Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Тернівської районної ради у м. Кривий Ріг, про визначення місця проживання дітей. Позов мотивовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Тернівського районного суду м. Кривий ріг Дніпропетровської області від 02.08.2022 року, справа №215/1813/22, шлюб між сторонами розірвано. За час спільного проживання, у сторін народились троє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , та донька - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що створюючи родину із відповідачем, вона була впевнена, що вони зможуть стати взірцем сімейного щастя для оточуючих, на зразок її батьків, все життя плекати почуття любові та поваги один до одного. Але через деякий час спільного життя, позивач зрозуміла, що вони з відповідачем сторонні один одному люди. Відповідачу не зрозумілі елементарні поняття про сім`ю та дітей. Відповідач дозволяв собі не приходити додому, не соромився влаштовувати особисте життя паралельно існуючому сімейному, розвивав своє почуття егоїзму, займався справжньою тиранією. Відповідач не бере участі у вихованні дітей, жодним чином не підтримує їх життєдіяльність. Він ухиляється від мирних домовленостей про допомогу дітям, тому позивач була вимушена подати до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів на утримання їх дітей. Судовим наказом Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.05.2023 року, справа № 215/2223/23 було наказано стягувати з відповідач на користь позивача 1/2 частку з усіх видів заробітку (доходу) боржника на утримання трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також, позивач зазначає, що відповідач веде аморальний спосіб життя, мешкає з різними жінками, змінюючи постійно адресу свого мешкання. Неодноразово у телефонній розмові з позивачем, відповідач висловлював наміри забрати насильно дітей до себе. Враховуючи погрози відповідача щодо наміру забрати насильно дітей до себе, як наслідок, існує реальна загроза фактичного викрадення неповнолітніх дітей, а також враховуючи його аморальний спосіб життя, позивач виключно в інтересах малолітніх дітей, була змушена звернутись до суду з даним позовом, з метою визначенням місця проживання дітей з нею. Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.04.2024 року, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Тернівської районної ради у м. Кривий Ріг, про визначення місця проживання дітей, направлено за підсудністю до Вінницького міського суду Вінницької області. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.05.2024 року вищевказану цивільну справу прийнято до провадження та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.08.2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, та зазначила, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі за обставин, викладених в позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, через оголошення на офіційному сайті судової влади та судовими повістками. Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Тернівської районної ради у м. Кривий Ріг в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо вирішення справи поклався на розсуд суду з урахуванням найкращих інтересів малолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони, [PERSON] та [PERSON] з 21.03.2013 перебували у зареєстровано шлюбі (а.с.8), який рішенням Тернівського районного суду м. Кривий ріг Дніпропетровської області від 02.08.2022 року, у справі №215/1813/22 - розірвано. Судове рішення набрало законної сили 02.09.2022 (а.с. 9-12). У вказаному шлюбі у сторін народилися троє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.08.2014 року, син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.09.2019 року, та донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.04.2021 року.(а.с.13, 14) Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 21.07.2023 року, позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.7). Як вбачається із Витягу з реєстру територіальної громади Криворізької територіальної громади від 12.01.2024 року, та акту про проживання від 30.01.2024 року, підтвердженого свідками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , позивач [PERSON] разом із дітьми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , проживають за адресою: [ADDRESS] . (а.с.15-16, 17) Довідкою з Криворізької гімназії №93 Криворізької міської ради №4/04-21 від 18.02.2024 року та характеристикою, підтверджується, що « [PERSON] , [INFO] , навчається у 4-А класі. Мати, [PERSON] , піклується про доньку, постійно присутня на батьківських зборах, приводить доньку на уроки в гімназію та забирає після їх завершення. Дані про батька [PERSON] у класного керівника є, але до гімназії він не приходить».(а.с.18, 19) Відповідно до довідки з №3 від 15.01.2024 року, виданої Комунальним закладом дошкільної освіти (ясла-садок) №20 Криворізької міської ради [PERSON] , [INFO] , відвідує комунальний заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 20 Криворізької міської ради з 01.09.2023 року по теперішній час.(а.с.20) У психолого-педагогічній характеристиці №4 від 15.01.2024 року [PERSON] , [INFO] , зазначено, «...До дитячого садочка [PERSON] приводять та забирають мама або бабуся. Хлопчик завжди має охайний вигляд. Мама та бабуся цікавляться життям [PERSON] в дошкільному закладі та приймають активну участь в житті дитини. Батька [PERSON] за весь період відвідування дошкільної освіти (з 2021 року по теперішній час) ні вихователі, ні адміністрація закладу не бачили. [PERSON] жодного разу не відвідував КЗДО №20 та не цікавився успіхами та досягненнями сина».(а.с.21) Відповідно до Довідки №2 від 15.01.2024 року, виданої Комунальним закладом дошкільної освіти (ясла-садок) №20 Криворізької міської ради [PERSON] , [INFO] , зарахована у комунальний заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 20 Криворізької міської ради з 01.09.2023 р.(а.с.22) У Довідці № В-12/2024 від 19.01.2024 р. лікаря загальної практики сімейного лікаря ФОП [PERSON] зазначено, що [PERSON] , 2021 р.н, [PERSON] 2019 р.н., [PERSON] 2014 р.н., задекларовані у лікаря загальної практики-сімейного лікаря [PERSON] . Діти постійно проходять профілактичні огляди, щеплені за віком, психофізичний розвиток дітей відповідного віку. Відвідування лікаря відбувається разом з матір`ю ( [PERSON] ). Діти завжди мають охайний вигляд, чисті, одягнені відповідно погодним умовам.(а.с.23) Відповідно до судового наказу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.05.2023 року, справа № 215/2223/23 стягнуто з відповідача на користь позивача 1/2 частку з усіх видів заробітку (доходу) боржника на утримання трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .(а.с.24) Виконавчим комітетом Тернівського району надіслано на адресу суду лист, в якому зазначено, що «При телефонному спілкуванні зі спеціалістами служби у справах дітей Виконкому Тернівської районної у місті ради відповідач повідомив, що на теперішній час фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , проти визначення місця проживання дітей разом з матір`ю не заперечує.»(а.с.57-58) Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 9 цієї Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини; держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. В силу положень ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Оскільки Сімейний кодекс України не визначає зміст категорії «інтереси дитини», то розкрити зміст цього поняття можна через підхід, що застосовує Європейський суд з прав людини. Так, при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: 1) у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; 2) у найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному середовищі, що не є неблагополучним (пункти 78, 100 рішення ЄСПЛ у справі «Mamchur v. Ukraine» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09). Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини, дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги як першочергове міркування при прийнятті відносно неї будь-яких дій або рішень як у державній, так і у приватній сфері. Найкраще забезпечення інтересів дитини - це право, принцип і правила процедури, які засновані на оцінці усіх елементів, що відображають інтереси дитини у конкретних обставинах. При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини з метою прийняття рішення про застосування тієї чи іншої конкретної міри належить діяти наступним порядком: 1) з урахуванням конкретних обставин справи слід визначити, в чому полягають відповідні елементи оцінки найкращих інтересів, наповнити їх конкретним змістом і визначити значимість кожного з них у співвідношенні з іншими; 2) з цією метою необхідно слідувати правилам, що забезпечують юридичні гарантії та належну реалізацію цього права. При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню наступні базові елементи: (а) погляди дитини, (б) індивідуальність дитини, (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин, (г) піклування, захист і безпека дитини, (ґ) вразливе положення, (д) право дитини на здоров`я, (е) право дитини на освіту. З аналізу практики Європейського суду з прав людини слідує, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначив, що «тлумачення ч.1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Під час судового розгляду встановлено, що позивач [PERSON] має постійне місце проживання, забезпечена придатним для нормального виховання та розвитку дітей житлом, за станом здоров`я може виховувати дітей та бажає визначити місце проживання дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які на даний час проживають разом з нею. Обставини, які суперечить інтересам дітей під час проживання останніх з матір`ю, судом не встановлені. Крім того, визначення місця проживання дитини з матір`ю, не впливатиме на їх взаємовідносини з батьком, оскільки визначення місця проживання дітей з одним із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Такі висновки висловлював і Верховний Суд у справах про визначення місця проживання дітей (постанова Верховного Суду від 21 липня 2022 року у справі №404/3499/17). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20) вказано, що «відсутність заперечень з боку відповідача щодо проживання дитини разом із позивачем не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі». Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - підлягають задоволенню, таке рішення відповідатиме найвищим інтересам дітей. При цьому суд звертає увагу, що в даному випадку йде не про розлучення дітей з батьком, а про визначення їх місця проживання, при тому, що діти на даний час проживають з матір`ю. Батько дітей у разі визначення місця проживання їх з матір`ю не має бути обмеженим у своєму праві на спілкування з дітьми, на турботу відносно дітей та участь у їх вихованні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved