Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

Рішенням Суворовського\~районного суду\~м.Одеси\~від 19.09.2024р. позовні вимоги\~ [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково та ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набранням рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . 02.10.2024 р. на адресу суду надійшла заява представника позивача адвоката Остапишеної В.М., в якій вона просила стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] фактично понесені витрати на правничу допомогу у сумі 5000,00 грн. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] вказував на те, що в позові вона зазначала необхідність судових витрат, та в судовому засіданні 19.09.2024р. також вказувала на необхідність стягнення витрат на правову допомогу в сумі 5000,00 грн. На підтвердження вищевказаної суми до матеріалів справи додано розрахунок гонорару адвоката. Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як судом встановлено, 19.09.2024 р. у справі №523/7249/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково та ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набранням рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . За змістом позовних вимог позивач просив також стягнути на його користь судові витрати, а згідно поданої заяви витрати на правничу допомогу складають 5000 грн., на підтвердження чого надано додано розрахунок гонорару адвоката. Справу розглянуто в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Відповідно до\~вимог\~\~п.1\~ч.3\~ст.133\~ЦПК\~України\~до витрат,\~пов`язаних\~з\~розглядом справи,\~належать\~витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з пунктом 3 частини першої\~статті 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Як судом\~встановлено,\~про стягнення\~судових витрат\~позивачем було\~заявлено у\~позові,\~а згідно\~розрахунку гонорару\~адвоката зазначено,\~що адвокатом\~виконані наступні\~роботи:\~усна консультація\~ 500\~ грн,,\~підготовка та\~подача позовної\~заяви \~2500\~грн,\~участь у\~судових засіданнях\~ 2000\~грн., які\~представник позивача просить суд\~стягнути з відповідача. Однак при ухваленні вищевказаного рішення, судом не було розглянуто вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу. Відповідно до ст.16 ЦК України,\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:\~1) визнання права;\~2) визнання правочину недійсним;\~3) припинення дії, яка порушує право;\~4) відновлення становища, яке існувало до порушення;\~5) примусове виконання обов`язку в натурі;\~6) зміна правовідношення;\~7) припинення правовідношення;\~8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;\~9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;\~10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої\~статті 2 ЦПК України\~основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей\~10,\~11,\~12,\~13 ЦПК України, в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується\~Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша\~статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Це підтверджується і такими нормами\~ЦПК України. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої\~статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважає за необхідне надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких позивач має заперечення і приймає до уваги положення частини третьої\~статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню. Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Відповідно до ч. ч. 1, 3\~ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому\~статтею 270 цього Кодексу. Пунктом 3 частини 1\~статті 270 ЦПК України\~визначено, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат на правничу допомогу. Разом з тим, проаналізувавши надані докази, суд звертає увагу на те, що позов [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково. Судом також враховуються висновки Великої Палати Верховного Суду висловлені в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, висновок Верховного Суду в постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15. Таким чином, враховуючи вказані висновки, а також те, що рішенням суду вимоги задоволено частково, суд вважає, що розмір витрат, які підлягають стягненню, становить 2850 грн (2000/3500*100=57% від 5000 грн).

Outcome: partial