Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 28.11.2014. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, складає між відповідачем та позивачем договір про надання банківських послуг (далі за текстом Договір), про що свідчить підпис відповідача у заяві. У подальшому відповідач, ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток, отримав кредитні картки, емітовані позивачем, із встановленим кредитним лімітом. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, проте відповідач свої зобов`язання повернути кредит не виконав, у зв`язку з чим, станом на 23.06.2024 має заборгованість у розмірі 32935,56 грн., з яких 26626,44 грн. заборгованість за кредитом, 6309,12 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. У зв`язку з зазначеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у сумі 32935,56 грн. та 2422,40 грн. судових витрат зі сплати судового збору. Ухвалою судді від 31.07.2024 позовну заява прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання, не з`явився. Разом з позовною заявою представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника АТ КБ «ПриватБанк», в якій представник позивача також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання шляхом направлення судової повістки на адресу місця реєстрації його проживання, в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Надіслані відповідачеві судові повістки, ухвала судді про відкриття провадження в справі, були повернуті поштою неврученими з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Відповідно до ч. 6\~ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. За вимогами п. 2 ч. 7\~ст. 128 ЦПК України\~у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування (ч. 17 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). Днем вручення судової повістки відповідно до п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 1\~ст. 131 ЦПК України,\~учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Відповідач не повідомляв суду іншої адреси свого місця проживання чи перебування. Отже, судові повістки вважаються врученими відповідачеві в день проставлення працівником пошти відмітки про відсутність відповідача за адресою місця проживання. Частиною 4 ст. 233 передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). З огляду на викладене, суд вирішив провести заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 28.11.2014 відповідач [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 28.11.2014 (а.с. 68), в якій надав згоду на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», в яких викладені умови кредитного договору: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.. 28.11.2014 відповідач на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг отримав кредитну картку «Універсальна GOLD» №5168742323713911, строк дії до 11/17 (а.с. 35). У цей же день позивачем встановлено кредитний ліміт в розмірі 300,00 грн., який було збільшено до 2000,00 грн. 01.12.2014, збільшено до 5000,00 грн. 11.12.2015, збільшено до 13000,00 грн. 19.04.2017, збільшено до 18000,00 грн. 20.07.2017, збільшено до 23000,00 грн. 19.10.2017, збільшено до 26500,00 грн. 27.04.2018, збільшено до 28000,00 грн. 02.10.2018, зменшено до 27200,00 грн. до 22.11.2021, зменшено до 26620,00 грн. 12.01.2022, зменшено до 25725,00 грн. 20.06.2022, зменшено до 0,00 грн. 01.05.2023, що підтверджується наданою позивачем довідкою (а.с. 153). Позивач зобов`язання з надання відповідачеві грошових коштів (кредиту) виконав, що підтверджується випискою по рахунку, в якій відображено рух коштів по рахунку відповідача (а.с 176-241). 19.08.2022 відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 36-44) та заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а.с 45-67). За змістом ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Відповідно до ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст.1048 ЦК України). Таким чином, істотними умовами кредитного договору відповідно до вимог статей 638, 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін відсотки виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України). Випискою по рахунку за період з 28.11.2014 по 01.07.2024 підтверджується, що відповідач використовувала кредитні кошти, в тому числі шляхом зняття готівки в банкоматі, оплати товарів та послуг, переказу коштів на банківські карти інших клієнтів, а також сплачувала кошти на погашення заборгованості за кредитним договором (а.с. 176-241). З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за договором № б/н від 28.11.2014, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем, станом на 23.06.2024 року вбачається, що заборгованість становить 32935,56 грн., що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 26625,44 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 6309,12 грн., яка була нарахована з 01.04.2023 (а.с. 17-34). Відповідач, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надала жодних доказів на спростування поданого банком розрахунку заборгованості, в тому числі і таких, що підтверджували б сплату заборгованості в повному обсязі чи відсутність такої. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved