Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі ТОВ «Діджи Фінанс») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 46250,00 гривень та судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 04.06.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №100721154. Кредит оформлено онлайн, шляхом використанням одноразового пароля, який прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. Відповідачу електронним повідомленням (SMS) було направлено одноразовий ідентифікатор, при введенні якого, останній підтвердив прийняття умов кредиту та йому були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 10000 грн. 14.09.2021 ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги ТОВ «Діджи фінанс», яке набуло права вимоги до відповідача. Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені договором, у зв`язку з чим згідно договору відступлення права вимоги заборгованість по кредитному договору становить 46250,00грн., що складається з: 10 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 35250,00 грн. - заборгованість по відсотках, 1000 грн. - заборгованість за комісією. Посилаючись на норми ЦК України, ЗУ «Про фінансові послуги та фінансовікомпанії», ЗУ «Про споживче кредитування», правові позиції Верховного Суду, просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №100721154 від 04.06.2021 в розмірі 46250,00 гривень та судовий збір в розмірі 2422,00 гривень. Ухвалою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 28.06.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Представник позивача в судові засідання не з`явився. Згідно прохальної частини позовної заяви позивач просив розгляд справи проводити без участі представника банку та не заперечив щодо ухвалення заочного рішення . Відповідач [PERSON] в судові засідання 04 вересня та 16 жовтня 2024 року не з`явився. Судові повістки поверталися до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Про дату, час та місце був повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзиву на позовну заяву відповідач не подала, заяв чи клопотань до суду не надходило. Третя особа ТОВ «Мілон» в судове засідання не з`явився. Заяв та клопотань до суду не надходило. Суд проводить розгляд справи відповідно до ст.280 ЦПК України в заочному порядку за згодою позивача, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного. Встановлено, що 04.06.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №100721154. Предметом договору є сума кредиту - 10 000 грн. (а.с.15-18). Відповідно до п.1.2 договору про споживчий кредит №100721154 від 04.06.2021, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 10000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно з п.1.3, п.1.4 договору про надання фінансового кредиту №100721154 від 04.06.2021 кредит надається строком на 30 днів, тобто до 04 липня 2021 року. Комісія за надання кредиту: 1000,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п.1.5.1). Проценти за користування кредитом: 5250,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,75 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6.). Згідно додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту №100721154 від 04.06.2021, загальна вартість кредиту становить 16250,00 гривень, в тому числі 10000,00 грн - сума кредиту, 5250,00 грн - проценти за користування кредитом та 1000,00 грн - комісія за надання кредиту (а.с.19). Відповідно до платіжного доручення 28346283 від 04.06.2021 грошові кошти були перераховані банком на рахунок відповідача (а.с.22). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно зі ст.ст. 1046,1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлені судом обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів позики, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1.ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Встановлено, що ТОВ «Діджи Фінанс» є юридичною особою та зареєстровано як фінансова установа. Основним видом діяльності ТОВ «Діджи Фінанс» є надання фінансових послуг, що підтверджується випискою з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в тому числі статутом (а.с. 9,37-43). 14 вересня 2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу №08Т, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» приймає належні ТОВ «Мілоан» Права Вимоги до Боржників (а.с.30-32). Відповідно до витягу з Додатку до Договору факторингу №08Т від 14.09.2021 року, боржник [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №100721154 від 04.06.2021 за основною сумою боргу 10 000,00 грн., за відсотками 35250,00 грн. та за комісією 1000,00 грн., в загальному 46250,00 грн. та підтверджено відповідним розрахунком (а.с.10). Згідно акту прийому-передачі Реєстру Прав вимоги від 14 вересня 2021 року до Договору факторингу №08Т від 14.09.2021 ТОВ «Мілоан» передало позивачу реєстр прав вимоги до боржників в кількості 4098 боржників на загальну суму заборгованості 91800708,96 грн (а.с.36). Водночас, суд не може погодитись з нарахованим розміром заборгованості за відсотками, оскільки з розрахунків заборгованості вбачається, що нарахування здійснювалося поза межами встановлених строків кредитування. Згідно з п.1.2, п.1.3 договору про надання фінансового кредиту №100721154 від 04.06.2021 кредит надається строком на 30 днів, тобто до 04 липня 2021 року. Сума кредиту - 10 000 грн. Комісія за надання кредиту: 1000,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 5250,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,75 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту №100721154 від 04.06.2021, загальна вартість кредиту становить 16250,00 гривень, в тому числі 10000,00 грн - сума кредиту, 5250,00 грн - проценти за користування кредитом та 1000,00 грн - комісія за надання кредиту (а.с.19). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що [PERSON] взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорами строк кошти (суму позики) не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка підлягає стягненню з відповідача. За положеннями статей 1046,1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами договору про надання фінансового кредиту №100721154 від 04.06.2021, фінансова установа надала позичальнику суму позики, а останній зобов`язувався повернути надану позику у повному обсязі до 04 липня 2021 року, проте свої зобов`язання не виконав. За умовами укладеного сторонами договору про надання фінансового кредиту №100721154 від 04.06.2021, фінансова установа надала позичальнику суму позики, а останній зобов`язувався повернути надану позику у повному обсязі до 04 липня 2021 року, проте свої зобов`язання не виконав. Таким чином, ТОВ «Діджи Фінанс» відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 04 липня 2021 року за №100721154 від 04.06.2021. Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) суд вказав, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Досліджені судом розрахунки заборгованості свідчать про те, що визначена позивачем ТОВ «Діджи Фінанс» до стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою за кредитними договорами включає періоди, які виходять за межі строку кредитування. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договорами проценти, тому заявлені позикодавцем ТОВ «Діджи Фінанс» вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позикою за період, який виходить за межі строку кредитування є безпідставними та задоволенню не підлягають. Суд вважає, що розрахунок заборгованості зазначених сум слід проводити, виходячи із наступного. Заборгованість за кредитним договором №100721154 від 04.06.2021 підлягає стягненню 16250,00 гривень, з урахуванням суми кредиту - 10 000,00 гривень, комісії за надання кредиту - 1000,00 гривень, процентів за користування кредитом - 5250,00 гривень, що узгоджено сторонами згідно анкети заяви на кредит №100721154 від 04.06.2021 (а.с.8). Тобто, загальний розмір заборгованості за наданим кредитом становить 16250,00 гривень. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Згідно з вимогами ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Аналізаючи встановлені обставини у справі та правові норми, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 16250,00 гривень. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до вимог ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Із акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 10.05.2024 року, складного соронами: адвокатом Білецьким Богданом Михайловичем та ТОВ «Діджи Фінанс» вбачається, що вартість виконаних робіт становить: 2250 грн. за правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій за 1,5 години; 3000 грн. за складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості протягом 3 годин по 1000 грн. та 750 грн. за формування додатків до позовної заяви (а.с.44). Крім того, на підтвердження надання правничої допомоги до позовної заяви долучено договір №42649746 від 01.04.2024 про надання правничої допомоги (а.с.27-29). Разом з тим, жодних доказів що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, суду не представлено. Відтак, підстав для стягнення з відповідача [PERSON] витрат на правову допомогу судом не встановлено. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог, на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 851,11 грн., оскільки позовні вимоги задоволені судом на 35,135 %.

Outcome: partial