Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

22.08.2024 року представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] , адвоката Артем`євої К.М., звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення. Свою заяву обґрунтувала тим, що Овідіопольським районним судом 19.08.24р прийнято рішення по цивільній справі № 522/7555/23-Е за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, та зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання квартири, та нежитлового приміщення особистим майном. Відповідно ч. 3, 8 ст. 141 ЦПК України представник Позивача за зустрічним позовом по справі заявила до дебатів про стягнення судових витрат з відповідача за зустрічним позовом, та те, що будуть надані додаткові докази витрат на правову допомогу. Надані до заяви договір про надання правничої допомоги та акт приймання послуг. У зв`язку з розглядом справи позивач за зустрічним позовом понесла судові витрати професійну правничу допомогу у розмірі 31232,3 гривень. Просила стягнути зазначені витрати з відповідача за зустрічним позовом. Позивач за зустрічним позовом у судове засідання не з`явилась, представник відповідача [PERSON] , адвокат Мохнюк Руслана Геннадіївна 07.10. 24р. надала до суду заперечення та просила суд відмовити у задоволені заяви про стягнення витрат на правову допомогу з [PERSON] у повному обсязі, зазначаючи, що представник позивача за зустрічним позовом надала до матеріалів справи ордер, якій не підписаний адвокатом Артем`євою К.М. також до заяви про ухвалення додаткового рішення наданий ордер на представництво іншої особи, сторони ( [PERSON] та [PERSON] ) не домовились стосовно розміру гонорару, порядку його сплати, [PERSON] подала суду Акт виконаних робіт без підписів сторін, до надано на підтвердження, гонорар у розмірі 22000 грн. не підтверджено жодними розрахунками та бухгалтерськими документами. У судове засідання, призначене на 10 жовтня 2024 року представник повивача за зустрічним позовом [PERSON] надала заяву 10.10.24 р. про слухання справи за її та [PERSON] відсутністю. Заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] просить задовольнити. Представник відповідача за зустрічним позовом [PERSON] у судовому засіданні просила відмовити у задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] . Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків: Судом встановлено, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 19.09.24р. первинний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , половину вартості автомобіля NISSAN MICRA, VIN-код: [NUMBER] , у розмірі 40 566 гривень. У задоволенні інших вимог відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою власністю задоволено частково. Визнано квартиру, яка зареєстрована на ім`я [PERSON] , загальною площею 31,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2627683551100 особистою власністю [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] . Визнано нежитлове приміщення, яке зареєстроване на ім`я [PERSON] , загальною площею 5.2 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , секція 2 приміщення 4 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1434834151237 особистою власністю [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] . Згідно зі ст.270\~ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України\~\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:\~\~1) на професійну правничу допомогу;\~\~2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;\~\~3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;\~\~4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як зазначено в ч. 1 ст. 137 ЦПК України\~\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст.\~137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4 ст.\~137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:\~\~1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);\~\~2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);\~\~3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;\~\~4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підставі ч. 6 ст. 139 ЦПК України\~\~розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог;\~\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:\~\~1) у разі задоволення позову - на відповідача;\~\~2) у разі відмови в позові - на позивача;\~\~3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 3 ст.\~141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з ч.5 ст. 141 ЦПК України, якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми. На підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України\~\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судом встановлено, що 19.08.2024 року представник позивача за зустрічним позовом заявила до дебатів про те, що нею протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду будуть надані докази на підтвердження понесення позивачем за зустрічним позовом витрат на правничу допомогу. 22.08.2024 року долучені докази на підтвердження понесених витрат. 11.10.2023 року Відповідач за первісним позовом, звернулась з зустрічним позовом де зазначено, що позивач за зустрічним позовом сплатила судовій сбір у розмірі 6232.30 гривень, та на правничу допомогу орієнтировно очікувані витрати складають 20 000 гривень. Також 11.10.2023 року був наданий відзив на первісний позов. 22.08.2024 року представник позивача за зустрічним позовом звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі, в якій просила суд стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі в розмірі 31232,3 гривень, на підтвердження чого надала суду копії документів, що підтверджують понесення таких витрат. Договір про надання правової допомоги (витяг) №22 від 22.08.23р., де зазначено у п. 4.2. що гонорар Адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється актом виконаної роботи до цього Договору. Додаток №1 до договору №22 про надання правової допомоги від 01.10.2023р. акт виконаних робіт №1 від 19.08.2024 року, де зазначено що у п. 1, що гонорар є фіксованим у розмірі 22\~000 гривень, та за прибуття у судове засідання адвоката у розмірі 2000 грн за одне засідання суду. Акт виконаних робіт № 1 від 19.08.2024р., в якому зазначено, що відповідно до п. 4 Договору № 22 про надання правової допомоги від 22.08.2023р. та додатку №1 від 01.10.2023р. до договору №22 від 22.08.2023р. вартість робіт за договором про надання правової допомоги №22 від 22.08.2023рокута додатку №1 від 01.10.2023р. до договору №22 від 22.08.2023р становить - 22000,00 (двадцять дві тисячі грн. 00 коп.) Гривень, без ПДВ. 12000 гривень були сплачені 01.10.2023 року. 10 000 гривень, були сплачені замовником під час підписання даного акту. Квитанцію від 11.10.2023р. про оплату судового збору за подання зустрічного позову за №1468-3470-1778-3189 Довідку №1 від 08.11.23р. Про оплату за ЗВІТ №718-ОД/1.3, де зазначено, що кошти отримані 28.09.23р. та квитанцію № P24A1754910106D2795 про сплату 3000 гривень, де зазначено у призначені платежу переказ власних коштів. Оплата за оцінку авто. У постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар. Останній може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. На думку суду, заявлений позивачем за зустрічним позовом розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає принципам співмірності, розумності та справедливості з огляду на наступне. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не має права втручатися у ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі №910/12876/19). Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини п`ятої статті 137 ЦПК можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України. Два підходи до порядку обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), передбачені статтею 30 Закону про адвокатуру, відрізняються у наступному - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті іншою стороною в порядку компенсації сплаченого адвокату гонорару, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Зазначені правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21. Висловлюючись щодо порядку обчислення гонорару, ВП ВС вказала, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому в ст. 627 ЦК України. Гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. ВП ВС зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи, чи були вони фактично понесені, та оцінювати їх необхідність. Щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, Велика Палата ВС виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у разі домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару). Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися із суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару. ВП ВС також зауважила, що ч. 3 ст. 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним. Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 28.09.2023 у справі 686/31892/19 зазначив, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Але обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат. Статтею 141 ЦПК передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Такий же правовий висновок зробила Велика Палата ВС у справі № 755/9215/15-ц (постанова від 19.02.2020). Заявником надано належні, допустимі, достатні та достовірні докази щодо підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з позивача за первісним позовом на користь відповідача за зустрічним позовом. Відтак, суд дійшов висновку, що позивач за зустрічним позовом довела надання послуг адвоката, тож витрати на правову допомогу мають бути відшкодовані. Враховуючи зазначене, суд доходить до висновку, що грошова сума у розмірі 31232,3 гривень, яка складається з 22 000 гривень на правничу допомогу (гонорар адвоката) судового збору 6232, 30 гривень за подання зустрічного позову, звіт, вартості автомобіля 3000 гривень, є тією сумою витрат на професійну правничу допомогу, яка б відповідала критерію співмірності розумності та справедливості та яка підлягає стягненню з відповідача за зустрічним позовом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved