Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої представник зазначив, що [INFO] померла мама позивачки [PERSON] , яка проживала в [ADDRESS] і станом на момент її смерті разом з нею у будинку ніхто не проживав та не був зареєстрований. Батько позивачки [PERSON] , помер раніше, ще 11.11 1997. Заповіту на належне їй майно [PERSON] не складала. Спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] є її донька позивач [PERSON] . Інші спадкоємці першої черги відсутні і ніхто інший з заявами про прийняття спадщини відносно майна померлої [PERSON] не звертався і спадщину у встановленому порядку не приймав. Спадкоємець [PERSON] , проживаючи на той час у м. Ужгород, у встановлений законом шестимісячний термін не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття нею спадщини, оскільки ніякого нерухомого майна у померлої [PERSON] станом на момент її смерті не було. Житловий будинок, в якому проживала [PERSON] нею було відчужено ще до її смерті і такий їй юридично вже не належав. Тому [PERSON] вважала, що звертатися з заявою про прийняття нею спадщини після смерті матері, за відсутності спадкового майна не має сенсу. Крім того, у період шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини, будучи та зайнятою по догляду за двома неповнолітніми дітьми, та у зв`язку з фінансовими труднощами на той момент позивач фактично не мала можливості вживати заходи по відшукуванню можливих майнових прав, які б належали матері, і які можуть бути включені до складу спадкового майна. Тільки у 2024 році, позивачка, цілком випадково, знайшла серед старих маминих речей, сертифікат про право на земельну частку (пай) площею 1,43 га із земель колишнього КСП «Шипіт» серії ЗК № 0096330, що був виданий колись мамі ще 13 червня 1997 року. До цього часу про наявність у матері цього сертифікату, який відповідно до закону може бути об`єктом спадкування, позивачу нічого не було відомо. У зв`язку з цим позивач звернулася до державного нотаріуса Міжгірської державної нотаріальної контори з питанням можливості оформити свої спадкові права на цей сертифікат про право матері на земельну частку (пай). Проте через пропущенням строку звернення за прийняттям спадщини нотаріусом позивачці було рекомендовано звернутися з цим позовом до суду. Посилаючись на вказані обставин, у позовній заяві висловлено прохання визначити позивачці додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Ухвалою суду від 26.09.2024 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження (а.с. 28-29). Представник позивачки адвокат Кривка П. П. подав заяву з проханням розглядати справу без участі сторони позивача. Висловив позицію про підтримання заявлених у позовній заяві вимог. Головою Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області подано заяву за змістом якої висловлено позицію про відсутність у сільради заперечень проти задоволення позовних вимог. Справу просив розглядати без участі представника сільської ради. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Судом встановлено, що 20.03.2007 померла матір позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у виді права на земельну частку (пай) площею 1.43 га із земель колишнього КСП «Шипіт», про що свідчить копія сертифікату серії ЗК № 0096330 (а.с. 14-15). Як зазначено\~в позовній\~заяві,\~у встановлений шестимісячний строк позивачка не прийняла спадщину, оскільки не була обізнана щодо наявності спадкового майна. Відповідно до частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України). Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що суди, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, повинні досліджувати поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За встановлених обставин, суд вважає, що відмова у поновленні строку для прийняття спадщини порушить право спадкоємця, тому визнає вищевказані обставини як поважну причину пропуску строку для прийняття спадщини. З огляду наведеного заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved