Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

У липні 2024 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (надалі за текстом відповідач) про визнання (встановлення) батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, в обґрунтування якого вказав, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу. Відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 року з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. На підставі вищезазначеного, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, позивач виявив бажання щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів, що відповідно є обов`язком громадян України, тому був призначений на посаду за штатом воєнного часу та з 24 лютого 2022 зарахований до списків особового складу військової частини [NUMBER] й на всі види забезпечення. Відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) № 22 від 24.02.2022 позивач вважається таким, що прийняв й приступив до виконання службового обов`язку за посадою - штаб-сержант 3 категорії групи зв`язку та ІС, ВОС-600723А, тарифний розряд 12, посадовий оклад - 3 440 грн. на місяць. Через початок повномасштабного вторгнення рф в Україну, оскільки відповідач була вагітна та для забезпечення й збереження захисту й безпеки, остання була вимушена виїхати до Федеративної Республіки Німеччини. [INFO] народилась [PERSON] , про що відділом з реєстру актів цивільного стану м. Рюссельсгайм-на-Майні видано витяг з реєстру актів про народження № G 961/2022 р. від 11.10.2022 року. Оскільки, позивач та відповідач не перебували в офіційному шлюбі, то у витязі з реєстру актів про народження № G 961/2022 р. від 11.10.2022 року зазначена тільки «мати», а відомості про «батька» відсутні. Однак, малолітня дитина [PERSON] є спільною дитиною позивача і відповідача, що не оспорюється останньою та не заперечується. На підтвердження визнання батьківства визначає, що на момент народження спільної дитини сторін, батько був присутній на партнерських родах, що підтверджується фотографіями із пологового будинку. Також, як вбачається з картки з інформацією про новонародженого, дитина [PERSON] зазначена з прізвищем позивача. Позивач піклується і продовжує піклуватись про малолітню [PERSON] , належним чином виховує її, сприяє її розвитку (фізичному, духовному, культурному та моральному) та створює належні умови проживання для дочки, піклується про її навчання, забезпечує дитини усім необхідним (одягом, речами, харчуванням), здійснює належний медичний догляд, постійно створює умови для необхідного відпочинку дитини та її оздоровленню, адже для позивача інтереси його дитини мають першочергове та пріоритетне значення. Зважаючи на те, що позивач, який є біологічним батьком дитини, особисто не був присутній при реєстрації народження дитини в Німеччині, а також, сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі, то у свідоцтві про народженні дитини не має відомостей про і відповідача як про батька дитини. Позивач не має можливості внести зміни до актового запису про народження своєї дитини, який складений на території іншої держави. У зв`язку з цим, є необхідність у встановленні його батьківства в судовому порядку. З огляду на вищевикладене просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] ; внесни зміни до актового запису, де записати батьком дитини [PERSON] [INFO] - громадянина України [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 08.08.2024 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків. 13.08.2024 року на виконання Ухвали суду надійшла заява про усунення недоліків позову. 14.08.2024 Ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. У підготовче засідання сторони не з`явились, надали заяви в яких позивач позов підтримав, просив задовольнити та розглянути справу за його відсутності у підготовчому засіданні, а відповідач позов визнала, та також просила розглянути справу за її відсутності у підготовчому засіданні. За приписами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. За приписами ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до частини другої статті 125 Сімейного кодексу України (надалі за текстом - СК України), якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Згідно ч. 1 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до копії паспорту громадянина України № [NUMBER] виданого 25.04.2019 [PERSON] , [INFO] є громадянином України. Відповідно до копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] від 26.05.2006 [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України. Відповідно до витягу з реєстру актів про народження виданого в м. Рюссельсгайм-на-Майні, Німеччина встановлено, що [PERSON] народила дитину жіночої статі - [PERSON] , номер запису у книзі - G 961/2022. Запис про батька дитини відсутній. Дослідивши матеріали справи, суд, надавши належну оцінку доводам позивача, дійшов висновку про те, що позивач надав належні, допустимі та безспірні докази на підтвердження того, що він є батьком дитини, проявляє інтерес до дитини та має намір брати участь у її вихованні та матеріальному забезпеченні як батько. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову, не суперечить закону та не порушує прав інших осіб.

Outcome: approved