Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

У березні 2024 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що з 12 березня 2016 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини між сторонами припинені. Сторони не ведуть спільне господарство, у позивача відсутні спільні інтереси з дружиною, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Позивач зазначає, що з відповідачкою шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 березня 2024 року для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Мицик Ю.С. Ухвалою від 21 березня 2024 року суд відкрив провадження у справі та постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 24 квітня 2024 року від відповідачки [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона повідомила суду, що не погоджується з обставинами, які стали підставою для подачі позовної заяви та заперечує щодо розірвання шлюбу. У відзиві зазначила, що твердження позивача про те, що сторони не проживають разом з червня 2023 року не відповідають дійсності. Ухвалою від 25 квітня 2024 року суд зупинив провадження у справі та надав сторонам строк для примирення терміном на чотири місяці. Ухвалою від 30 серпня 2024 року суд поновив провадження та призначив справу до розгляду в судове засідання на 16 год. 30 хв. 16 жовтня 2024 року. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. 16 жовтня 2024 року від позивача до суду надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проводити розгляд справи без його участі та без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом. 15 жовтня 2024 року від представника відповідачки адвоката Головатенко О.С. до суду надійшла заява, в якій вона просила розгляд справи проводити за відсутності сторони відповідача та зазначила, що твердження позивача щодо того, що шлюбні відносили між сторонами припинені з 26 червня 2023 року не відповідають дійсності та при ухваленні рішення просила врахувати, що позивач та відповідачка не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету з липня 2024 року. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, з`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12 березня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, актовий запис № 346 (а.с. 3). Під час перебування в шлюбі у позивача та відповідачки народилась донька - [PERSON] , [INFO] , про що Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві складено актовий запис про народження № 2474 (а.с. 27). Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини першої статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої, четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України при розірванні шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру та бажання зберегти шлюб з відповідачем. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 10, 11 постанови Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року № 11 проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Ухвалою від 25 квітня 2024 року суд надав сторонам строк на примирення терміном на чотири місяці. Після спливу вказаного строку позивач подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розірвати шлюб між сторонами. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а відмова суду у розірванні шлюбу може свідчити про примушування позивача до шлюбу проти його волі. Перешкод для розірвання шлюбу, визначених частиною другою статті 110 Сімейного кодексу України, судом не встановлено. Згідно з частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абзац 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України). На підставі викладеного та

Outcome: approved