Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

18 березня 2024 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, та просить встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] право власності на: земельну ділянку площею 0,29 га, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельну ділянку площею 0,93 га, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 4/15 часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. №35/01.16 від 17 січня 2024 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після [PERSON] , померлого [INFO] на спадкове майно, у зв`язку із тим, що пропущений строк для прийняття спадщини і заява про прийняття спадщини не була подана у встановлений законом строк. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, якою позовні вимоги позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] на момент смерті [PERSON] а саме [INFO] проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Вона переїхала до батька за рік до його смерті. Допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1\~ст. 5 ЦПК України\~ здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~ кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить: -земельна ділянка площею 0,29 га, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №368887 від 14 серпня 2006 року, кадастровий номер 5121483000:01:005:0352; -земельна ділянка площею 0,93 га, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №368887 від 14 серпня 2006 року, кадастровий номер 5121483000:01:002:0160; -4/15 часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення суду від 28 листопада 2011 року, що також підтверджено Витягом про державну реєстрацію прав №35401506, виданим 05 вересня 2012 року КП «Ізмаїльське МБТІ». Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24 серпня 2022 року Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищезазначене майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 23 лютого 2022 року старостою с. Дмитрівка Городненської сільської ради Болградського району Одеської області [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за № 1-46, [PERSON] заповів 4/15 часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; земельні ділянки, які розташовані на території Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеської області, кадастрові номери 5121483000:01:005:0352, 5121483000:01:002:0160 [PERSON] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 77711823 від 19 липня 2024 року, наданої приватним нотаріусом Агбун М.І., заповіт [PERSON] від 23 лютого 2022 року, зареєстрований за № 1-46, не змінювався та не скасовувався. Згідно ч.1\~ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, особою, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту являється дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 10 листопада 1964 року Голицькою сільською радою Болградського району Одеської області, оскільки на час відкриття спадщини вона була непрацездатною за віком. Разом з тим, на час відкриття спадщини [PERSON] разом зі спадкодавцем не проживала, та у встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звернулась, тому вважається такою, яка не прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з правилами ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 1 ст. 1221 ЦК України. Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звернулась до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця. Згідно до ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні було встановлено факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме [INFO] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено показами допитаних в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] . Тобто,\~ [PERSON] відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. №35/01.16 від 17 січня 2024 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після [PERSON] , померлого [INFO] на спадкове майно, у зв`язку із тим, що пропущений строк для прийняття спадщини і заява про прийняття спадщини не була подана у встановлений законом строк. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved