Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

10 вересня 2024 року в суд надійшла позовна [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона з 18.10.2003 року перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу сторони мають двох дітей, повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . 31 серпня 2021 року Новодністровським міським судом Чернівецької області шлюб між сторонами розірвано. 07 листопада 2014 року на виконання рішення Сокирянським районним судом Чернівецької області видано виконавчий лист по справі №722/2270/14-ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дітей - [PERSON] та [PERSON] . Згідно із вищевказаним виконавчим листом із відповідача стягувались аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14 жовтня 2014 року і до повноліття дітей. [INFO] [PERSON] досяг повноліття, а тому стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] в частині стягнення на [PERSON] припинились. Зазначила, що станом на 03 липня 2024 року інших виконавчих проваджень по стягненню з [PERSON] на виконанні не перебуває, що підтверджується довідкою виданою державним виконавцем 03.07.2024 року. Відповідач є працездатним, працює у філії «Дністровська ГЕС» ПАТ «Укргідроенерго» і отримує заробітну плату. Відтак, просить змінити розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON] шляхом збільшення до 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 12.09.2024 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 08 жовтня 2024 року о 12 год. 00 хв. 02 жовтня 2024 року до суду надійшов відзив [PERSON] , який було надіслано засобами поштового зв`язку 01.10.2024 року суду та позивачці, у якому зазначив, що протягом майже десяти років ним на підставі виконавчого листа Сокирянського районного суду Чернівецької області від 07.11.2014 року сплачуються вчасно та в повному обсязі аліменти на утримання дітей. Разом з тим, не дивлячись на добросовісне виконання ним своїх зобов?язань по сплаті аліментів на підставі рішення суду, також надавав та продовжує надавати матеріальну допомогу на побутові потреби обох дітей. Зазначив, що при досягнені старшою дитиною [PERSON] повноліття (з [INFO] ), продовжує здійснювати його матеріальне утримання (фінансове), покриває витрати, яких він потребує в повсякденному житті, що підтверджується квитанціями про перерахунок коштів на особисту картку [PERSON] , а саме за період з квітня по грудень 2023 року на суму 133049,60 грн.; ??з січня по вересень 2024 року на суму 55000 грн. Крім цього, при досягненні сином повноліття відповідач подарував йому автомобіль «Тойота Авенсіс». При цьому, відповідач постійно за потреби дає готівку дітям, зокрема в липні 2024 року дав сину 1000 доларів США. Вищевказане підтверджує, що [PERSON] не перестає приймати участь в утримані сина, незважаючи на досягнення ним повноліття, у зв`язку з чим несе відповідні витрати. Звернув увагу, що продовжує сплачувати аліменти на доньку [PERSON] після досягнення сином [PERSON] повноліття і їх розмір на сьогоднішній день еквівалентний сумі, яку він сплачував до березня 2023 року на двох дітей, та більше, ніж у вісім разів, перевищує мінімальний розмір аліментів на 1 (одну) дитину. Зауважив, що позивачка є особою працездатного віку, працевлаштованою, не надала доказів зміни матеріального стану сторін, а тому відсутні підстави для зміну розміру аліментів, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позову. Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та пояснила, що старший син [PERSON] навчається у двох ВУЗах в Польщі та м. Вінниця. Навчання у польському виші оплачує позивачка, а навчання у м. Вінниця є безкоштовним, однак [PERSON] кожного місяця покриває витрати сина на побутові потреби, харчування, одяг, оплату гуртожитка в сумі 900 грн. щомісячно. Визнала, що отримуваних нею аліментів на доньку [PERSON] повністю вистачає на її утримання, однак позивачка відкрила їй депозитний рахунок, на який відкладає гроші, і бажає за рахунок збільшення розміру аліментів більше накопичувати коштів доньці на її депозитному рахунку. Також повідомила, що є працевлаштованою, отримує щомісяця приблизно 23-24 тис. грн., проте вважає, що відповідач, окрім заробітної плати має інші доходи, зокрема від підприємницької діяльності, а тому, на думку [PERSON] , було б справедливим збільшити розмір аліментів, що стягуються із [PERSON] . Зауважила, що інколи несе додаткові витрати на лікування та відпочинок спільної із відповідачем доньки, однак останній не покриває дані витрати. Визнала, що [PERSON] періодично надсилає кошти сину та віддав автомобіль «Toyota Avensis», разом з тим вважає цю допомогу недостатньою та не постійною. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, повідомив, що підтримує доводи, викладені ним у відзиві до позовної заяви, додатково зауважив, що ніколи не відмовлявся допомагати дітям, не ухилявся від своїх батьківських обов`язків, однак в силу непростих особистих відносин із колишньою дружиною не знав і не міг знати про понесені нею додаткові витрати на лікування та відпочинок доньки, підкреслив, що якби йому про це повідомили, то неодмінно він би покрив ці витрати. Заперечив, що має інші доходи, окрім тих, що вказані у довідці податкового органу. З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд встановив, що сторони перебували у шлюбі, який згідно рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 31.08.2021 року розірваний. Від даного шлюбу в сторін народилося двоє дітей син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 15.04.2005р. виконавчим комітетом Новодністровської міської ради Чернівецької області, та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно 12.03.2022р. Сокирянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дністровському районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (а.с. 7-8). Сторони визнали, що їх діти проживають із позивачкою. На підставі виконавчого листа, виданого Сокирянським районним судом Чернівецької області у справі №722/2270/14-ц від 07.11.2014р., з відповідача стягуються аліменти на користь позивачки на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14.10.2014 року і до повноліття дітей (а.с.10). 05 квітня 2023 року син досяг повноліття, а тому стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] в частині стягнення на [PERSON] припинились. Боргів по сплаті аліментів платник не має, що підтверджується довідкою №1894/29.4-41 від 03.07.2024р., виданою Новодністровським відділом державної виконавчої служби у Дністровському районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 11). В позовній заяві [PERSON] вказала як на підставу зміни розміру аліментів припинення виплати аліментів [PERSON] на повнолітнього сина [PERSON] . У судовому засіданні остання додатково повідомила, що така зміна аліментів є справедливою та допомогла б їй більше відкладати на рахунок доньки. Так, судом встановлено, що [PERSON] працює у філії «Дністровська ГЕС» приватного акціонерного товариства «Укргідроенрго» та отримує стабільний дохід, із якого відраховуються аліменти на утримання дітей, а з квітня 2023 року однієї дитини, що підтверджується інформацією згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків (а.с.24-28) та довідки філії «Дністровська ГЕС» приватного акціонерного товариства «Укргідроенрго» №48/28 від 01.10.2024 року (а.с.151). Як вбачається із вищевказаної довідки, сума аліментів на обох дітей, починаючи з січня 2020 року, постійно збільшувалась за рахунок збільшення доходів відповідача, а з квітня 2023 року позивачка отримує аліменти на утримання однієї [PERSON] фактично в тому самому розмірі, що і до повноліття [PERSON] на обох дітей. Тобто на сьогоднішній день [PERSON] отримує на доньку в грошовому еквіваленті в два рази більший розмір аліментів, ніж до досягнення старшим сином повноліття, що становить в 2024 році в середньому 24203 грн. щомісяця. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023\~р.\~№\~3460-ІХ\~прожитковий мінімум\~на дітей\~віком від\~6\~до 18\~років становить\~3196 грн.\~Отже, позивачка отримує на малолітню доньку від позивача аліменти в середньомісячному розмірі - 24203 грн., що в 7,5 разів більше від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. При цьому, до досягнення старшим сином повноліття в 2023 році [PERSON] отримувала на доньку в середньому 13695 грн. щомісячно, що більш ніж в 4,8 разів перевищує прожитковий мінімум на дитину відповідного віку в 2023 році. В судовому засіданні позивачка визнала, що отримуваних нею аліментів на утримання доньки цілком вистачає, окрім того за рахунок отримуваних аліментів вона спроможна відкладати на окремий рахунок доньки. Також, відповідно до наданих [PERSON] банківських квитанцій (а.с. 37-150) останній перерахував на рахунок сина з моменту досягнення ним повноліття за період з квітня 2023 року по грудень 2023 року загалом 133049,6 грн., за період з січня 2024 року по вересень 2024 року 55000 грн. Зі слів відповідача, він також деколи надає дітям готівкові кошти, а в 2023 році подарував [PERSON] автомобіль. Дані обставини позивачка визнала в судовому засіданні. Відповідно до частин 1-2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У ч.1 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України закріплено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається із матеріалів справи та визнається самою відповідачкою, отримуваний нею на сьогоднішній день розмір аліментів цілком є достатнім для забезпечення доньці гармонійного розвитку, окрім того [PERSON] за рахунок отримуваних аліментів відкладає на майбутнє дитини. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з пунктом 23 зазначеної Постанови розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 СК України - Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, ст.183 СК України - Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, ст.184 СК України - Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року №6-143цс13, і судова практика є сталою, про що свідчать постанови Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі №152/100/18, від 14.11.2018 року у справі №372/2393/17 та від 16.06.2021 року у справі №643/11949/19. Беручи до уваги пояснення сторін, матеріали справи, суд вважає, що не змінився ні матеріальний стан, ні сімейний стан сторін, який би давав суду підстави для висновку про наявність підстав для зміни розміру аліментів. На думку суду, доводи [PERSON] про необхідність збільшення розміру аліментів для досягнення справедливості та можливості відкладати на майбутнє доньки більшу суму коштів не ґрунтуються на вимогах сімейного законодавства щодо обставин, необхідних для визначення розміру аліментів. Окрім того, суд звертає увагу, що відповідач продовжує утримувати повнолітнього сина в добровільному порядку та немає заборгованості зі сплати аліментів. При цьому, позивачка не довела наявність у [PERSON] інших доходів, окрім тих, відомості по які містяться в матеріалах справи. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У п.3 ч.2 ст.129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. З наданих позивачкою та безпосередньо досліджених судом належних, достатніх та допустимих доказів судом встановлено, що позивачкою належним чином не доведено підставу для зміни розміру аліментів. Позивачка не виконала встановленого вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України обов`язку доведення належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами своїх позовних вимог, обставин зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін, які б давали підстави для зміни розміру аліментів відповідно до ст.192 СК України. Враховуючи викладені норми права та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про зміну розміру аліментів безпідставні та необґрунтовані, а отже задоволенню не підлягають. На підставі ч.1 ст.51 Конституції України, ст.ст.7, 180-184, 192 СК України, ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства», ч.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», п.3 п.17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: dismissed