Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість у розмірі 74411,57 гривень, а також судовий збір в розмірі 2422,40 гривень. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» та [PERSON] договору про надання споживчого кредиту №96209103000 від 25.02.2020 року споживачу було надано кредит у сумі 50260,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 67 % річних. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надав споживачу кредитні кошти, а відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, а тому у нього перед банком виникла заборгованість в розмірі 74411,57 гривень, яка складається з 50147,18 гривень -- заборгованості за тілом кредиту, 24264,39 гривень заборгованості за відсотками. 15.12.2020 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» укладено договір факторингу №193 у відповідності до умов якого АТ «Укрсиббанк» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» приймає належні АТ «Укрсиббанк» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Рєстру боржників до договору факторингу №193 від 15.12.2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 74411,57 гривень, яка складається з 50147,18 гривень -- заборгованості за тілом кредиту, 24264,39 гривень заборгованості за відсотками. Як зазначено представником позивача на даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язання щодо сплати заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, що є порушенням законних прав ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал», а отже позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 08 серпня 2024 року цивільну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором направлено за підсудністю до Дзержинського районного суду м.Харкова. Ухвалою Дзержинського районного суду від 05 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, просила справу розглядати без її участі, в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 21 жовтня 2024 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 25.02.2020 року між Акціонерним товариством «Укрсиббанк», як банком, та [PERSON] , як позичальником, укладено договір про надання споживчого кредиту №96209103000, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору та Правил (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк». Пунктом 1.1. договору про надання споживчого кредиту передбачено, що підписуючи цей договір позичальник погоджується з викладеними у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків, які розміщені для ознайомлення на сайті банку та на інформаційних стендах в приміщенні установ банку і оприлюднені у газеті Урядовий кур`єр 105 від 09.06.2017 року (із змінами та доповненнями). Відповідно до п.3.1. договору про надання споживчого кредиту, сума кредиту за договором становить 50260,00 грн., кредит надається в сумі 50000,00 гривень шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок позичальника, відкритий в банку, а 260,00 гривень на оплату страхового платежу відповідно до умов договору добровільного страхування. Відповідно до п.3.8. договору про надання споживчого кредиту процентна ставка за договором встановлюється у розмірі 67 % річних. Пунктом 3.5. договору про надання споживчого кредиту передбачено, що позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення ануїтетних платежів відповідно до графіку платежів, що викладений в додатку №1 до цього договору але в будь якому випадку кредит повинен бути повернений не пізніше 25.02.2025 року. Розмір ануїтетного платежу повинен сплачуватись щомісячно до 25 числа (включно) кожного місяця (пункт 3.7. договору про надання споживчого кредиту). Повернення кредиту, плати за кредит, інших платежів здійснюється у відповідності з Правилами на рахунок банку або на умовах договірного списання передбаченого цим договором та Умовами. Згідно виписки за картковим рахунком відкритим на ім`я [PERSON] останньому 25.02.2020 року було надано кредит у розмірі 50000,00 гривень. Відповідно до порядку повернення кредиту, зазначеного в паспорті споживчого кредиту та графіку платежів, платіжний період становить з 25.02.2020 року по 25.02.2025 року, дата платежу до 25 числа кожного календарного місяця; розмір щомісячного платежу чітко визначений в сумі 2919,00 гривень. На адресу позичальника позивачем направлено досудову вимогу від 22.05.2024 року про погашення заборгованості за укладеним договором про надання споживчого кредиту №96209103000 від 25.02.2020 року. Підписавши договір про надання споживчого кредиту №96209103000 від 25.02.2020 року сторони договору погодили всі істотні умови договору, а проставленням споживачем [PERSON] свого підпису в вищезазначеному договорі свідчить про його згоду з усіма викладеними в ньому умовами. АТ «Укрсиббанк» свої зобов`язання перед відповідачем виконав, перерахував на рахунок останнього кредитні кошти у визначеному договором про надання споживчого кредиту розмірі, а відповідачем прийняті на себе зобов`язання за договором не виконано в повному обсязі та припинено повернення наданого йому кредиту та погашення заборгованості перед банком. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту утворилася заборгованість, яка згідно з наданими представником позивача розрахунками становить 74411,57 гривень, яка складається з 50147,18 гривень -- заборгованості за тілом кредиту, 24264,39 гривень заборгованості за відсотками. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 15.12.2020 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» укладено договір факторингу №193 у відповідності до умов якого АТ «Укрсиббанк» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» приймає належні АТ «Укрсиббанк» Права Вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Згідно пункту 4.1 договору факторингу, право власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від клієнта фактору та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав вимоги виникає у фактора у день підписання акту приймання-передачі права вимоги за умови сплати фактором суми фінансування у порядку визначеному договором. Сторони домовились, що сума фінансування, що надається фактором клієнту під відступлення права вимоги складає 8,2 % від суми прав вимоги визначеної в реєстрі боржників (п.3.1 договору про надання споживчого кредиту). ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» на виконання умов п. 3.1 договору факторингу в рахунок плати за право грошової вимоги перераховано на рахунок АТ «Укрсиббанк» суму фінансування, що підтверджується платіжним дорученням №20462 від 15.12.2020 року. Відповідно до витягу Реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №96209103000 від 25.02.2020 року, укладеним між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] в сумі 74411,57 гривень, яка складається з 50147,18 гривень -- заборгованості за тілом кредиту, 24264,39 гривень заборгованості за відсотками. За правилами статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК визначено: позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із статтею 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі статті 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до статті 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позивач зазначає, що всупереч умовам укладеного договору, не зважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній платежі для погашення кредитної заборгованості не здійснював ні на рахунок позивача, ні на рахунок попереднього кредитора. Вищенаведеними доказами, яким суд надав належну оцінку, доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів та наявності у нього заборгованості. Розмір відсоткової ставки був визначений при укладенні договору та погоджений відповідачем, також попередньо обумовлювався в заяві-анкеті та паспорті споживчого кредиту. Оскільки фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. Крім того, пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до частини 1 статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Як передбачено частиною 1 статті 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. Таким чином, право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №96209103000 від 25.02.2020 року, укладеним [PERSON] із первісним кредитором, перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал». Враховуючи викладене вище, оскільки відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту щодо повернення кредиту та відсотків за його користування, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальній сумі 74411,57 гривень, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану загальну суму заборгованості. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. Положеннями ст.89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідач доказів щодо часткового чи повного погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту суду не надав, не спростував документально нарахований позивачем розмір заборгованості та складений позивачем розрахунок, який у суду за відсутності заперечень з боку відповідача не викликає сумніву та суд приймає його як належний та допустимий доказ, при цьому, умови договору про надання споживчого кредиту не виконав належним способом у встановлений договором строк. Враховуючи факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, враховуючи подачу позовної заяви позивачем до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» та сплату судового збору із застосуванням пониженого коефіцієнту 0,8, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved