Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-17 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. [PERSON] (далі - позивач), через представника - адвоката Щавінського К.С., звернулася до суду з позовом до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області (далі - відповідач), в якому просила визнати за позивачем в порядку спадкування після смерті [PERSON] , право власності на житловий будинок садибного типу розташований за адресою: [ADDRESS] , обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , а після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов вищезгадана житловий будинок садибного типу. За життя [PERSON] склав заповіт згідно якого заповів все своє майно своїй дочці позивачу. Позивач спадщину батька прийняла, оскільки вчасно подала до нотаріуса заяву відповідного змісту, але оформити спадщину не вдалося, через помилку у Спадковому реєстрі щодо номеру заповіту та його дублікату. У визначений судом строк відповідач не надав до суду відзив, утім направлено заяву № 02-42/1309 від 04.09.2024 за підписом міського голови [PERSON] , відповідно до якої останній просив цивільну справу розглянути без участі представника Липовецької міської ради, вказав про визнання позовних вимог. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 21.08.2024 ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області відкрито провадження у даній справі, призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, та за клопотанням позивача витребувано з нотаріальної установи матеріали спадкової справи № 12/2021. 23.09.2024 ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області за клопотанням представника позивача витребувано у Комунального підприємства "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації" інформацію та за наявності копії відповідних документів щодо власника житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] . У підготовче судове засідання позивач та її представник не з`явилися, однак у позовній заяві вони зазначили, що просять справу розглянути у їх відсутність у разі неявки. Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України за результатами\~підготовчого провадження\~суд ухвалює\~рішення у\~випадку визнання\~позову відповідачем. Згідно частини четвертої статті 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на викладене, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить в даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно й безпосередньо оцінивши зібрані в справі докази, встановив, що згідно свідоцтва про народження позивача її батьками були [PERSON] та [PERSON] , а після укладення шлюбу позивач змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 7). Згідно довідки старости сіл Іваньки та Пісочин № 09-17-214/11 від 14.08.2024 житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (а.с. 3). Відповідно до інформації наданої КП "Вінницьке міське бюро технічної інфвентаризації" у листі № 219суд/вих від 02.10.2024 в підприємстві відсутня інвентиразаційна справа на нерухоме манйо по [ADDRESS] (а.с. 71). 27.10.2011 [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Іваньківської сільської ради Сличук Л.В., і за таким заповітом позивачу було заповідане все майно батька (а.с 11, 24, 39). [INFO] батько позивача [PERSON] помер, а після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов вищезгаданий житловий будинок. Позивач прийняла спадщину батька шляхом подання нотаріусу протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини заяви про її прийняття, повідомивши, що крім неї спадкоємцем першої черги за законом є ще дочка покійного [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] (а.с. 22). Згідно довідки, виданої Липовецькою міською радою від 03.08.2021 № 09-17-129/11 на день смерті [PERSON] , який проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] , за вказаною адресою він проживав лише один (а.с. 29). Згідно довідки виданої Липовецькою міською радою від 03.08.2021 № 09-17-129/11 вбачається, що до складу сім`ї [PERSON] входили дружина [PERSON] , яка вже померла та двоє дочок - позивач та [PERSON] (а.с. 30). Натомість у матеріалах спадкової справи № 12/2021 відсутні відомості про те, що [PERSON] також подавала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. При цьому позивачу оформити спадщину не вдалося, через помилку у Спадковому реєстрі щодо номеру заповіту та його дублікату. Згідно листа приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Кобзар С.В. №26/02-14 від 21.02.2024 вбачається, що відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №65866379 від 04.08.2021, витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №75821930 від 14.02.2024, окрім заповіту: номер у Спадковому реєстрі 52006475, дата посвідчення: 27.10.2011, номер у реєстрі нотаріальних дій: виявлено наявність заповіту номер у Спадковому реєстрі 67894431, дата посвідчення: 17.06.2021; номер у реєстрі нотаріальних дій: 11-15, в той час як дублікат заповіту містить номер у реєстрі нотаріальних дій: 11-19. Враховуючи те, що позивач бажає оформити спадщину після смерті свого батька та не має можливості реалізувати свої права, у зв`язку із помилками у Спадковому реєстрі, наведене послугувало підставою для звернення до суду. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно частини\~третьої статті\~ 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до\~статті 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно\~із статтею\~1218\~\~ ЦК України\~ до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. В силу вимог\~статті 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України \~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно із частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Також, в силу припису частин першої статті 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, і які не оспорює відповідач, а в сукупності на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Суд встановив, що позивач є дочкою [PERSON] і відповідно до статті 1261 ЦК України спадкоємцем першої черги за законом, при цьому позивач прийняла спадщину батька в силу вимог частини першої статті 1269 ЦК України, оскільки протягом шести місяців з дня його смерті, подала до нотаріуса заяву про прийняття його спадщини. Мати позивача та дружина спадкодавця вже померла, а рідна сестра позивача із батьком, як вбачається з довідки Липовецької міської ради №09-17-129/11 від 03.08.2021 не проживала та заяв до нотаріуса не подавала. До спадкової маси [PERSON] увійшов житловий будинок садибного типу загальною площею 74,7 кв.м. та житловою 43,1 кв.м. (а.с. 4-6). Натомість при зверненні позивача до нотаріуса з метою оформлення спадщини їй було вказано на помилку у Спадковому реєстрі щодо номеру заповіту та його дублікату. Попри це, позивач єдина прийняла належним чином спадщину свого батька, в тому числі як спадкоємець першої черги в порядку спадкування за законом. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Суд зауважує, що відповідно до частин першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Суд вважає, що наявність порушених прав позивача є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що нею обраний. З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. З огляду на викладене, суд вважає, що наявність порушених прав позивача є очевидним, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що ним обраний. Крім цього, представник відповідача подав заяву про визнання позову. У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 за №14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про визнання за позивачем права власності на житловий будинок садибного типу, ґрунтується на нормах діючого законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved