Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Усенко А.В., звернулася до суду з позовною заявою до Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~Управління Активами», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, Слобожанський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 26 червня 2021 року між [PERSON] та ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" було укладено Кредитний договір №75855595, за умовами якого позичальнику було надано кредит. На підставі Договору відступлення права вимоги №1911 від 19.11.2021, ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія Управління Активами». З сайту "Автоматизована система виконавчого провадження" Остапчук А.М. стало відомо про внесення до реєстру боржників інформації щодо неї, в зв`язку з виконанням виконавчого провадження №69585146. 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. було вчинено виконавчий напис №36863 про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія\~Управління Активами»\~заборгованість за\~кредитним договором\~№75855595\~в розмірі\~24\~782,40\~грн.\~В подальшому\~на підставі\~вказаного виконавчого\~напису відкрито\~виконавче провадження\~та накладено\~арешт на\~рахунки [PERSON] .\~ Вважає вчинення виконавчого напису таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки нотаріусом не було дотримано вимог чинного законодавств, зокрема вимог ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат». На момент вчинення виконавчого напису заборгованість за договором не була безспірною. Проте, нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Крім того, оскаржуваний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки його було вчинено на підставі договору, який не було посвідчено нотаріально. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, Постанову КМУ від 26.11.2014 р. № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Так, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Тому позивачка просить суд визнати виконавчий напис нотаріуса №36863 від 22.12.2021 р. таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу в розмірі 10 500,00 грн. Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2024 року відкрито провадженні у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін, а також витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління Активами» належним чином завірену копію кредитного договору №75855595 від 26 червня 2021 року, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів", на підставі якого вчинено виконавчий напис №36863 від 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Усенко А.В. в судове засідання не з`явилися від представника надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивачки, позовні вимоги підтримують повністю та прохають їх задовольнити. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління Активами» в судове засідання не з`явився, надав заяву про визнання позовних вимог у порядку ст.206 ЦПК України в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягненню з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 606 грн та у розмірі 302,80 грн у разі подання позивачем заяви про забезпечення позову (50 відсотків судового збору повертаються з державного бюджету в порядку ч.1 ст.142 ЦПК України). Інші вимоги позивача в частині стягнення орієнтовних судових витрат в розмірі 10 500,00 грн не визнають. Також надали клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, з 10 500,00 грн до 3000,00 грн. Розгляд справи прохали проводити за відсутності представника відповідача. Представник третьої особи - Слобожанського відділу\~державної виконавчої\~служби у\~Дніпровському районі\~Дніпропетровської області\~Південного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.Одеса) у судове засідання не з`явився, від представника - старшого державного виконавця Баранець Я.О. надійшла заява, відповідно до якої остання не має можливості брати участь у розгляді справи у зв`язку із службовою зайнятістю. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надіслала. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за №36863 від 22.12.2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. було вчинено даний виконавчий напис, яким запропоновано стягнути з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління Активами», місцезнаходження: 08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха, буд.9А, офіс 203, якому Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», код платника податків згідно з ЄДРПОУ 39861924, на підставі Договору факторингу №1911 від 19 листопада 2021 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором №75855595 від 26 червня 2021 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] . Стягнути з [PERSON] за період з 18.11.2021 року по 22.12.2021 року включно, суму у розмірі: 7 300,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 17 432,40 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 50,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 24 782,40 грн. (а.с.30). 09.08.2022 року старшим державним виконавцем Царичанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Баранець Я.О. було відкрито виконавче провадження №69585146 з примусового виконання виконавчого напису за №36863 від 22.12.2021 року (а.с.23-24). 22.12.2023 старшим державним виконавцем Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Баранець Я.О. по ВП №69585146 винесено постанову про арешт коштів боржника [PERSON] (а.с.21-22). 24.04.2024 старшим державним виконавцем Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Баранець Я.О. по ВП №69585146 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.48-49). Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог по суті суд враховує наступні норми Закону. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити своє право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст.254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Згідно правової позиції, висловленої у постанові ВС від 23 січня 2018 року у справі №310/9293/15-ц, правового висновку в постанові ВСУ від 05.07.2017р. №6-887/цс17 у разі встановлення судом фактичних обставин, що спростовують безспірність заборгованості, порушення вимог закону про порядок видачі виконавчого напису, підлягає захисту право боржника, що дає підстави задовольнити вимоги пр овизнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена й у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 22.12.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Оскільки, відповідачем не надано підтвердження, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та позивачем Договір позики №75855595 від 26.06.2021(а.с.78-79), який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Перевірка безспірності боргу є обов`язком нотаріуса. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий ж самий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. За змістом п. 2.3 глави 16 розділу ІІ «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих банком повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. У судовому засіданні встановлено, що будь-яких вимог про усунення порушень за кредитним договором позивач не отримував. Таким чином, вбачається, що відповідачем при подачі нотаріусу документів для вчинення виконавчого напису не було надано достатніх доказів на підтвердження щодо отримання боржником письмової вимоги про усунення порушення за кредитним договором. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання [PERSON] нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. У зв`язку з чим позивач була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління Активами», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст.88 Закону України «Про нотаріат». Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнає, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст.141 ЦПК України. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави; за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Позивачка [PERSON] просить суд стягнути з відповідача понесені нею витрати в сумі 10 500,00 грн. на професійну правничу допомогу адвоката у суді у зв`язку із розглядом цивільної справи. На підтвердження обставин понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЗП №001096 від 29.09.2015; копію ордеру на надання правничої допомоги від 26.08.2024; копію договору про надання правової допомоги від 27.08.2024 року; акт здачі-прийняття наданих послуг від 26.08.2024 року, відповідно до якого вартість послуг адвоката Усенка А.В. склала 10 500,00 грн., у вартість якої входить надання наступних послуг: ознайомлення з документами та матеріалами, необхідними для надання правової допомоги, надання консультації - 500,00 грн., складання позовної заяви (в години роботи входить в тому числі робота помічника адвоката, яка пов`язана з формуванням пакету документів та подальша відправка документів поштою до суду) - 4 000,00 грн., складання заяви про забезпечення позову - 2 000,00 грн., складання клопотання про витребування доказів - 2 000,00 грн., складання адвокатського запиту - 2 000,00 грн.; копію квитанції до прибуткового касового ордера №б/н від 26.08.2024 року на суму 10 500,00 грн. Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 року визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). До того ж, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved