Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання батьківства. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він проживав як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з [PERSON] з 2015 року. В цей період народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , батьком якого є позивач. Так, як [PERSON] на той час, ще перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , батьком дитини в актовому записі відповідно ст.122, 133 СК України, записано останнього. 14 квітня 2018 року між позивачем і відповідачем [PERSON] був укладений шлюб. На даний час позивач бажає, щоб дитина все ж таки не тільки біологічно, але й юридично була його. В зв`язку з вищезазначеним, позивач звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання з`явилась позивач та представник заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав викладених у позову та просили суд про їх задоволення. Позивач зазначив, що намагався у позасудовому порядку вирішити це питання, однак [PERSON] ухилявся від явки до органів ДРАЦ або до нотаріуса. Син [PERSON] іншого чоловіка як батька не знає, вихованням та його утриманням займається лише він-позивач. 19.10.2024 під час судового засідання відповідач [PERSON] позов визнав та підтвердив, що [PERSON] не його син. Відповідачка [PERSON] під час судового засідання 09 жовтня 2024 року позовні вимоги визнала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд встановив. [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 лютого 2015 року, актовий запис № 14(а.с. 8), батьком якого записано [PERSON] на підставі ст.. 122. 133 СК україни. 14 квітня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Згідно довідки виданої Братською селищною радою Вознесенського району Миколаївської області вих. № 151 від 09.02.2024 року, [PERSON] має наступний склад сім`ї: чоловік - [PERSON] , донька - [PERSON] , донька- [PERSON] , та син - [PERSON] (а.с.12). Частиною першою статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. У зв`язку з тим, що батьківство чоловіка матері дитини презюмується, він не зобов`язаний доводити своє батьківство. Тому тягар доказування свого батьківства, лежить на позивачеві. Доказом батьківства позивача можуть бути різні обставини, встановлені відповідно до ЦПК України. У статті 125 СК України передбачено, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122та125 СК України. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодекс. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно з пп. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5, та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за №55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Пунктом 2.16.4 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання передбачено, що на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Відповідно до ст. 128 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка, покази учасників процесу вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved