Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Старовижівської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , який він успадкував після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , але не оформив спадкових прав. За життя [PERSON] заповіту на вказане майно не складав. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті останнього, у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті батька. Вказуючи, що нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, просить визнати за ним право на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . У підготовче засідання позивач не з`явився, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності і без участі позивача, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, подав заяву, в якій Старовижівська селищна рада позов визнає повністю та просить справу розглядати за відсутності представника селищної ради. Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав. Ч.3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За змістом ст.ст. 524, 548 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті (ст.527 ЦК УРСР). Згідно зі ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до положень ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 27) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Належність вищевказаного будинку спадкодавцеві [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги №4 за 2001-2005 роки Старовижівської селищної ради Ковельського району Волинської області, рік побудови будівлі 1949 р. (а.с. 7). Вказані будівлі збудовані у сільській місцевості і зареєстровані у погосподарській книзі сільської ради, а тому є підстави вважати, що вони прийняті в експлуатацію і не є самовільним будівництвом. Згідно з інформаційними довідками зі Спадкового реєстру після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] спадкова справа не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося, відомості про наявність посвідченого у встановленому законом порядку заповіту від імені останньої відсутні (а.с. 40-42). Зі змісту довідки Старовижівської селищної ради Ковельського району Волинської області № 56 від 18.01.2024 року видно, що спадкодавець [PERSON] до дня смерті проживала у сім`ї, яка складалася із слідуючих осіб: [PERSON] , [INFO] (син), [PERSON] , [INFO] (невістка), [PERSON] , [INFO] (онук), [PERSON] , [INFO] (дружина онука), [PERSON] , [INFO] (правнук), [PERSON] , [INFO] (правнук), [PERSON] , [INFO] (правнучка) (а.с. 20). Родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] підтверджуються рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 29.02.2024 року у справі № 168/155/24 з якого видно, що [PERSON] є сином [PERSON] (а.с. 23-25). Таким чином [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом, який відповідно до положень ст.549 ЦК УРСР є таким, що прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] (а.с. 26). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Відповідно до положень ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч.3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Встановлено, що позивач у справі є сином спадкодавця [PERSON] (а.с. 21). [PERSON] до дня смерті проживав у сім`ї, яка складалася із слідуючих осіб: [PERSON] , [INFO] (син), [PERSON] , [INFO] (невістка), [PERSON] , [INFO] (внук), [PERSON] , [INFO] (внук), [PERSON] , [INFO] (внучка) (а.с. 20), [PERSON] , [INFO] (син), [PERSON] , [INFO] (невістка)(а.с. 20). Дружина спадкодавця [PERSON] - [PERSON] , померла [INFO] (а.с. 21-22). Заповіт від гр. [PERSON] виконкомами Галиновільської сільської ради та Старовижівської селищної ради не посвідчувався (а.с. 20). Доказів про існування інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов`язкову частку, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] судом не здобуто. З огляду на вказане, позивач [PERSON] , як син спадкодавця, є єдиним спадкоємцем за законом, який в відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] . Постановою нотаріуса від 16.09.2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] у зв`язку з тим, що у спадкоємця відсутні документи, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок (а.с. 29). Наведені обставини справи підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 100/2024 до майна померлого [PERSON] (а.с. 43-50). Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, та відповідно до вимог ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права. Враховуючи, що за життя спадкодавець правовстановлюючих документів на житловий будинок не мав, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набув право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, та з огляду на те, що захистити свої права позивач може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved