Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авіра груп» через свого представника - адвоката Сідак-Жарову Наталію Олександрівну звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту. Позовна заява сформована в системі «Електронний суд» 05 липня 2024 року. Позиція позивача Позивач посилається на те, що на підставі заповненої відповідачем заявки між ТОВ «ФК «Авіра груп» та [PERSON] укладений договір про надання фінансового кредиту № 81501 від 12 квітня 2023 року, за умовами якого позивач перерахував відповідачу через платіжний сервіс Platon на банківську картку, зазначену відповідачем при подачі заявки, грошові кошити в сумі 3500 грн. Кредит надавався строком на сім днів, кінцевий термін повернення кредиту 18 квітня 2023 року. 19 квітня 2023 року [PERSON] подав заявку на продовження строку дії договору, того ж дня між відповідачем та ТОВ «ФК «Авіра груп» була укладена додаткова угода № 2 про продовження строку дії договору про надання фінансового кредиту № 81501 від 12 квітня 2023 року, згідно якої сторони погодили продовжити строк дії договору на 11 днів (включаючи один день прострочки) до 29 квітня 2023 року. За весь час користування кредитними коштами, починаючи з 12 квітня 2023 року, відповідач здійснив лише один платіж 19 квітня 2023 року в сумі 1400 грн, які за умовами договору були спрямовані на погашення відсотків за користування кредитними коштами і продовжено строк дії договору до 29 квітня 2023 року. Станом на 05 липня 2024 року відповідач утворив заборгованість за договором про надання фінансового кредиту у розмірі 12\~075 грн, у тому числі: тіло кредиту 3500 грн, відсотки за користування кредитом 8575 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання фінансового кредиту у зазначеному розмірі, а також судові витрати на сплату судового збору 2422 грн 40 коп, на професійну правничу допомогу 5000 грн. Рух по справі Ухвалою від 12 серпня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , не має зареєстрованого Електронного кабінету у підсистемі Електронний суд ЄСІТС. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками надіслані відповідачу за адресою реєстрації: [ADDRESS] , поштове відправлення повернуто з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Іншої адреси проживання відповідача суду не повідомлено. Тому згідно з положеннями пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, відповідач вважається належно повідомленим про розгляд справи. Відзиву на позов не надійшло, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами. \~ \~ Висновки за результатами розгляду заявлених вимог Судом установлено з доданих до позовної заяви копій письмових доказів, що між ТОВ «ФК «Авіра груп» та [PERSON] укладений договір про надання фінансового кредиту № 81501 від 12 квітня 2023 року, за умовами якого позивач перерахував відповідачу через платіжний сервіс Platon на банківську картку, зазначену відповідачем при подачі заявки, грошові кошити в сумі 3500 грн. (а.с.16-18) Кредит надавався строком на сім днів, кінцевий термін повернення кредиту 18 квітня 2023 року. 19 квітня 2023 року [PERSON] подав заявку на продовження строку дії договору, того ж дня між відповідачем та ТОВ «ФК «Авіра груп» була укладена додаткова угода № 2 про продовження строку дії договору про надання фінансового кредиту № 81501 від 12 квітня 2023 року, згідно якої сторони погодили продовжити строк дії договору на 11 днів (включаючи один день прострочки) до 29 квітня 2023 року. (а.с.19) Позивач посилається на те, що станом на 05 липня 2024 року відповідач утворив заборгованість за договором про надання фінансового кредиту у розмірі 12\~075 грн, у тому числі: тіло кредиту 3500 грн, відсотки за користування кредитом 8575 грн. \~ \~ \~Згідно з\~положеннями статті\~12\~ЦПК України,\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як визначено частиною 2 статті 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. У позовній заяві наведений розрахунок заборгованості, проте у додатках до позовної заяви відсутні копії документів, підтверджуючих розмір заборгованості, період її нарахування. Позивачем не надано первинних документів, за якими обліковується заборгованість за кредитом, не надано виписки з рахунку з відображенням операцій, які проводились за даним рахунком, отже позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження розміру заборгованості, перевірити нараховані суми боргу неможливо. Як передбачено частиною 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. \~ \~ \~ Верховним Судом у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц зроблені наступні висновки. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Позивачем не надано суду таких доказів, таким чином розмір заборгованості відповідача за кредитним договором належним чином не підтверджується. Тому позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають судові витрати по справі слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed