Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

26 серпня 2024 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Універсальна товарна біржа «Фенікс», в якому позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який був укладений 27.10.2001 року між [PERSON] , [PERSON] (покупцями), з одного боку, та [PERSON] (продавцем), з другого боку, та зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Фенікс» 27.10.2001 року за № 643 та зареєстрованого в КП ММБТІ 19.11.2001 року за реєстровим № 16749. Позов мотивований тим, що укладений між сторонами договір купівлі-продажу квартири був зареєстрований та товарній біржі без нотаріального посвідчення, що наразі не дає можливість позивачам розпорядитись своєю власністю. Умови договору виконані у повному обсязі. Враховуючи викладене, вони змушені звернутись до суду. 12 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Позивачі у позовній заяві просили про розгляд справи без їх участі, позов підтримують і просять задовольнити. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов визнає. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого. Судом встановлено, що 27 жовтня 2001 року на Універсальній товарній біржі «Фенікс» укладено договір №643 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого [PERSON] (продавець), продав, а [PERSON] , [PERSON] (покупці) придбали квартиру за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір зареєстрований в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 19.11.2001 р. за реєстровим №16749. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 встановлено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. На момент переходу права власності правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК УРСР, який втратив чинність з 01.01.2004 р. на підставі ЦК України N 435-IV ( 435-15 ) від 16.01.2003, який набрав чинності 01.01.2004 р. Відповідно до положень п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно зі ст. 153 ЦК УРСР, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, що до яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Разом з цим, зі змісту договору № 643 купівлі-продажу нерухомого майна від 27 жовтня 2001 року вбачається, що даний договір укладений у відповідності до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Фенікс». Закон України «Про товарну біржу» в редакції, яка діяла на час укладення договору купівлі-продажу, дозволяв членам біржі проводити біржову операцію з купівлі-продажу товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасниками є члени біржі та якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. В такому випадку біржовий договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягав, проте набувача нерухомості це не звільняло від здійснення реєстрації договору, за яким набуто право власності на нерухоме майно в органах БТІ, що на той час виконували функції органу державної реєстрації об`єктів нерухомості. У відповідності з\~ч.2 ст. 47 ЦК УРСР\~, якщо одна зі сторін цілком або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. З матеріалів справи встановлено, що вищевказаний договір купівлі-продажу був укладений відповідно до вимог законодавства, яке діяло на момент його укладення, зареєстрований в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації», був направлений на реальне настання наслідків, виконаний сторонами. З огляду на викладене, є підстави для визнання договору купівлі-продажу від 27 жовтня 2001 року, дійсним. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов належить задовольнити.

Outcome: approved