Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

04.09.2024 представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з вересня 2024 року до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони мають неповнолітню дитину Діану, однак з грудня 2022 відповідач не бере участі в утриманні доньки. Зауважила, що відповідач є військовослужбовцем, здоровий, працездатний, тому може сплачувати аліменти на рівні частини з усіх видів заробітку. Вважає, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, який у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 05.09.2024 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд проведено в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України до суду не надходило. Копію позовної заяви та доданих до неї документів вручено відповідачу 12.09.2024, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, але правом надання відзиву не скористався. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому ст.279,280 ЦПК України. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №21 від 11.10.2010. Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 30.12.2011 у справі №2006/2-636-11 розірвано шлюб між сторонами, зареєстрований 23.07.2010 Баранівською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис №02. Згідно витягу з наказу командира в/ч [NUMBER] НГУ №1 від 01.01.2023, [PERSON] з 01.01.2023 проходить службу на посаді кулеметника 2-го відділення 1-го взводу оперативного призначення 1-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 4-го батальйону оперативного призначення в/ч [NUMBER] НГУ, призначений на посаду наказом командира в/ч від 30.12.2022 №99 о/с. Встановлено посадовий оклад у розмірі 2820 грн. за 5 тарифним розрядом. Згідно Постанови КМУ від 30.08.2017 №704 з 01.01.2023 виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірі 50% від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років. Ст.180 СК України зобов`язує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст.122 та 125 цього Кодексу. Згідно положень ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів у відповідності до ч.1 ст.182 СК України суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину згідно з вимогами ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених \~ст.184 СК України. Встановлений ЗУ «Про\~Державний\~бюджет\~України\~на\~2024\~рік» прожитковий\~мінімум на\~дітей віком\~від 6\~до 18\~років з\~1\~січня\~\~складає 3196\~грн. на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. За змістом ст.183 СК України розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання однієї дитини становить 1/4 частину, на двох дітей 1/3 частини, на трьох і більше дітей 1/2 частину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. У відповідності до ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як передбачає ч.1\~ст.141 СК України,\~ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Ч.2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано доказів щодо неспроможності сплати аліментів у визначеному позивачкою розмірі. З огляду на викладене, надані позивачем докази свідчать про те, що неповнолітня донька проживає разом з матір`ю. Враховуючи встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та обов`язок обох батьків утримувати дитину, з метою створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відносно якої відповідач має батьківські зобов`язання, суд вважає необхідним стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття, що не позбавляє сторони звернутися до суду в подальшому про зміну розміру та способу стягнення аліментів. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати у справі в частині сплати судового збору відповідно до положень ч.6 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ст.137 ЦПК України). Ч.2,3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з\~ч.8\~ст.141\~ЦПК України\~розмір витрат,\~які\~сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється\~судом\~на підставі\~поданих\~сторонами\~доказів\~(договорів,\~рахунків\~тощо).\~Такі докази\~подаються\~до\~закінчення судових\~дебатів\~у\~справі\~або протягом\~п`яти\~днів після\~ухвалення рішення\~суду за\~умови,\~що\~до\~закінчення\~судових\~дебатів\~у\~справі сторона\~зробила\~про\~це\~відповідну\~заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Із наданих представником позивача доказів, 27.06.2024 між [PERSON] та адвокатом Павленко М.О. укладено договір про надання правничої допомоги, в додатку №1 до якого зазначено, що адвокат отримала від позивача гонорар в сумі 2000 грн. Слід відзначити, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені (постанова ВП ВС від 27.06.2018 у справі №826/1216/16). Враховуючи, що позов задоволено частково, понесені позивачем судові витрати у справі у виді витрат на професійну\~правничу допомогу документально підтверджені, клопотання про зменшення їх розміру не надходило, відповідно до вимог\~ч.2 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial