Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

30 квітня 2024 року Орган опіки та піклування Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (далі ООП Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач [PERSON] є матір`ю трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . 27 березня 2024 року на Урядову гарячу лінію надійшла заява від [PERSON] про вчинення домашнього насильства психологічного характеру (образи) та економічного (виганяє з дому, не забезпечує належним вихованням, піклуванням, харчуванням та необхідним одягом) щодо малолітніх дітей матір`ю дітей, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зі слів заявника, кривдниця систематично вживає алкогольні напої у присутності дітей. Родина часто змінює місце проживання. Неодноразово були звернення до старости села з приводу зазначеного, однак це не впливає на ситуацію, вчинення домашнього насильства продовжується. 28 березня 2024 року Службою у справах дітей спільно з КУ «Саратський центр надання соціальних послуг», інспектором з ювенальної превенції Білгород-Дністровського РУП та представником Введенського старостинського округу було здійснено обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , у ході якого встановлено, що матір малолітніх дітей була відсутня за місцем проживання, з малолітніми дітьми була бабуся, яка перебувала у нетверезому стані. В кімнатах холодно, брудно, запас продуктів харчування відсутній, чистий одяг відсутній, діти сиділи під ковдрою, яка була мокра та брудна. Діти перебували у занедбаному стані, у зв`язку з чим було прийнято рішення про негайне відібрання дітей у матері та розміщено дітей у дитячому відділенні КП «Саратська центральна районна лікарня». Згідно з актом проведення Службою у справах дітей оцінки рівня безпеки дітей від 28 березня 2024 року, діти були залишені на тривалий час без догляду матері догляд за дітьми здійснювала бабуся [PERSON] , яка візуально перебувала у стані алкогольного сп`яніння. З візуального спостереження встановлено, що малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , нежить. Всі діти мали зовнішні ознаки недогляду та занедбаності, одягнені в брудний теплий одяг та мали неприємний затхлий запах. Дитина [PERSON] , [INFO] , повідомив про небезпеку та просив допомоги, розповів, що майже завжди діти голодні та мерзнуть, мати рідко буває вдома. Матір, [PERSON] знайти не вдалося, місце перебування батька дітей невідоме. Помешкання не пристосоване для проживання дітей, санітарно-гігієнічні умови не відповідають вимогам, в кімнатах бруд, затхлий запах, купи невипраного одягу ті білизни, немитий посуд. Діти знаходилися у край небезпечному для них місці та потребують негайного відібрання у батьків. Малолітні діти поставлені на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, відповідно до наказів Служби у справах дітей Саратської селищної ради від 28 березня 2024 року № № 7-9. Згідно з наказами Служби у справах дітей від 05 квітня 2024 року №11 «Про тимчасове влаштування дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] » малолітні діти були тимчасово влаштовані з 07 квітня 2024 року до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] . За місцем проживання відповідач [PERSON] характеризується негативно, як неблагонадійна, така що зловживає спиртними напоями, не створює належних умов для виховання та утримання дітей, веде аморальний спосіб життя. Зі слів відповідача, остання раніше проживала за адресою: [ADDRESS] зі своїм співмешканцем [PERSON] , від якого народила доньок: [PERSON] та [PERSON] . За наданою Службою у справах дітей Крижопільської сільської ради Вінницької області стало відомо, що малолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 04 липня 2022 року перебували на обліку Служби у справах дітей, як діти, які перебувають у складних життєвих обставинах. 28 липня 2022 року сім`ю [PERSON] взято під соціальний супровід задля збереження прав дітей на виховання в біологічній сім`ї та недопущення їх відібрання. З листа КУ «Центр надання соціальних послуг Крижопільської селищної ради» від 21 липня 2022 року з`ясовано, що комісією у складі завідувача відділення соціальної роботи, головних спеціалістів Служби у справах дітей, поліцейського офіцера громади здійснено екстрене/кризове втручання у сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У ході обстеження [PERSON] стверджувала, що у сім`ї виник конфлікт між нею та чоловіком щодо неналежного догляду нею за дітьми. Після чого вона вирішила вчинити самогубство, порізавши вени на руках. Остання стверджувала, що у той час її чоловік знаходився у стані зміненої свідомості. Зі слів співмешканця [PERSON] , дружина постійно провокує його на конфлікти, що супроводжується неконтрольованою поведінкою та агресією по відношенню до нього та дітей. Останній стверджував, що дружина в психічному стані та стані алкогольного сп`яніння, в якому часто перебуває, постійно намагається нанести шкоду своєму здоров`ю та життю. В рамках первинного консультування, зі слів малолітнього [PERSON] 03.03.2017 року народжененя, з`ясовано, що матір прив`язує його шнурком до ліжка, наносить удари по п`ятах хлопчика через те, що він втікає з дому. Матір пояснює це тим, що не може вслідити за сином коли він втікає з дому, тому вимушена вчиняти саме так. За результатами оцінки кризової ситуації визначено наявну загрозу життю та здоров`ю дітей. За попереднім місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , сім`я [PERSON] характеризується негативно. Від односельців постійно надходили скарги щодо зловживання ними спиртними напоями, постійних скандалів. На адресу [PERSON] постійно надходили скарги щодо неналежного відношення до дітей та схильність до вживання алкоголю, постійні суперечки у сім`ї, порушення громадського порядку у вечірній час. За даними ВП №1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області від 03 квітня 2024 року, [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 175-1, ч.1 ст. 178, ст. 183 КУпАП України. Батько малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на даний час проходить військову службу у Збройних Силах України, про що повідомив у телефонній розмові, у зв`язку з чим не має змоги виконувати свої батьківські обов`язки. Щодо дитини [PERSON] [INFO] , відповідач є матір`ю-одиначкою, дані про батька в актовий запис внесені зі слів матері відповідно до ст. 135 СК України. Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 16 грудня 2016 року [PERSON] була позбавлена батьківських прав щодо своїх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Враховуючи, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей, позивач просить позбавити її батьківських прав щодо її трьох малолітніх дітей та стягнути з відповідача аліменти на їх утримання на користь опікуна, прийомних батьків, батьків-вихователів або державного закладу, де будуть утримуватися діти, у розмірі 4161,00 грн, щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 01 травня 2024 року відкрито провадження у справі та розпочато підготовче провадження у справі; відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву. 07 червня 2024 року відповідачем через свого представника - адвоката Власенко Л.В. подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що доводи, наведені позивачем у позові, частково відповідають дійсності. Відповідач стверджує, що спеціалістами не надавалася жодним разом допомога та послуги її сім`ї. Доказів, які б підтверджували зловживання нею алкогольними напоями або наркотичними засобами, або факти її моральної поведінки, які б перешкоджали нормальному розвитку дітей і відповідно участі матері у вихованні та спілкуванні з дітьми не встановлено, не надано відомостей, чи перебуває відповідач на обліку у лікаря-психіатра. Відповідач виявляє бажання спілкуватися з дітьми, хоче повернути їх у сім`ю, вона ніяким чином не ухиляється від виконання батькіських обов`язків. Вона бажає проживати разом із дітьми та приймати участь у їх вихованні. Позбавлення відповідача батьківських прав є крайні заходом і вона має право на виправлення помилок, які були нею допущені. Станом на теперішній час ідповідач привела до ладу будинок, прибрала у ньому, купила їжу, стала на шлях виправлення, що свідчить про її бажання виховувати дітей у сім`ї. У відповідді на відзив представник позивача Орган опіки та піклування Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області В.Райчева просила задовільнити позовні вимоги, оскільки відповідач невперше порушує ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства». Остання не змінила свого ставлення до виховання дітей, навіть маючи трагічний досвід позбавлення батьківських прав. Багатодітна матір не стала гарню матір`ю, хоча їй неодноразово надавали час на виправлення. З 28 березня 2024 року до сьогодні відповідач до Служби у справах дітей Саратської селищної ради не зверталася з питанням про місце знаходження її дітей, не цікавилася про те, чи потрібна їм допомога. При вирішення питання щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітніх дітей, позивач впевнився у невиконанні нею батьківськиз обов`язків. Ухвалою суду від 20 червня 2024 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача Органу опіки та піклування Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області позовні вимоги підтримав повністю, з підстав, викладених у позовній заяві, та просила їх задовільнити. Суду пояснила, що у позивача взагалом дев`ятеро дітей, яким відповідач не опікувалась: відносно [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , рішенням Саратського районного суду Одеської області від 16 грудня 2016 року [PERSON] була позбавлена батьківських прав, щодо дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] то батько дітей не хотів позбавляти [PERSON] батьківських прав, діти проживають з батьком та знаходяться на його утриманні, матір дітей не утримує. Також троє дітей відносно яких наразі вирішується питання про позбавлення батьківських прав. Станом на час розгляду справи в суді відповідач не ставила питання про поновлення батьківських прав щодо своїх неповнолітніх дітей. Батько малолітніх [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , [PERSON] проходячи військову службу на Куп`янському напрямку Харківської області 20.05.2024 року загинув. Відповідач та її представник у судовому засіданні заявлені вимоги не визнали, пославшись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Відповідач зазначила, що щиро розкаялася, пообіцяла виправитися. Пояснила, що пройшла кодування від алкоголю, кодувалася не один раз, привела до ладу житло. Дійсно випивали, були часті сварки з чоловіком. Дітей сварила, наказувала, ставлячи у вугол, на кукурудзу, однак не прив`язувала та не била. Діти називали її мамою. Син [PERSON] допомагав їй по господарству. Дитина ходила до дитячого садка, поки його не закрили. До школи син не пішов, однак був підготовлений. Не заперечила, що коли була відсутня вдома діти хворіли, лікувала самостійно. Про те, що у доньки була пневмонія не знала. На моменті вилучення дітей вдома були продукти харчування. Могла не бувати вдома до декілька днів та чим годувала її матір дітей їй невідомо. Живе за рахунок тимчасових заробітків. Троє її дітей, щодо яких вона не позбавлена батьківських прав за рішенням чоловіка, проживають разом із ним, вона спілкується з ними по телефону. З іншими трьома, щодо яких позбавлена батьківських прав, не спілкується та питання щодо поновлення у батьківських правах нею не вирішувалося. З чоловіком проживали у його будинку, без реєстрації шлюбу. У вказаному будинку не зареєтрована. Представник третьої особи Комунальної установи «Саратський центр надання соціальних послуг» Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області О.Мкртичян у судове засідання не з`явилася, клопотання про відкладення розгляду справи не подала. Попередньо у судовому засіданні 15 жовтня 2024 року проти задоволення позовних вимог не заперечила. Суду показала, що при вилученні у матері дітей, останні знаходилися у занедбаному стані, худенькі, мокрі, без штанців. Існувала загроза їх життю та здоров`ю. У дитячому відділенні лікарні діти їли та не могли наїстилися. Лікарі зробили все, що їх вилікувати, представники Служб купували суміш для молодшої дитини, оскільки дитина була голодна та такого не бачила. Відповідач не проявила себе як матір, не відвідувала дітей у лікарні. Діти не хочуть до матері, влились у дитячий колектив у прийомній сім`ї, перший раз побачили іграшки, раділи смаколикам. Діти пішли на контакт у прийомній сім`ї, де створені для них всі умови. Матір дітей не проявила до них любові, вони не мали батьківського піклування. За сестричками доглядав братик [PERSON] , якого вони слухалися. На даний час відповідач проживає у тітки, власного житла не має. На обліку у Комунальній установі не перебуває, це можливо тільки за добровільної її згоди. З ініціативою щодо повернення дітей не зверталася. Представник Дитячого будинку сімейного типу [PERSON] подав заяву про слухання справи у його відсутність. У судовому засіданні 15 жовтня 2024 року суду показав, що у приоймній сім`ї виховуються різні діти з проблемних сімей, але ці діти були у жахливому стані. Вони боялися постійно, що закінчиться їжа, не могли наїстися, постійно щось жували. [PERSON] дуже боїться чоловіків, коли він до неї підходив остання переставала дихати. Завертень [PERSON] пішов на контакт, наразі багато говорить. Діти не доглянуті, дуже слабенькі, боліють, імунітету немає. На багато речей дивляться, як вперше бачать, як наприклад, на торт. Психічний стан дітей потребує поліпшення. [PERSON] може бігати по будинку та кричати «хочу сексу», імітував сексульні дії, у зв`язку з чим були змушені звернутися до психологів за допомогою. Порадили возити дитину частіше на прийом, оскільки у подальшому можуть виникнути проблеми психіатричного характеру. Матір, [PERSON] хлопчик називав [PERSON] , а не мамою, не бажає її бачити, боїться, поводить себе неадекватно коли йде про неї розмова. На тепершній час стан дітей стабілізувався, вони спілкуються з іншими дітьми, грають з ними. Проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник Дитячого будинку сімейного типу [PERSON] також не з`явилася у судове засідання, подала заяву про слухання справи її відсутність. Попередньо у судовому засіданні 15 жовтня 2024 року підтримала пояснення чоловіка [PERSON] та додала, що у дітей була психологічна травма, слабке здоров`я, все літо вони укріпляли їм імунітет, зверталися до лікарів, були проблеми з кішківником через неправильне харчування, діти хворіли на легеневі захворювання. Діти панікували, якщо не бачили один одного. Назараз їх стан стабілізувався. [PERSON] ходить до першого класу. Дійсно імітував сексуальні дії, зі слів психолога дитина піддавалася психологічному, фізичному та сексуальному насильству. Відповідач телефонувала та питала за дітей, побачення з ними можливе лише з дозволу Служби, оскільки діти у них знаходяться тимчасово. У [PERSON] панічні атаки, він боїться, що повернеться до матері. На утримання дітей коштів з квітня місяця не отримували, дітей утримують за власний кошт. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності нез`явившихся учасників справи, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Між сторонами мають місце правовідносини щодо захисту інтересів неповнолітніх дітей, що регулюються Сімейним кодексом України. Позов про позбавлення батьківських прав позивачем обґрунтовується на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України. Відповідно до вказаної норми права мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є матір`ю: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується записами даних про батьків у свідоцтвах про народження: серії [NUMBER] , виданому 11 серпня 2017 року за актовим записом №185, місце державної реєстрації: Арцизький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Одеської області; серії [NUMBER] , виданому 21 жовтня 2023 року за актовим записом №136, місце державної реєстрації: Крижопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ); серії [NUMBER] , виданому повторно 20 жовтня 2023 року за актовим записом №115, місце державної реєстрації: Крижопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Щодо дитини [PERSON] , відповідач є матір`ю-одиначкою, дані про батька в актовий запис внесені зі слів матері відповідно до ст. 135 СК України, про що свідчить довідка Саратського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського району Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 02 квітня 2024 року № 108/24.5-19. В актові записи про народження дітей [PERSON] та [PERSON] відомості про батька дітей [PERSON] внесені відповідно до ст. 126 СК України за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі. Відповідно до довідки старости Введенського старостинського округу Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області Ю. Чернишова від 01 квітня 2024 року № 80, до складу сім`ї [PERSON] входять: матір [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] ; донька [PERSON] , [INFO] ; донька [PERSON] , [INFO] . Дитина, [PERSON] зареєстрований разом із відповідачкою за адресою: [ADDRESS] , діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за місцем проживання батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 27 березня 2024 року на Урядову гарячу лінію надійшла заява від [PERSON] про вчинення домашнього насильства психологічного характеру (образи) та економічного (виганяє з дому, не забезпечує належним вихованням, піклуванням, харчуванням та необхідним одягом) щодо малолітніх дітей матір`ю дітей, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зі слів заявника, кривдниця систематично вживає алкогольні напої у присутності дітей. Родина часто змінює місце проживання. Неодноразово були звернення до старости села з приводу зазначеного, однак це не впливає на ситуацію, вчинення домашнього насильства продовжується. 28 березня 2024 року Службою у справах дітей спільно з КУ «Саратський центр надання соціальних послуг», інспектором з ювенальної превенції Білгород-Дністровського РУП та представником Введенського старостинського округу було здійснено обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , у ході якого встановлено, що матір малолітніх дітей була відсутня за місцем проживання, з малолітніми дітьми була бабуся, яка перебувала у нетверезому стані. В кімнатах холодно, брудно, запас продуктів харчування відсутній, чистий одяг відсутній, діти сиділи під ковдрою, яка була мокра та брудна. Діти перебували у занедбаному стані, у зв`язку з чим було прийнято рішення про негайне відібрання дітей у матері та розміщено дітей у дитячому відділенні КП «Саратська центральна районна лікарня». Згідно з актом проведення Службою у справах дітей оцінки рівня безпеки дітей від 28 березня 2024 року, діти були залишені на тривалий час без догляду матері догляд за дітьми здійснювала бабуся [PERSON] , яка візуально перебувала у стані алкогольного сп`яніння. З візуального спостереження встановлено, що малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , нежить. Всі діти мали зовнішні ознаки недогляду та занедбаності, одягнені в брудний теплий одяг та мали неприємний затхлий запах. Дитина [PERSON] , [INFO] , повідомив про небезпеку та просив допомоги, розповів, що майже завжди вони з сестричками голодні та мерзнуть, мати рідко буває вдома. Матір, [PERSON] знайти не вдалося, місце перебування батька дітей невідоме. Помешкання не пристосоване для проживання дітей, санітарно-гігієнічні умови не відповідають вимогам, в кімнатах бруд, затхлий запах, купи невипраного одягу ті білизни, немитий посуд. Діти знаходилися у край небезпечному для них місці та потребують негайного відібрання у батьків. Відповідно до наказів начальника Служби у справах дітей Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області № № 7-9 від 28 березня 2024 року діти: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , взяті на облік дітей, які залишились без батьківського піклування, у зв`язку з тим, що діти були вилучені з сім`ї, через загрозу їх життю та здоров`ю; внесено інформацію про дітей до книги первинного обліку та до банку даних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і сім`ї потенційних усиновителів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів шляхом заповнення електронної обліково- статистичної картки дитини ЄІАС « Діти». Згідно з рішенням Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 890 від 03 квітня 2024 року дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] негайно відібрано від матері [PERSON] та вжито заходів щодо тимчасового влаштування дітей відповідно до чинного законодавства. Як вбачається з наказу начальника Служби у справах дітей Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 11 від 05 квітня 2024 року, малолітні діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які залишилися без батьківського піклування, у зв`язку з негайним відібранням, тимчасово з 07 квітня 2024 року влаштовані до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] строком на 1 рік; визначено тимчасове місце проживання дітей за адресою: [ADDRESS] . Цього ж дня о 14 годині 50 хвилин діти передані дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] , про що свідчать акти про факт передачі дитини. Згідно характеристики, наданою старостою Введенського старостинського округу Саратської селищної ради Ю.Чернишовим від 01 квітня 2024 року, [PERSON] характеризується негативно, як неблагонадійна, така що зловживає спиртними напоями, не створює належних умов для виховання та утримання дітей, залишає дітей на матір, веде аморальний спосіб життя. У 2015 році була позбавлена батьківських прав щодо трьох дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Інших трьох дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , виховує їх батько. Рішенням Виконавчого комітету сім`я відповідачки взята на облік, як неблагополучна сім`я, яка потребувала постійного контролю за вихованням та утриманням дітей у сім`ї. У 2020 році, зі слів матері, відповідачки, [PERSON] , дочка виїхала з малолітнім сином [PERSON] , 2017 року народження, до Вінницької області. У лютому 2024 року знову повернулася до с. Введенка вже з трьома дітьми. Зі слів [PERSON] , остання раніше проживала за адресою: [ADDRESS] зі своїм співмешканцем [PERSON] , від якого народила доньок: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Наказу № 14 від 04 липня 2022 року начальника Служби у справах дітей Крижопільської селищної ради Вінницької області В.Коваль, діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , взяті на профілактичний облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, з підстави проживання у сім`ї, в якій матір неналежно виконує свої батьківські обов`язки. З листа КУ « Центр надання соціальних послуг Крижопільської селищної ради» від 21 липня 2022 року з`ясовано, що комісією у складі завідувача відділення соціальної роботи, головних спеціалістів Служби у справах дітей, поліцейського офіцера громади здійснено екстрене/кризове втручання у сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У ході обстеження [PERSON] стверджувала, що у сім`ї виник конфлікт між нею та чоловіком щодо неналежного догляду нею за дітьми. Після чого вона вирішила вчинити самогубство, порізавши вени на руках. Остання стверджувала, що у той час її чоловік знаходився у стані зміненої свідомості. Зі слів [PERSON] , дружина постійно провокує його на конфлікти, що супроводжується неконтрольованою поведінкою та агресією з боку [PERSON] по відношенню до нього та дітей. Останній стверджував, що дружина в даному стані та стані алкогольного сп`яніння, в якому часто перебуває, постійно намагається нанести шкоду своєму здоров`ю та життю. В рамках первинного консультування, зі слів малолітнього [PERSON] [INFO] , з`ясовано, що матір прив`язує його шнурком до ліжка, наносить удари по п`ятах хлопчика через те, що він втікає з дому. Матір, [PERSON] пояснює це тим, що не може вслідити за сином коли він втікає з дому, тому вимушена вчиняти саме так. За результатами оцінки кризової ситуації визначено наявну загрозу життю та здоров`ю дітей. Раніше [PERSON] лікувалася у психіатричній лікарні у м.Білгород-Дністровський. Як вбачається з рішення Комісії з питань захисту прав дитини Крижопільської селищної ради Вінницької області № 1103 від 28 липня 2022 року, метою вжиття вичерпних заходів для збереження прав дітей на виховання у біологічній сім`ї та недопущення їх відібрання, КУ «Центр надання соціальних послуг Крижопільської селищної ради» вирішено взяти під соціальний супровід сім`ю [PERSON] . Відповідно до довідки старости Красносільського старостинського округу Крижопільської селищної ради В. Чепелюк від 03 квітня 2024 року № 296, до складу сім`ї [PERSON] входили: співмешканець [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] ; донька [PERSON] , [INFO] ; донька [PERSON] , [INFO] . Сім`я проживала за адресою: [ADDRESS] . За місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , сім`я [PERSON] та [PERSON] характеризується негативно. Від односельців постійно надходили скарги щодо зловживання ними спиртними напоями, постійних скандалів. На адресу [PERSON] постійно надходили скарги щодо неналежного відношення до дітей та схильність до вживання алкоголю, постійні суперечки у сім`ї, порушення громадського порядку у вечірній час. За даними ВП №1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області від 03 квітня 2024 року, [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 175-1, ч.1 ст. 178, ст. 183 КУпАП України. Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 16 грудня 2016 року [PERSON] була позбавлена батьківських прав щодо своїх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Батько дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , [INFO] загинув в с. Крохмальне Куп`янського району Харківської області, про що свідчить копія свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] , виданого 20 травня 2024 року на підставі актового запису № 320 Крижопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). З протоколу бесіди з дитиною [PERSON] , [INFO] , проведеної 06 вересня 2024 року практикуючим психологом, матір сприймається дітьми, як небезпека, до неї дитина [PERSON] , [INFO] , звертається на ім`я, при цьому, виявляє страх та огиду. Розповів, що матір торкалась його інтимних місць. Проявляла до нього фізичне та психологічне знущання, погрожувала здати сестричок до будинку-інтернату. Ставила його колінами на кукурудзу, била палками. Хлопчик шукає у матері-виховательці підтримку, захист, турботу. Постійно хотів до неї доторкнутися, сховатися за її спиною. Йому дуже довподоби проживати у цій прийомній родині, боїться повернутися до матері, де не було що їсти. Відповідно до висновку від 24 вересня 2024 року, за результатами нейропсихологічного обстеження [PERSON] , [INFO] , на протязі двох зустріч та спілкувань, дитина розповідала про ситуації, які були до того, як хлопчика забрала Служба у справах дітей. Хлопчик з сестрами жили в одній кімнаті з [PERSON] і [PERSON] (так [PERSON] називав батьків). [PERSON] і [PERSON] часто пили алкогольні напої і займалися сексом на очах у дітей. [PERSON] говорить, що просто стояв поруч і дивився. Коли [PERSON] був у відрядженні, за словами хлопчика, [PERSON] наказувала йому робити замість [PERSON] з нею все, що бачив до цього. Дитина також роповіла, що її часто ставили у кут на гречку та кукурудзу, били, казав, що це робила [PERSON] . Наказувала за те, що він виходив з будинку без дозволу. Найчастіше він виходив з будинку та ходів до сусідів, щоб попросити їжу для молодших сестер. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що восени перебувала вдома, вийшла на вулицю, бо почула, що гавкає собака. Побачила сусідського хлопчика, який сказав, що хоче їсти, бабця не корме, вигнала з хати. Це був хлопчик відповідачки. [PERSON] був брудний. Вона дала йому поїсти та він пішов додому. Цілий день до вечора він бігав по вулиці з іншими дітьми, а коли діти розійшлися по домівках, він стояв під воротами. Двері у будинку де жила відповідачка з дітьми були відчинені, вже було холодно, у будинку були ще двоє малих дітей. Матір дітей випивала у компанії, та це було неодноразово. Вона повідомляла про ситуацію старості села, [PERSON] про ситуацію, яка склалась у цій сім`ї. На гарячу лінію подзвонила її донька, якій вона все розповіла. Свідок [PERSON] (староста Введенського старостинського округу) дав пояснення про те, що з 2006-2020 роки працював сільським головою та з терпінням відносився щодо виконання відповідачем батьківських прав щодо дітей. Знаючи, що діти голодні, він періодично навідував сім`ю. Будинок, в якому проживала раніше [PERSON] , їй свого часу купив знайомий, він був не оформлений. За допомогою посадових осіб оформили їй документи на будинок, зробили ремонт. Завертень [PERSON] отримувала соціальні виплати, їй потрібно було лише провести електропостачання до будинку, однак вона цього не зробила. На даний час будинок не придатний до проживання. Наразі [PERSON] та її діти зареєстровані та проживали у будинку тітки її матері по [ADDRESS] . Остання шукала чоловіків та пиячила. За дітьми вона не дивилася, існувала загроза їх життю та здоров`ю. На його прохання, [PERSON] зібрала дітей, вони наразі проживають з батьком. У подальшому була позбавлена батьківських прав відносно інших трьох дітей. Потім [PERSON] народила [PERSON] . У подальшому познайомилась з хлопцем по інтернету чи по телефону, та поїхала до нього. Повернулася вже з трьома дітьми. Казала, що поїде за два дні, однак знову почала пиячити та ходити до чоловіків. При вилученні дітей [PERSON] вдома не було, її знайшли у ліжку у нетверзому стані. Вважає, що [PERSON] повина бути позбавлена батьківських прав, саме в інтересах дітей. Свідок [PERSON] (психолог КУ «Саратський центр надання соціальних послуг» Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області) пояснила, що 30 травня 2024 року Служба у справах дітей звернулася до неї з проханням тестування [PERSON] , [INFO] . Вона провела тест за тематичним малюнком, однак змінила його, оскільки виявилась зовсім нестандартна ситуація. На першому малюнку дитина намалювала біологічну родину, за яким вона побачила, що така родина втрачає у житті хлопчика значення, він агресивно сприймає сім`ю. На другому малюнку [PERSON] намалював прийомну сім`ю, де вбачався спокій. Всі малюнки які стосувались біологічної родини, хлопчик намалював червоним кольором, це агресія, та прийомну сім`ю намалював голубим кольором, що свідчить про спокій. Хлопчик нервував, повторював, що не хоче до матері Ані, просив залишити його у прийомній сім`ї, бо йому там добре, спокійно. Шукав очима прийомну сім`ю, потребував їх підтримки. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України "Про охорону дитинства"). Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частиною першою статті 14 Закону України "Про охорону дитинства" діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України "Про охорону дитинства"). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19), від 22 листопада 2023 року у справі № 1915/2789/12 (провадження № 61-14726св23). Пленум Верховного суду України в пунктах 15 та 18 постанови №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У частині першій статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику ЄСПЛ як джерело права. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. ЄСПЛ у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). У рішенні від 16 липня 2015 року справі "Мамчур проти України" (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки) (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України", заява № 39948/06). У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України" Суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України", заява № 31111/04, § 57, § 58). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20), зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). […] Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18) вказано, що звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (стаття 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на національному и міжнародному рівнях від 03 грудня 1986 року). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, вказаний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20 (провадження № 61-6807св21), від 11 вересня 2020 року у справі № 357/12295/18 (провадження № 61-21461св19), від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19). Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Кожен із зазначених факторів має місце по відношенню до дітей відповідача. Вона самоусунулася від їх виховання та утримання, тривалий час не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Така поведінка матері [PERSON] є винною по відношенню до своїх малолітніх дітей. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх малолітніх дітей. Оцінивши в сукупності надані докази по справі, урахувавши доводи зазначені у висновку Органу опіки та піклування Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, який затверджений рішенням № 922 від 24 квітня 2024 року, про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо трьох малолітніх дітей, висновок психолога [PERSON] , зважаючи на інтереси малолітніх дітей, суд доходить до висновку, що є всі правові підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав, щодо її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Посилання відповідача на зміну її поведінки, на підтвердження чого вона надала копію пам`ятки про продовження кодування від алкогольної залежності від 29 травня 2024 року та акт обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] від 20 серпня 2024 року за адресою: [ADDRESS] , згідно з яким для дітей створені належні умови для проживання, виховання та повноцінного розвитку дітей, а також довідку від лікаря-психіатра про те, що вона не перебуває на обліку, не заслуговують на увагу, оскільки таке спростовано у ході розгляду справи. Суд звертає увагу на те, що зі слів відповідачки [PERSON] будинок в с.Красносілка Тульчинського району Вінницької області, належить сестрі померлого співмешканця, [PERSON] , тобто відповідачка не має на даний будинок ні права власності, ні права проживання та користування. З наведеного вище вбачається, що відповідачка не має власного житла, не має роботи та не можу створити дітям належних умов проживання. З огляду на наведені обставини, суд визнає поведінку відповідача ухиленням від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, що згідно п. 2 ч.1 ст. 164 СК України, є підставою для позбавлення його батьківських прав. Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Оскільки малолітні діти відповідача не отримують від неї грошової та іншої допомоги, аліменти підлягають примусовому стягненню. Під час вирішення питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч. 2 ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, а тому суд вважає доцільним стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з 30 квітня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. У силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved