Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

15.04.2024 до Решетилівського районного суду Полтавської області від Лубенського міськрайонного суду Полтавської області надійшла цивільна справа №539/1068/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - для розгляду за підсудністю. 19.03.2024 позивачка звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, у якій просить суд стягнути із [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання даної заяви й до досягнення дитиною повноліття. Всі судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] у сторін народився син - [PERSON] , актовий запис про народження №206 від 06.12.2022, складений Гадяцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), свідоцтво про народження [NUMBER] . Наразі, син проживає з позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Від надання матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач ухиляється. У позивачки відсутні відомості про перебуванні на отриманні відповідача інших осіб та сплату їм аліментів. Спір з приводу батьківства та визначення місця проживання дитини між сторонами відсутній. Оскільки добровільно відповідач не надає кошти на утримання дитини, позивачка вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 15.04.2024 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. Ухвалою суду від 16.04.2024 позовну заяву залишено без руху. 29.04.2024 позивачем було виконано вимоги ухвали суду від 16.04.2024 про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою від 30.04.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 04.06.2024 представником позивачки [PERSON] \-- адвокатом Яриною Кошовою через електронний кабінет Електронного суду подано клопотання про долучення до матеріалів справи листа Гадяцького районного суду Полтавської області №526/2520/22 від 23.05.2024. З даного листа вбачається, що засуджений [PERSON] , [INFO] , засуджений вироком Гадяцького районного суду Полтавської області 31.01.2024 за ч.1 ст. 122, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст.345, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі утримується в ДУ «Полтавська виправна колонія №64». З листа №15/07-3221/24 від 03.07.2024, надісланого ДУ «Полтавська виправна колонія №64», на запит суду від 25.06.2024, встановлено, що 18.06.2024 засуджений [PERSON] , був звільнений на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 10.06.2024, згідно ст.81-1 КК України, умовно-достроково на невідбуту частину покарання 2 роки 07 місяців 21 день, для проходження військової служби за контрактом з встановленням адміністративного нагляду строком на 12 місяців. [PERSON] вибув до військової частини [NUMBER] . Згідно листа Тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу - заступника командира військової частини [NUMBER] полковника [PERSON] №1314/2/56/111/10908 від 10.08.2024, наданого на запит суду, встаовлено, що згідно доповіді відповідальної посадової особи військової частини [NUMBER] [PERSON] , [INFO] з 06.08.2024 утримується в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», у зв`язку з обранням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. 28.08.2024 засобами поштового зв`язку «Укрпошта» судом направлено до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» копію позовної заяви з додатками та судову повістку, для вручення адміністрацією установи виконання покарань [PERSON] . Згідно розписки, надісланої адміністрацією ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на адресу суду, вбачається, що копію позовної заяви з додатками разом з судовою повісткою вручено [PERSON] 09.09.2024 (а.с.87, 105,106). У встановлений судом строк, відповідач [PERSON] правом на надання відзиву не скористався. У судове засідання призначене на 21.10.2024 сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. У судове засідання позивачка не з`явилась, разом з позовною заявою в новій редакції надіслала до суду клопотання від 24.04.2024, яке надійшло до суду засобами поштового зв`язку 29.04.2024, в якому просить проводити розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення суду не заперечує, із наслідками винесення заочного рішення ознайомлена (а.с.35). 09.10.2024 представником позивачки [PERSON] \-- адвокатом Яриною Кошовою через електронний кабінет Електронного суду надіслано клопотання про проведення розгляду без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити (а.с.119). Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції за місцем перебування в ДУ «Харківський слідчий ізолятор». Адміністрацією установи виконання покарань вручено [PERSON] судові повістки в засідання призначені на: 20.09.2024 вручено 09.09.2014 (а.с. 87, 105,106), на 07.10.2024 вручено 23.09.2024 (а.с. 102-103,109,110), на 21.10.2024 вручено 10.10.2024 (а.с.121,122,123). Клопотання про розгляд справи за його відсутності чи інших заяв по суті або з процесуальних питань, в тому числі і про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції від відповідача до суду не надходило. Відповідач не надав заперечень проти зазначених у позові обставин. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим, враховуючи письмову згоду позивачки, на підставі ухвали Решетилівського районного суду Полтавської області від 21.10.2024 проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, повно і всебічно дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.12.2022, актовий запис про народження №206 від 06.12.2022, складений Гадяцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (а.с.19). Згідно копії Акту обстеження житлово-побутових умов від 18.03.2024, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . На її повному утриманні знаходиться син [PERSON] , [INFO] (а.с.10, 34). Спір у справі виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2 920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2 563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3 196 гривень. Дитині - [PERSON] , [INFO] , на день ухвалення рішення суду виповнилося - 1 рік та 10 місяців. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Положеннями частини першої статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, малолітня дитина, батьками яких є сторони у справі, перебуває на повному матеріальному утриманні позивачки. Відповідач не бере участі у витратах, пов`язаних з утриманням сина, тобто не виконує обов`язку, передбаченого ст. 180 СК України. Враховуючи встановлені у справі обставини по наявним письмовим доказам, а також те, що відповідач здорова, працездатна особа, інших утриманців не має та має можливість надавати матеріальну допомогу, будучи належним чином повідомленим про суть пред`явлених вимог, не надав суду жодних доказів, що свідчать про обставини, які суд повинен врахувати при розгляді справи, суд прийшов до висновку, що наявні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина - [PERSON] у розмірі 1/4 частки його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду, тобто з 19.03.2024 і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, позивачку звільнено від сплати судового збору за пред`явлення позову про стягнення аліментів, судові витрати зі сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів за ставкою станом на день пред`явлення позову - 19.03.2024, що становить 1211,20 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved