Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовною заявою до ТОВ «Рівнеобленерго» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, в якому просив суд усунути перешкоди\~ у користуванні земельною ділянкою, власником якої є він, шляхом зобов`язання відповідача демонтувати за власний кошт три опори повітряної лінії 10 кВт., які розташовані на ній, з перенесенням їх за межі земельної ділянки відповідно до правил безпеки. В обґрунтування позову зазначає, що 23.08.2023 на підставі договору купівлі-продажу набув право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою Рівненська область, Рівненський району Малолюбашанська сільська рада. Вказує, що на момент придбання вказаної земельної ділянки, так і на цей час, жодних обмежень у використанні земельної ділянки зареєстровано не було. На земельній ділянці розташовані три опори з прокладеною по них лінією електропередач ЛЕП 10 кВт. Коли були встановлені вказані опори ні йому, ні попередньому власнику не відомо. Вказує, що попередній власник земельної ділянки, звертався до ПрАТ «Рівнеобленерго» з запитами з метою отримання даних про підтвердження та підставу розміщення вказаних опор на земельній ділянці, однак у відповідь отримував формальні відписки. Також зазначає, що звертався до відповідача з метою вирішення питання розміщення опор на його земельній ділянці, однак результатів це не дало. Вказує, що його право власності на земельну ділянку порушується та протиправно обмежується тим, що частина повітряної лінії електропередачі розташована таким чином, що її охоронна зона розширюється на його земельну ділянку, без його згоди та відповідного договору. Окрім того зазначає, що розміщення трьох опор ліній електропередач здійснено з порушенням правил енергобезпеки та санітарних норм, що у свою чергу створює перешкоди йому у вільному володінні та користуванні земельною ділянкою. Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого в задоволені позову просить відмовити в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив, що повітряна лінія була побудована у 1987 році, задовго до початку користування земельною ділянкою, і відповідач жодним чином не порушує його право на користування земельною ділянкою, оскільки у відповідача виникло значно раніше первинне право користування земельними ділянками для обслуговування об`єктів електроенергетики, які розташовані на території Малолюбашанської сільської ради Рівненського району, шляхом укладання договору оренди землі від 10.04.2006. Також вказує, що чинним законодавством чітко визначено процедуру і порядок перенесення повітряних електричних мереж, який передбачає, що користувач або власник земельної ділянки звертається до ОСР із відповідною заявою, до якої додає ситуаційний план об`єкта забудови, а у відповідь ОСР надає вихідні дані та технічні вимоги для проектування перенесеня (перевлаштування) належних йому об`єктів електроенергетики. Також користувач або власник земельної ділянки має розробити проект, а ОСР узгодити його з оформленням технічного рішення. Окрім того, вказує, що позивач знав про існуючі обмеження щодо відчуджуваної земельної ділянки, яку він придбав згідно договору купівлі-продажу від 25.08.2023 у продавця [PERSON] , ще за довго до її придбання. Представником позивача подано відповідь на відзив в якому зазначено, що посилання представника відповідача на договір оренди від 10.04.2006 є недоречним, оскільки з зазначеного договору неможливо встановити, що в площу земельних ділянок, які Костопільська РДА надала в оренду відповідачу для їх використання в процесі обслуговування об`єктів розподілу та транспортування електричної енергії входить якась частина земельно ділянки позивача. Також вказує, що строк дії даного договору 5 років, та правовідносини за ним припинилися, ще у 2011 році. Вважає, що представник відповідача не довів законність розміщення трьох електроопор на земельній ділянці позивача. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву з підстав викладених в ній, та просив суд її задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, та просив суд відмовити в задоволені позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 5623483900:04:012:0149, площею 3,3159 га, що розташована на території Малолюбашанської сільської ради Костопільського району Рівненської області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-992969932023 від 11.10.2023 (а.с.4), витягом з державного реєстру речових прав №34425816 від 25.08.2023 (а.с.6), договором купівлі-продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 25.08.2023 (а.с.14-15). Встановлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером 5623483900:04:012:0149, власником якої є позивач [PERSON] , розташовані електричні опори у кількості 3 (три) шт., з прокладеною по них лінією електропередач ЛЕП 10 кВт., що підтверджується протоколом №2 засідання узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів при виконавчому комітеті Малолюбашанської сільської ради від 27.10.2023 (а.с.13). З договору купівлі-продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 25.08.2023, вбачається, що відомості про обмеження щодо використання земельної ділянки з кадастровим номером 5623483900:04:012:0149 власником якої є позивач - відсутні та не зареєстровані (а.с.14-15). Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Тлумачення статті 391 ЦК України свідчить, що негаторний позов - це вимога власника про усунення перешкод. Тобто негаторний позов подається з метою усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном, тобто припинення неправомірних дій, не пов`язаних з порушенням володіння. Негаторний позов може вчинятися тоді, коли майно не вибуває з володіння власника, тобто при порушенні насамперед такої правомочностей власника, як користування та розпорядження своїм майном. Належним відповідачем у негаторному позові є особа, яка неправомірно перешкоджає власнику користуватися та розпоряджатися своїм майном. Тому для задоволення вимог власника необхідно встановити факт об`єктивно існуючих неправомірних перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четвертої статті 263 ЦПК України). В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 листопада 2021 року у справі № 947/30277/19 (провадження № 61-12547св21) вказано, що «у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю». Відповідно до п.6 Правил охорони електричних мереж, для створення нормальних умов експлуатації електричних мереж, забезпечення їх збереження та дотримання вимог техніки безпеки встановлюються охоронні зони. Згідно п.7 вказаних правил, охоронні зони електричних мереж встановлюються: уздовж повітряних ліній електропередачі - у вигляді земельної ділянки та повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що віддалені по обидва боки лінії від крайніх проводів за умови їх невідхиленого положення на таку відстань по горизонталі: 10 метрів \~ 3 - 20\~ кВт. Таким чином, судом встановлено, що розташовані на земельній ділянці позивача електроопори з лінією електропередачі, обмежують позивача у користування власною земельною ділянко, оскільки зменшують її площу, шляхом встановлення охоронної зони. Встановлено, що три електричні опори, які знаходяться на земельні ділянці позивача [PERSON] є частиною лінії електропередач «ПЛ 10 Кв №72-13 «Мала Любаша», яка перебуває на балансі ПрАТ «Рівнеобленерго», що підтверджується довідкою №44-28/8142 від 14.11.2023 (а.с.44). Представник відповідача заперечуючи проти задоволення позовних вимог вказує, що землі під лінією електропередач перебувають у оренді за яку сплачується орендна плата відповідно до договору оренди землі від 10.04.2006. Так, положенням ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Так, з договору оренди землі від 10.04.2006, вбачається, що вказаний договір укладений між Костопільською райдержадміністрацією та ЗАТ «Ей-І-Ес Рівнеенерго» про прийняття в строкове платне користування земельних ділянок, які використовуються для обслуговування об`єктів розподілу та транспортування електроенергії до користувачів 0,4178 га. На земельних ділянках знаходяться об`єкти нерухомого майна: опори повітряних ліній електропередач 10 кВ та трансформаторні підстанції (КТП) (а.с.55-56). Однак, суд звертає увагу, що з вказаного договору неможливо встановити, що в площу земельних ділянок, які Костопільська РДА передала в оренду товариству, входить якась частина земельної ділянки позивача. Більше того, з п.43 прикінцевих положень вказаного договору вбачається, що невід`ємною частиною договору є план схема земельної ділянки та кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів. Вказаних документів суду надано не було. Окрім того, згідно п.8 вказаного договору, договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору, орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Однак, суду не надано було доказів, що дію вказаного договору було продовжено, а посилання представника відповідача на додаткову угоду (а.с.58-59) є недоречним, оскільки вказана угода стосується договору оренди землі №040759100005 від 10.08.2007, а не договору оренди землі від 10.04.2006. Посилання представника відповідача на квитанції про оплату за оренду землі (а.с.69-79), суд до уваги не приймає, оскільки з вказаних квитанції не можливо встановити, по якому договору було сплачено орендну плату.\~ Також суд звертає увагу, що згідно витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-9929629932023 від 11.10.2023, 30.09.2004 проведено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 5623483900:04:012:0149, яка на цей час на праві приватної власності та належить позивачу [PERSON] . Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що станом на 10.04.2006 (дата укладення договору оренди земельної ділянки), земельна ділянка з кадастровим номером 5623483900:04:012:0149, на якій розташовані спірні три електроопори, перебувала у приватній власності. Оскільки, відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а представником відповідача належними та допустимими доказами не доведено законність розташування на земельній ділянці позивача трьох електроопор лінії електропередач, та відсутні будь які докази, щодо наявності обмежень у користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером 5623483900:04:012:0149, то позивач [PERSON] , як власник земельної ділянки, має право вимагати від відповідача, як власника електроопор їх усунення, шляхом демонтажу, а тому суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою підлягає до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 1073,60 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved