Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення грошових коштів. Свої вимоги мотивувала тим, що позивач [PERSON] є власником двох суміжних земельних ділянок з кадастровими номерами №510100000:03:059:0699 та №510100000:03:059:0700 за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою позивач будує приватний будинок. 20 вересня 2019 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ФОП [PERSON] було укладено Договір №б/н на газифікацію житлових будинків по замовленнях населення. Згідно з Договором виконавець (відповідач) приймає на себе організацію виконання робіт із залученням відповідних підприємств, установ, участь яких обов`язкова для газифікації житлового будинку відповідно положення про порядок газифікації будинків, що належать громадянам на правах особистої власності. Позивач зазначає, що у вказаному договорі йшлось про належний їй будинок, який будувався за адресою: [ADDRESS] . Договірна ціна послуг згідно з Договором становить 60000 гривень, в тому числі всі витрати, пов`язані з оплатою за проектні, будівельно-монтажні, крім земляних робіт. Позивач вказує, що зазначений договір був складений неякісно, а тому потребує ретельного тлумачення, однак він почав виконуватись сторонами. Крім того, з часом позивачем було надано довіреність від 06.09.2021 на відповідача, яка передбачала право відповідача на подання, оформлення та отримання на ім`я позивача документів, зокрема, будь-якої технічної документації (технічних умов), проекту газопостачання, укладання та підписання договорів про надання послуг газопостачання, розподілу природного газу тощо. Дана довіреність була відкликана 04.12.2023 за заявою позивача. На виконання Договору позивач сплатила відповідачу кошти в загальному розмірі 60000 гривень. Так, згідно з п. 12 Договору відповідач під час його підписання отримав аванс в сумі 24000 гривень. Подальші виплати фіксувались сторонами наприкінці Договору, а саме відповідач розписався про отримання таких сум: 05.11.2019 - 5000 гривень; 22.12.2019 - 21000 гривень; 21.03.2020 - 10000 гривень. Договором передбачалось, що низку робіт виконує сам замовник, зокрема, виконує: земляні роботи за низкою умов; пробивання технологічних отворів в стінах помешкань: фарбування газопроводу в 3 прошарки з низкою умов; закладення цементним розчином місця проходу газопроводу через стіни. Приміщення, де встановлюються опалювальні казани типу ОАГВ, КЧМ і інші газові водонагрівачі повинні мати зазор згідно з умовами, наведеними в Договорі (п. 1-5 Договору). На замовника (позивача) покладалось надати всі газові прилади згідно проектної документації. Також до прийняття газопроводу в експлуатацію замовник виконує всі вказівки, передбачені в робочому проекті (п. 7-8 Договору). Логічно було б вважати, що ці роботи також має виконувати виконавець, однак або у договорі вжито помилковий термін, або Договір був умисно складений таким чином. Позивач зазначає, що згідно Договору організацію усіх інших, в тому числі проектних, будівельно-монтажних робіт бере на себе відповідач. Однак будівельно-монтажні роботи не виконано, оскільки жодного робочого проекту чи проектної документації складено не було. У 2021 році АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» спочатку нібито видав технічні умови від 28.05.2021 на нестандартні приєднання, якими було визначено місце забезпечення потужності на підземний газопровід низького тиску, діаметром 63 мм, [ADDRESS] . Однак згодом місце забезпечення потужності було змінено АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» на розподільчі газові мережі високого тиску в м. Вінниця, Тиврівське шосе. Коригувати місце забезпечення потужності АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» відмовилось. Однак, фактично приєднатися до розподільчих газових мереж високого тиску в м. Вінниця, Тиврівське шосе, протягнувши газопровід з вул. Глинської на практиці було неможливо через значну відстань та вартість. 06.12.2023 позивач зверталася до відповідача з вимогою, у якій зазначала про намір розірвати Договір та ставила питання повернення коштів відповідачем. 08.01.2024 відповідач надав письмову відповідь, у якій посилався на старі технічні умови №210-Туп-460-0521 та №210-Туп-459-0521 від 28.05.2021, згідно з якими місцем забезпечення потужності об`єкта замовника встановлюється підземний газопровід низького тиску, діаметром 63 мм, [ADDRESS] . Відповідач також вказав, що на даний час розглядається питання виконання проектних робіт згідно з вищевказаними проектними умовами. Таким чином, відповідач повідомив, що вважає безпідставним звинувачення позивача у невиконанні Договору. Відповідач не заперечував отримання коштів. Згідно з відповіддю АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» від 06.02.2024 з огляду на звернення уповноваженої [PERSON] особи від 12.07.2023 АТ «Вінницягаз» було скориговано місце забезпечення потужності у технічних умовах № 210-Туп-460-0521 та №210-Туп-459-0521 на нестандартні приєднання до діючих газових мереж належних [PERSON] об`єктів (однак про це відповідач позивача жодним чином не повідомляв і копій нових технічних умов не надавав). Однак АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» також повідомило, що на час надання відповіді жодних дій з виконання проектних робіт на газифікацію об`єктів за визначеною вище адресою (вул. Глинська, 8) АТ «Вінницягаз» не здійснюється; жодних договірних відносин між [PERSON] , як власником об`єктів/уповноваженим представником та Товариством стосовно зобов`язань по виготовленню проектно-кошторисної документації не існує. Таким чином, викладена відповідачем у листі від 08.01.2024 інформація щодо розгляду питання виконання проектних робіт не відповідає дійсності. У березні 2024 року позивач також отримала лист від ВФ ТОВ «Газорозподільчі мережі України» від 21.03.2024. З цього листа стало зрозумілим, що 21.02.2024 відповідач звернувся до Вінницької філії ТОВ «Газорозподільчі мережі України» з заявою на виготовлення проектної документації по адресі позивача (дві земельні ділянки) та по адресам інших осіб. В ході розгляду заяви було встановлено відсутність, по-перше, документів, що підтверджують повноваження відповідача представляти позивача та інших осіб, а, по-друге, невідповідність наданих відповідачем даних вимогам чинних нормативних документів в сфері розподілу природнього газу. Позивач зазаначає, що увесь цей час відповідач у переговорах з позивачем обіцяв найближчим часом повернути кошти; знав, що дія довіреності припинена, а сама ідея газифікації будинку за роки, що минули, стала для позивача неактуальною (про що відповідач повідомлявся). 29 травня 2024 року позивач направила відповідачу лист, у якому повідомила про відмову від Договору, пославшись на частину 4 ст. 849 ЦК України. Оскільки зобов`язання сторін сформульовані не досить чітко, а строк дії договору не визначений, позивач вважає, що має підстави посилатися саме на частину 4 ст. 849 ЦК України. З огляду на викладене, позивач просила стягнути з відповідача кошти у сумі 60000,00 грн, а також судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.07.2024 вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої судом вирішено провести у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 09.09.2024 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області клопотання представника відповідача фізичної особи-підприємця [PERSON] адвоката Богославського С.В. про перехід з розгляду справи в порядку спрощеного без виклику у розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи залишено без задоволення. 03.10.2024 представником відповідача адвокатом Богословським С.В., який діє на підставі ордера на надання правничої допомоги серії АВ №1150518 від 28.08.2024, через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» подано до суду відзив на позовну заяву (вх. №86162 від 03.10.2024). 03.10.2024 представником позивача адвокатом Синявською К.Ю., яка діє на підставі ордера на надання правничої допомоги серії АВ №1141071 від 08.07.2024, подано до суду відповідь на відзив (вх. №86262), у якій остання просила позовні вимоги задовольнити повністю, вирішити справу за наявними матеріалами, без урахування відзиву, який подано відповідачем із пропуском строку, також просила не приймати докази відповідача, які не було подано у встановлений законом строк. Зазначила, що відповідачем не було подано жодних доказів у встановлений законом строк, крім того докази про намір подання яких заявлено відповідачем не перелічено та необґрунтовано неможливість їх подання у строк, жодного клопотання про виклик конкретних свідків не заявлено. Таким чином, позивач вважає, що відповідач намагається лише затягнути розгляд справи уникаючи цивільно-правової відповідальності. Суд зважає, що представник відповідача [PERSON] ознайомився з матеріалами справи 03.09.2024 та у той же день отримав ухвалу про відкриття провадження у справі разом із позовною заявою та додатками про що вчинено ним відповідний запис на конверті, який було повернуто на адресу суду без вручення відповідачу. Таким чином, судом встановлено подання відповідачем відзиву із пропущенням встановленого судом строку на його подання. 14.10.2024 представником відповідача адвокатом Богословським С.В. також було подано заяву про приєднання доказів (вх. №89076), однак враховуючи, що вказані докази подані з порушенням строку, неможливість їх подання у строк жодним чином не обґрунтовано, відтак такі докази судом до розгляду не приймаються відповідно до ч. 8 ст. 83 ЦПК України. Крім того, враховуючи, що відзив не поданий у встановлений строк, клопотання про продовження строку на його подання не заявлялися, поданий відзив не приймається судом до розгляду та відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України справу слід вирішити за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] належать на праві власності земельні ділянки з кадастровим номером №510100000:03:059:0699 та №510100000:03:059:0700, площею 0,05 га кожна, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Вказані земельні ділянки як об`єкти нерухомого майна створені в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером №510137000:03:059:0184, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №227937997, №227950296 від 13.10.2020 (а.с. 10-11). 28.02.2012 [PERSON] було подано Начальнику Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області Блащуку С.В. повідомлення про початок виконання будівельних робіт/про зміну даних у повідомленні про початок будівельних робіт від 17.02.2012 щодо будівництва приватного житлового будинку садибного типу по [ADDRESS] ( [ADDRESS] (а.с. 12). 20.09.2019 між [PERSON] як замовником та ФОП [PERSON] як виконавцем було укладено договір №б/н на газифікацію житлових будинків по замовленнях населення, згідно якого виконавець приймає на себе організацію виконання робіт із залученням відповідних підприємств, установ, участь яких обов`язкова для газифікації житлового будинку відповідно положення про порядок газифікації будинків, що належать громадянам на правах особистої власності. Договірну ціну послуг погоджено у розмірі 60000,00 грн (а.с.13). Позивачем на виконання умов договору було здійснено оплату за договором у сумі 60000,00 грн, про що свідчать записи у договорі про отримання вказаних коштів замовником, зокрема: 20.09.2019 24000,00 грн, 05.11.2019 5000,00 грн, 22.12.2019 21000,00 грн, 21.03.2020 10000,00 грн. Вказане відповідачем не заперечується. Матеріали справи містять технічні умови приєднання до газорозподільної системи об`єктів, а саме: житлових будинків за адресою: [ADDRESS] , кад. 510100000:03:059:0699 та [ADDRESS] :03:059:0700 (а.с. 19, 20). АТ «Вінницягаз» надано дозволи на приєднання до газорозподільної системи згідно заяв №ЗКп-11765-21002.2-0521 та №ЗКп-11770-21002.2-0521 від 24.05.2021 відповідно до яких замовнику [PERSON] дозволяється, у відповідності до технічних умов, здійснити «Нестандартне приєднання» об`єктів, розташованих за адресою: [ADDRESS] :03:059:0699 та [ADDRESS] :03:059:0700, до розподільних газових мереж з об`ємом споживання природнього газу до 4,35 м3/год (а.с. 21). Листом АТ «Вінницягаз» №210-лв-8784-0821 від 25.08.2021 за результатами розгляду звернення №ЗК-22273-21001-0821 щодо корегування місця забезпечення потужності у раніше виданих технічних умовах №210-Туп-460-0521 та №210-ТУп-459-0521 на нестандартні приєднання до діючих газових мереж житлових будинків за адресами: [ADDRESS] кад. 510100000:03:059:0699 та [ADDRESS] :03:059:0700 відповідно. Крім того, згідно поданих заяв на приєднання №ЗКп-11765-21002.2-0521 і №ЗКп-11170-21002.2-0521 та долучених до них документів на газопостачання домоволодінь за вище вказаними адресами, було проведено обстеження даних об`єктів та видані технічні умови на нестандартні приєднання, якими визначено місце забезпечення потужності на розподільчих газових мережах високого тиску в м. Вінниця, Тиврівський шосе, з урахуванням оцінки пропускної здатності існуючих газових мереж, а також забезпечення стабільного та безперебійного газопостачання існуючих споживачів газу, в часи пікових навантажень за вказаною адресою. Повідомлено, що товариство не вбачає можливості коригування місця забезпечення потужності в раніше виданих технічних умовах на нестандартні приєднання до газових мереж домоволодінь за вищевказаною адресою (а.с. 16). 06.09.2021 [PERSON] було видано довіреність, зареєстровану в реєстрі за №649, якою уповноважено [PERSON] представляти її інтереси в усіх без винятку установах , на підприємствах, в організаціях в організаціях незалежно від їх форми власності, галузевої приналежності та підпорядкування, в тому числі в органах державної влади та місцевого самоврядування, їх структурних підрозділах та підвідомчих їм органах, в тому числі у виконавчому комітеті Вінницької міської ради, Вінницькій районній державній адміністрації Вінницької області, Департаменті адміністративних послуг, установах газопостачання, в тому числі ПАТ «Вінницягаз», органах нотаріату, будь-яких архівних установах, перед фізичними особами тощо, з питань: подання, оформлення: та отримання на моє ім`я документів, заяв, дозволів, актів, сертифікатів, експертних висновків, рішень відповідних органів, повідомлень; декларацій, будь-яких витягів (виписок, довідок, інформації) з Єдиних та Державних реєстрів України, в тому числі витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, витягів з Державного земельного кадастру на земельну ділянку, дублікатів будь-яких документів, копій та витягів з будь-яких документів, будь-якої технічної документації (технічних умов), проект газопостачання, копій та витягів з будь-яких документів, укладення та підписання договорів про надання послуг газопостачання (відновлення газопостачання), розподілу природного газу, виготовлення технічних умов, за ціну та на інших умовах на власний розсуд, та додаткових договорів про внесення, змін та/або доповнень, розірвання до зазначених договорів. Вказану довіреність було видано строком на три роки без права передоручення, тобто до шостого вересня дві тисячі двадцять четвертого року (а.с. 14). Згідно заяви [PERSON] від 04.12.2023 дію вказаної вище довіреності припинено, що підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей №51508317 від 04.12.2023 (а.с. 15). Позивачем було направлено ФОП [PERSON] вимогу від 06.12.2023 у якій [PERSON] вказувала, що виконання договору втратило для неї актуальність. При цьому, зазначила, що кошти у загальному розмірі 60000,00 грн нею були повністю оплачені. Також вказала, що вважає, що має всі підстави для розірвання зазначеного договору та повернення сплачених нею коштів (а.с. 17). Водночас, у відповідь на вказану вимогу від 06.12.2023 щодо розірвання договору від 20.09.2019 ФОП [PERSON] повідомлено, що згідно технічних умов виданих АТ Вінницягаз №210-Туп-460-0521 та №210-ТУп-459-0521 від 28.05.2021 місце забезпечення потужності об`єкта Замовника встановлюється на підземний газопровід низького тиску, діаметром 63 мм, [ADDRESS] . На даний час розглядається питання виконання проєктних робіт згідно вищевказаних технічних умов. Таким чином, вважає звинувачення в невиконанні договору безпідставним (а.с. 18). Листом АТ «Вінницягаз» №21001-лв-353-0224 від 06.02.2024 повідомлено, що жодних дій з виконання проектних робіт на газифікацію об`єктів за адресою: [ADDRESS] , АТ «Вінницягаз» не здійснюється; жодних договірних відносин між [PERSON] як власником об`єктів/уповноваженим представником та Товариством стосовно зобов`язань по виготовленню проектно-кошторисної документації не існує (а.с. 22). На звернення [PERSON] (в інтересах [PERSON] ) від 21.02.2024 щодо виготовлення проєктної документації, а саме виготовлення загального проєкту зовнішнього газопостачання за адресами, зокрема [ADDRESS] , Вінницькою філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» повідомлено, що в ході розгляду відповідної заяви встановлено відсутність документів, що підтверджують повноваження [PERSON] представляти інтереси власників будинковолодіння, що наведенні у заяві, а також невідповідність наданих даних вимогам чинних нормативних документів у сфері розподілу природного газу (а.с. 23). 29.05.2024 [PERSON] вчергове направила ФОП [PERSON] вимогу у якій повідомила, що відмовляється від договору на газифікацію житлових будинків по замовленнях населення від 20.09.2019, що був між ними укладений, та просили повернути їй кошти у розмірі 60000,00 грн протягом семи днів з моменту отримання цієї вимоги (а.с. 24). Положеннями статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частина перша статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України). Закріплене у ЦК України визначення договору підряду дає підстави для висновку про те, що це консенсуальний, двосторонній та оплатний договір (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 523/6003/14-ц). Статтею 846 ЦК України встановлено, що строки виконання роботи або її окремих етапів установлюються в договорі підряду. Якщо в договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. У статті 849 ЦК України визначено права замовника під час виконання роботи. Так, згідно з частиною 1 цієї норми замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Відповідно до частини 2 статті 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника (частина 3 статті 849 ЦК України). За змістом частини 4 статті 849 цього Кодексу замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору. З аналізу ст. 849 ЦК України вбачається, що вказана стаття встановлює три окремі (самостійні) підстави для відмови замовника від договору підряду та, відповідно, різні правові наслідки такої відмови. Так, частинами 2-3 вказаної статті передбачено право замовника на відмову від договору підряду лише за наявності конкретно визначених законодавством умов. При цьому наслідком такої відмови є виникнення саме у замовника права вимагати відшкодування збитків з підрядника. Натомість ч. 4 зазначеної статті встановлює безумовне право замовника відмовитися від договору (без будь-яких причин та умов), але з обов`язком саме замовника виплатити підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувати підряднику збитки, завдані розірванням договору. Тобто вказана правова норма презюмує правомірність дій підрядника при виконанні договору і саме тому в разі відмови від договору виникає обов`язок замовника оплатити підрядникові виконану частину роботи та відшкодувати його збитки, на відміну від пункту 2 цієї норми, яка врегульовує право замовника на відмову якраз у випадку невиконання зобов`язань підрядником. Отже, в залежності від підстави розірвання договору підряду в односторонньому порядку настають різні правові наслідки захисту сторонами такого договору своїх прав та інтересів у процесі його виконання. Як встановлено судом, позивач, вимагаючи стягнення з відповідача коштів, посилається на розірвання договору з підстав того, що відповідачем протягом тривалого часу (більше п`яти років) не виконано умови договору, докази на підтвердження проведених відповідачем робіт відсутні. Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. При цьому необхідно зауважити, що окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору, як то передбачено положеннями ст. 849 ЦК України. Таким чином, замовнику законом надано право відмовитися в односторонньому порядку від договору, що не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. З наявних матеріалів справи слідує, що на адресу відповідача надіслано лист від 29.05.2024, згідно якого позивач, посилаючись на невиконання відповідачем умов договору, повідомила про відмову від договору та вимагала повернення сплачених нею коштів в сумі 60000 грн. Слід зауважити, що у відповідності до ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Матеріали справи\~не містять\~належних доказів\~виконання відповідачем\~договірних зобов`язань\~відповідно до\~договоруна\~газифікацію житлових\~будинків по\~замовленнях населення №б/н від 20.09.2019. Відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона є авансом. Однак, з припиненням дії договору підряду така грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими підрядником без достатньої правової підстави (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.02.19. у справі № 910/21154/17). Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ст.1212 ЦК України). Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Правовий аналіз ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). За наведеного, суд вважає належим застосування до спірних правовідносин положень статті 849 ЦК України у сукупності з приписами статті 1212 ЦК України. Зважаючи,\~що матеріали\~справи не\~містять доказів\~належного виконання\~відповідачем договірних\~зобов`язань\~згідно договоруна\~газифікацію житлових\~будинків по\~замовленнях населення №б/н від 20.09.2019, тому на використання відповідачем суми коштів сплачених позивачем на виконання умов договору на газифікацію\~житлових будинків\~по замовленнях\~населення №б/н від 20.09.2019, який припинений на підставі ст. 849 ЦК України, відсутня правова підстава, відтак суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 60000,00 грн та відповідно задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1211,20 грн судового збору. Щодо витрат на правничу допомогу, то суд враховує, що відповідно до ст. 131 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує ряд обставин, визначених ч.3 ст.141 ЦПК України. Позивачем заявлено про врахування судових витрат понесених нею (професійна правнича допомога) при розподілі судових витрат між сторонами. На підтвердження цих обставин суду надано копію договору №06/12 про надання правничої (правової) допомоги від 06.12.2023 та детальний опис робіт (наданих послуг) до договору про надання правничої (правової) допомоги №06/12 від 06.12.2023. Так, згідно детального опису робіт (наданих послуг) від 03.10.2024 адвокатом Синявською К.Ю. за договором про надання правничої (правової) допомоги №06/12 від 06.12.2023 було надано [PERSON] наступні послуги: консультація, вивчення документів та підготовка вимоги; підготовка тексту позовної заяви; підготовка додатків до позову; підготовка відповіді на відзив з додатками. Згідно п. 4.1 Договору сторонами було погоджено вартість правової допомоги, зокрема: 1000,00 грн за консультацію та підготовку вимоги, 4000,00 грн за підготовку позовної заяви та відповіді на відзив. Порядок оплати сторонами погоджено у п. 4.2 Договору, крім того оплату вартості наданої правової допомоги було здійснено [PERSON] у сумі 5000,00 грн (1000,00 грн 06.12.2023, 4000,00 грн -15.06.2024), про що свідчить відповідний запис у Договорі. При розподілі цього виду судових витрат, суд враховує, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. При визначенні та розподілі судових витрат суд враховує критерії, визначені положеннями ЦПК України: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При цьому враховує, що із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч.5, 6 ст.137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Надаючи оцінку наданим доказам та зважаючи на відсутність заперечень зі сторони відповідача, суд вважає, що позивачем доведено обставину отримання професійної правничої допомоги в межах цієї цивільної справи, розмір витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням обставин справи та значення його для позивача. За наведеного суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача 5000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved