Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-10 00:00:00

заявники [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою про надання їм права на шлюб. Свої вимоги мотивують тим, що після знайомства у липні 2023 року між ними склалися дуже теплі і щирі стосунки, у них взаємні міцні почуття любові та поваги одне до одного, а тому мають намір офіційно зареєструвати шлюб. Вони фактично проживають разом однією сім`єю вже шість місяців та ведуть спільний побут, що підтверджується довідками про фактичне проживання № 339/14-11 та № 340/14-11 від 07 червня 2024 року. На даний час заявник [PERSON] навчається та проходить оплачувану практику, тобто у майбутньому зможе забезпечувати сім`ю матеріально. Їх батьки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не заперечують проти реєстрації шлюбу. Оскільки вони ще не досягли відповідного віку для державної реєстрації шлюбу, відтак їм необхідно отримати судове рішення про надання права на це, а визнання права на укладення шлюбу відповідає їх інтересам, тому просять заяву задовольнити. У судове засідання заявники [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, однак подали заяви про розгляд справи у їх відсутності та просили задовольнити вимоги заяви. Зазначили, що рішення про вступ у шлюб було прийнято ними добровільно, без будь-якого тиску чи примусу з боку інших осіб; всі їх дії щодо подання заяви на право на шлюб є їх свідомим і особистим вибором. Батьки заявників [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] як заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, не заперечили проти надання заявникам права на шлюб. Представник органу опіки та піклування Перечинської міської ради Закарпатської області Бобай О.Т. як заінтересованої особи у судове засідання також не з`явилася, подала заяву, у якій не заперечила проти надання заявникам [PERSON] та [PERSON] права на шлюб. У судове засідання начальник Перечинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції О.Попович як представник заінтересованої особи не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її присутності, результати розгляду справи залишає на розсуд суду.\~\~\~\~ Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що [PERSON] , яка народилася [INFO] , що стверджується паспортом громадянина України у формі ID-картки № [NUMBER] , запис № 20080513-10529, виданим 15 листопада 2023 року органом 2125 та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно Перечинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 15 травня 2019 року, та [PERSON] , який народився [INFO] , що стверджується паспортом громадянина України у формі ID-картки № [NUMBER] , запис № 20080123-07896, виданим 26 червня 2023 року органом 2125 та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно Великоберезнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 17 лютого 2022 року, мають намір зареєструвати шлюб, однак на даний час вони не досягла вісімнадцятирічного віку (а. с. 4, 6, 7, 9). Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно ст. 17 Закону України №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини від 07 листопада 2013 року у справі «Валліанатос та інші проти Греції» (заяви № 29381/09 та № 32684/09) передбачено, що суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є живим документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя. Окрім цього, відповідно до пункту 126 рішення Європейського суду з прав людини від 12 червня 2014 року у справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07), що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а й під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції Про дискримінацію жінок в ч. 1 підпункту с, однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Відповідно до ч. 1 ст. 4 СК України особа, яка досягла шлюбного віку, має право на створення сім`ї. За змістом статті 22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Статтею 23 СК України визначено, що право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Системний аналіз статей 22, 23 СК України, дає підстави дійти висновку про те, що особа, яка бажає укласти шлюб, але не досягла шлюбного віку (18-ти років), має право звернутися до суду із заявою про надання права на шлюб. При цьому, законодавець чітко визначає дві обов?язкові умови: перша особа повинна досягти 16-ти років; друга це повинно відповідати її інтересам. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 601/1086/16 (провадження № 61-17295св18). Також, як роз`яснено в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року, головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Згідно ч. 1 ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Таким чином, оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що надання права на шлюб неповнолітнім [PERSON] та [PERSON] відповідатиме їх інтересам, тому суд вважає, що заяву слід задовольнити. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved