Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю Споживчий кредит (далі ТОВ Споживчий кредит) звернулось до суду з позовом, в обґрунтування якого посилались на те, що 04 квітня 2024 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 04.04.2024-100000274 за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 11000 грн. Пунктом 3.1 договору передбачено, що кредитор зобов`язується надати позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 4.1 договору передбачено, що кредитор надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності та поворотності. Відповідно до договору від 04 квітня 2024 року та квитанції про перерахунок коштів кредитором надано позичальнику кредит у розмірі 11000 грн. строком на 62 дні. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує у зв`язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 31845 грн., з яких: 11000 грн. заборгованість по тілу кредиту, 15345 грн. заборгованість по процентам, 5500 грн. заборгованість по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,20 грн. Ухвалою суду від 24 вересня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Від відповідача\~на адресу\~суду надійшов\~відзив на\~позовну заяву,\~у якому\~із позовними\~вимогами не\~погодився та\~зазначив,\~що позивачем\~на обгрунтування\~позовних вимог\~до матеріалів\~справи не\~надано виписки\~по рахунку,\~інших первинних\~документів,\~які б\~свідчили про\~виникнення у\~відповідача за\~кредитним договором\~заборгованості. Розрахунок заборгованості, який наданим позивачем до позовної заяви не дозволяє перевірити правильність нарахування відсотків, а також, зробити висновок, шо заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем. Відсутні також докази на підтвердження факту отримання відповідачем коштів на підставі укладеного договору та наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі, який зазначає позивач. Натомість, одночасно з позовною заявою позивач надав довідку - розрахунок про стан заборгованості відповідача за кредитним договором за кредитним договором, згідно якої заборгованість складає 31845 грн., з яких: 11\~000 грн. - основний борг, 15\~345 грн. проценти, 5\~500 грн. неустойка і при цьому відстутній детальний розрахунок заборгованості, з якого було б зрозуміло виходячи з яких обставин формувалися суми грошових коштів, які просить стягнути позивач. Зазначений розрахунок є документом, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач, а первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" , п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, а саме виписки з особових рахунків, які є належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором, у матеріалах справи відсутні. Згідно наданої позивачем копії квитанції Liqpay про електронний переказ коштів від 04 квітня 2024 року, за договором № 04.04.2024-10000274, ТОВ "Споживчий центр" перерахував на невстановлений банківський рахунок кошти в сумі 11000 грн., при цьому номер рахунку отримувача в ній не відображається, як і не відображається ПІБ, РНОКПП особи, тому ідентифікувати відповідача як власника банківської картки та отримувача цих коштів за вказаним документом неможливо, а інших документів, які б підтверджували отримання відповідачем грошових коштів від позивач на умовах договору кредитування, так само як і розрахунку заборгованості, графіку погашення платежів, виписки по кредитному договору, позивачем не надано. Також, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача неустойки у розмірі 5500 грн. за кожен\~день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання є грубим порушенням норм чинного законодавства, а саме п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про споживче кредитування. Враховуючи вищевикладене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 04 квітня 2024 року між ТОВ Споживчий центр та відповідачем укладено кредитний договір № 04.04.2024-100000274 відповідно до умов якого позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання /видачі кредиту 04 квітня 2024 року, сума кредиту 11000 грн.; строк на який надається кредит 62 днів з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту 04 червня 2024 року; первинний період користування 31 днів з дня його надання, черговий період користування кредитом кожні наступні 31 днів з дня закінчення первинного періоду. Процентна ставка Економ фіксована незмінна процентна ставка 2 % за 1 (один) користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом кожних перших 31 днів з дня отримання чергового траншу включно. Процентна ставка Стандарт - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку на який надається кредит, окрім періоду застосування процентної ставки Економ (а.с.13-14). Неустойка 275 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконання/неналежного виконання зобов`язання (п.15 кредитного договору). Позичальник підтверджує, що йому надані та він отримав інформацію, зазначені у ч.1, 5 7 Закону України Про фінансові послуги та фінансові компанії (ознайомився з нею за посиланням https://sgroshi.com.ua/rozkritta-informacii, паспорт споживчого кредиту відповідно до Закону України Про споживче кредитування (п.20 кредитного договору). \~Паспортом споживчого кредиту визначено основні умови кредитування: тип кредиту фінансовий кредит, сума/ліміт кредиту 11 000 грн., строк кредитування первинний період користування кредитом 31 днів з дати його надання, черговий період користування кредитом кожні наступні 31 днів з дня закінчення первинного періоду, строк на який надається кредит 62 днів з дня його надання, мета отримання кредиту придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника, спосіб та строк надання кредиту дата надання/видачі кредиту 04 квітня 2024 року, у спосіб перерахуванням позичальнику коштів на рахунок кредиту: банківський рахунок споживача; інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентною ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту: процентна ставка 821,25 %, загальні витрати за кредитом 15345 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 26345 грн., реальна річна процента ставка 49999,98 %; порядок повернення кредиту тощо (а.с.8-9). Відповідно до даних переказу, відповідачу було перераховано 11000 грн. за кредитним договором № 04.04.2024-100000274 від 04 квітня 2024 року на картку/рахунок [NUMBER] *29 (а.с.20). Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 04.04.2024-100000274 від 04 квітня 2024 року, заборгованість відповідача складає 31845 грн., з яких: 11000 грн.\~- основний борг, 15345 грн. \~проценти, які нараховані за період з 04 квітня 2024 року по 04 червня 2024 року, 5500 грн. неустойка (а.с.6). Положеннями частини 1\~статті 6 ЦК України\~визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України\~визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей\~626,\~628\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом норм\~ст.627 ЦК України, відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів,їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України.\~У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підставі ст.610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст.625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до \~Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У\~статті 3 вказаного Закону\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3\~статті 11 зазначеного Закону\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6\~статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12\~статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу. Таким чином, судом встановлено факт укладення [PERSON] кредитного договору № 04.04.2024-100000274 від 04 квітня 2024 року з ТОВ Споживчий центр шляхом підписання одноразовим ідентифікатором, що отриманий на мобільний номер телефону, указаний самим відповідачем у кредитному договорі, при цьому, аналогічний номер телефону вказаний відповідачем у відзиві на позовну заяву, а отже суд вважає, що між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі. Суд також відхиляє твердження відповідача щодо недоведеності перерахування йому кредитних коштів в сумі 11000 грн., оскільки з наданої позивачем копії квитанції вабачається, що грошові кошти в сумі 11000 грн. було перераховано на картку/рахунок № [NUMBER] і аналогічний номер карткового рахунку вказано самим відповідачем як реквізити для отримання кредитних коштів у кредитному договорі. За таких обставин, оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за основним боргом у розмірі 11\~000 грн., заборгованість за процентами у розмірі 15345 грн., а всього 26345 грн. Суд також зазначає, що вказана сума заборгованості узгоджується із відповіддю позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 04.04.2024-100000274 від 04 квітня 2024 року та паспортом споживчого кредиту, які підписані відповідачем одноразовим ідентифікатором. При цьому, доказів погашення заборгованості відповідачем не надано. В той час, відповідно до пункту 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої\~статті 106 Конституції України,\~Закону України Про правовий режим воєнного стану\~в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2\~ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Враховуючи зазначені положення закону, суд погоджується з посиланням відповідача на те, що стягнення неустойки у розмірі 5500 грн. за кредитним договором № 04.04.2024-1000000274 від 04 квітня 2024 року, тобто у період дії воєнного стану, не відповідає вимогам закону, а отже позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.141 ЦПК України,\~судовий\~збір\~покладається на\~сторони\~пропорційно\~розміру задоволених\~позовних\~вимог. Враховуючи зазначене,\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 2004,02 грн., виходячи з розрахунку (26345 грн. * 2422,40 грн./ 31845 грн.).

Outcome: partial