Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

11 червня 2024 року Позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позову посилався на те, що ПАТ «Універсал Банк» запустив проект «monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. 13.10.2019 відповідач звернувся до АТ «Універсал Банк» та цього ж дня з метою отримання банківських послуг підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Однак, відповідач у порушення умов вказаного договору не надавав своєчасно АТ «Універсал Банк» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 26.03.2024 року у нього виникла заборгованість у розмірі 7035,10 грн., яка складається з тіла кредиту у розмірі 7035,10 грн. Добровільно відповідач указану заборгованість не сплачує, тому представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] суму боргу та сплачений судовий збір. Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 13.08. 2024 року відкрито спрощене провадження по справі та надано відповідачу термін на подання відзиву до суду. В зазначений термін відзив до суду, клопотань до суду в порядку ст. 279 ЦПК України відповідач не подав. Представник позивача в судове засідання не з`явився повідомлений належним чином, в позовній заяві АТ «Універсал банк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився про день та час місце розгляду справи повідомлялась через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступних висновків. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Судом встановлено, що 13.10.2019 відповідачем підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, яка містить анкетні дані відповідача, копію його паспорту та РНОКПП, з проханням відкрити поточний рахунок у гривнях на його ім`я. За умовами підписаної Анкети-заяви вона разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписанням анкети-заяви від 13.10.2019 відповідач підтвердив, що він ознайомлений з вказаними документами та отримав їх примірники у мобільному додатку (ас.10). При цьому, до позову долучені Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал-Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank (Витяг), які набули чинності з 27.11.2021, тобто через 2 роки 1 місяць після підписання відповідачем указаної Анкети-заяви (ас.10-24). Відповідач фізично не міг ознайомитись з Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк», які представник позивача долучив до позову, оскільки на момент підписання ним Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 29.01.2019 таких Умов і правил у відділеннях АТ «Універсал Банк», не було. Попередня редакція Умов і правил обслуговування в АТ «Універсалбанк» представником позивача не долучена. Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Крім того, відповідно до ч.1 ст.634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У наданій позивачем суду Анкеті-заяві від 13.10.2019, яка підписана відповідачем, сума кредиту і процентна ставка за користування ним не зазначені. Вона містить лише анкетні дані відповідача, контактну інформацію, відомості про майновий стан, трудову діяльність і не містить даних про розмір кредитних коштів, в ній не зазначена погоджена сума/ліміт кредиту, а також відсутні відомості про те, що відповідач отримав платіжну картку та строк дії цієї картки. Таким чином, суд під час розгляду даної справи за наданими представником позивача документами, позбавлений можливості встановити, на яких умовах укладено кредитний договір сторонами. До матеріалів справи АТ «Універсал Банк» не надано виписку про рух коштів по картці відповідача, що унеможливлює дослідження судом того факту, що відповідач користувалась, а головне в якому об`ємі здійснювалось користування нею кредитними коштами. До справи не долучено ні довідки про видану відповідачу картку, ні довідки про розмір встановленого на ній ліміту. Таким чином, суд позбавлений можливості встановити, у якому розмірі та чи взагалі відповідач отримав кредит. На підтвердження розміру заборгованості відповідача перед АТ «Універсал банк» долучено розрахунок заборгованості (ас.8). Але, долучений до матеріалів справи розрахунок є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків представника позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум, що в ньому зазначені та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Не є належним та допустимим доказом. Суд зауважує, що розрахунок заборгованості за договором є внутрішнім документом фінансової установи (Висновок Верховного Суду від 13 травня 2020 року (справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19)), а долучений представником позивача розрахунок заборгованості не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Верховний Суд 30 січня 2018 року (ВС/КЦС у справі №161/16891/15-ц) дійшов висновку про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Між тим, із урахуванням викладеного, на підставі наданих позивачем доказів, суд вбачає, що розмір боргу, заявлений товариством до стягнення, є таким, що не знайшов свого належного та допустимого підтвердження за розглядом справи. В матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи на підтвердження перерахування кредитних коштів кредитором на рахунок відповідача. Зокрема, позивачем не надано суду копію меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписок по картковому рахунку, належним чином проведеного розрахунку заборгованості, даних про те, чи видавалась відповідачу кредитна карта, строк її дії, тощо. Правова позиція щодо первинних документів відображена і в постанові Верховного Суду України від 14.06.2018 в справі №364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. З розрахунку, приєднаного до матеріалів справи, взагалі не вбачається, яку суму отримав відповідач від банку і за наявних у справі документів перевірити правильність розміру нарахованої суми боргу, неможливо. В той же час у позовній заяві представник позивача зазначає, що відповідач отримав кредит у розмірі 6000 грн., при цьому в розрахунку заборгованості вказаний борг за наданим тілом кредиту становить 7035,10 грн., то яким чином у разі надання кредиту у розмірі 6000 грн. його тіло стало 7035,10 грн., не зрозуміло. Також у розрахунку наявна графа «сплачено відсотків», в якій маються відомості про їх сплату, але сума погашень за наданим кредитом в момент погашення відсотків не надходила, що свідчить про те, що позивач самостійно здійснював погашення відсотків за рахунок збільшення тіла кредиту (ас. 8). При цьому, як зазначено вище, підписана відповідачем Анкета-заява 13.10.2019 не містить умов нарахування відсотків чи інших платежів за користування кредитним лімітом. А долучені до позову Умови не можуть бути частиною кредитного Договору, оскільки на час підписання указаної Анкети, не діяли. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. Отже, АТ «Універсал Банк» не доведено позов, що є його, а не відповідача, процесуальним обов`язком (статті 12, 13, 81 ЦПК України). Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду у постанові від 03 серпня 2022 року у справі № 156/268/21. Позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа № 755/18920/18. Таким чином, в ході розгляду справи представником позивача не було доведено факту в якому розмірі видано відповідачу кредитні кошти, а також, відповідно, в якому розмірі кредитом користувався відповідач, не підтверджено наявності заборгованості за кредитом, а долучена до справи Анкета заява від 13.10.2019 та Витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг від 27.11.2021, не можуть свідчити про укладення сторонами договору на тих умовах, про які заявляє представник позивача у позовній заяві, а тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог. Оскільки позивачу відмовлено у задоволені його позовних вимог в повному обсязі, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати на його користь не відшкодовуються.

Outcome: dismissed