено, що у вихованні [PERSON] беруть участь його мама [PERSON] , бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] . Вони приділяють належну увагу дитини, регулярно відвідують батьківські збори та знаходяться на постійному зв`язку з класним керівником. З відповіді №11 від 08.05.2024 року на адвокатський запит, судом встановлено, що з січня 2019 року [PERSON] , який є батьком для [PERSON] , [INFO] , не відвідує сімейного лікаря з сином, не цікавився в інший спосіб здоров`ям сина, тощо. Відповідач - [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей ухиляється свідомо, без поважних на те причин. Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.164 СК України, батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Поведінка відповідача, який тривалий час взагалі не спілкується із дитиною, не виховує її, не утримує матеріально, що свідчить про його байдуже ставлення до дитини та про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітньої дитини, без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно неповнолітньої дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Поведінка відповідача, який тривалий час взагалі не спілкується із дитиною, не виховує її, не утримує матеріально, що свідчить про його байдуже ставлення до дитини та про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 04.07.2024 року №63/54-42-1727/2021 позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , [INFO] є недоцільним та таким, що не відповідає інтересам дитини. Однак, в судовому засідання були допитані свідки: [PERSON] , [INFO] , яка показала, що відповідач не спілкується з дитиною з 1 класу, а також свідок [PERSON] , [INFO] , яка зазначила, що є сусідкою [PERSON] , та не бачила жодного разу, щоб [PERSON] приходив до дитини та щоб він спілкувався із сином. Опитаний в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] , зазначив, що батько не спілкується з ним та не відвідує його. Один раз пам`ятає коли бачив батька в садочку. Під час навчання в школі з батьком не бачився. Мама не забороняє бачитись з батьком, однак він сам ніколи не задумувався над тим, що побачитись з батьком. Висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітнього сина має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 ст. 19 СК України), від його висновку суд має право мотивовано відступити, такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом. Вказане узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 6 травня 2020 року у справі № 753/2025/19. Враховуючи вищенаведене, та думку неповнолтінього [PERSON] , висловлену ним в суді, висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , не може бути покладено в основу рішення, а повинен оцінюватися в комплексі з іншими доказами по справі з метою забезпечення найкращих інтересів дитини. Оцінивши усі докази в їх сукупності, суд дійшов до переконання, що позбавлення батьківських прав відповідача відповідає інтересам неповнолітньої дитини, так як відповідач [PERSON] ,ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а саме: тривалий час не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, а своєю негативною поведінкою показує поганий приклад і створює небезпеку для її життя і здоров`я, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. За таких підстав суд доходить висновку, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини [PERSON] , а тому позов є обґрунтованим, доведеним, а відтак таким, що підлягає задоволенню. Лише факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення батьківських прав не свідчить про інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку на краще. Крім того, відповідач жодним чином не повідомив про свій намір належного виконання свої батьківський обов`язав щодо дитини, лише вказав, що не буде заперечувати щодо зміни прізвища дитиною та після досягнення дитиною повноліття в них можливо проявиться порозуміння . При цьому суд зазначає, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. При розподілі судових витрат суд виходить із положень ст.141 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача 1 211 грн. 20 коп., понесених нею судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved