Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визначити позивачеві [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його батька [PERSON] . Рух справи. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 13.05.2024 року позовну заяву прийнято до провадження судді Бібік О.В. та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено по справі підготовче судове засідання, витребувано копію матеріалів нотаріальної справи, встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті позовних вимог (а.с.40-41) Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 04.07.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.34-35) Розпорядженням керівника апарату суду від 18.07.2024 року призначено повторний автоматизований розподіл судових справ, що перебували в провадженні судді О.Бібіка в зв`язку його відрядженням до Червонозаводського районного суду міста Харкова для здійснення правосуддя з 18.07.2024 року, яким для розгляду справи визначено суддю В.Філіп`єву. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 10.09.2024 року справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду по суті (а.с.41) Позиції сторін. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Факт родинних відносин між позивачем та померлим підтверджується Свідоцтвом про народження, згідно якого батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . 25.03.2011 року позивач змінив своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується відповідним Свідоцтвом про зміну прізвища. Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, кадастровий номер 6321780500:02:000:7160, площею 4,2791 га, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за адресою: Харківська область, Чугуївський (колишній Зміївський) район, на землях колишньої Бірківської сільської ради. Згідно довідки Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області від 10.07.2017 року, спадкодавець [PERSON] був зареєстрований в селі Кукулівка Зміївського району Харківської області (Бірківська сільська рада) по 25.06.2006 року. [INFO] батько раптово помер у віці 42 років у місті Тирниауз Ельбруського району Кабардино-Балкарської республіки російської федерації. Позивач не зміг вчасно звернутися до нотаріальної контори у встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини, оскільки були втрачені всі правовстановлюючі документи, які так і не знайшлись. 27.03.2023 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сібільової С.М. з заявою про прийняття спадщини, яка 27.03.2023 року своєю постановою відмовила у видачі Свідоцтва про право на спадщину з підстав пропуску строку для прийняття спадщини. Враховуючи, що батько позивача помер в 2015 році на території іншої країни, а також враховуючи дію в Україні воєнного стану, під час якого, згідно постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022 року «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється, позивач вважав причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними та просив визначити додатковий строк для подання заяви на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті батька, терміном на два місяці (а.с. 1-7) Представник відповідача\~ Зміївської\~міської ради\~Чугуївського району\~Харківської області відзиву на позовну заяву чи будь-яких заперечень на позов не подавав, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі на підставі наявних у справі документів (а.с.28, 31, 36) Приватний нотаріус\~Чугуївського районного\~нотаріального округу\~Харківської області\~Сібільова С.М. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, у вирішенні питання покладалася на розсуд суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Пояснив, що померлий [PERSON] був його батьком. Мати розірвала шлюб із батьком в 2005 році, після якого [PERSON] виїхав на заробітки в російську федерацію. Після смерті батька відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку той отримав під час роботи у колгоспі, та яку до теперішнього часу ніхто не успадковував. Окрім позивача, в батька є ще один син, його старший брат, який не претендує на спадщину та ніяких заяв до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавав, тому інших спадкоємців, які бажають прийняти спадщину, окрім нього, немає. Станом на момент смерті [PERSON] йому виповнилося 19 років, вони разом з батьком не проживали та не були зареєстровані за однією адресою. У визначений законом строк з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, за кордоном не перебував, тривалими хворобами не хворів. У 2018 році звертався до суду з позовною заявою про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини після померлого батька, однак рішення по справі не ухвалювалося в зв`язку з поданням ним заяви про залишення позову без розгляду. У 2023 році звернувся до нотаріуса С.Сібільової з заявою про прийняття спадщини, однак отримав постанову про відмову у видачі Свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку та відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Просив визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини відповідно до положень чинного законодавства. З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні, вбачається, що: Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Зміївським РВ ГУМВС України в Харківській області 04.05.2011 року, позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 12 липня 2011 року (а.с.11-12) Відповідно до Свідоцтва про зміну імені, серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області 28.03.2011 року, [PERSON] , [INFO] , змінив своє прізвище на « [PERSON] », про що зроблено актовий запис №06 від 25.03.2011 року (а.с.18) Як вбачається зі Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25.02.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області, батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис про народження № 01 від 16.01.1995 року, зроблений виконавчим комітетом Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області (а.с.19) Батько позивача [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у місті Тирниауз Ельбруського району Кабардино-Балкарської республіки російської федерації, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Зміївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 04.07.2017 року, актовий запис про смерть 01 від 04.07.2017 року (а.с.20) Як вбачається з копії Довідки Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області №798/02-19 від 10.07.2017 року, спадкодавець [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , дійсно був зареєстрований на території Бірківської сільської ради в селі Кукулівка по 25.05.2006 року (а.с.15) Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 01.02.2018 року (справа № 621/1978/17) позовну заяву [PERSON] до територіальної громади Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом, треті особи: відділ Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області, Зміївська державна нотаріальна контора Харківської області, - залишено без розгляду за заявою позивача. 15.02.2023 року приватним нотаріусом Сібільовою С.М. зведено спадкову справу № 70271271 щодо спадкодавця [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 71491166 від 15.02.2023 року (а.с.14) Постановою приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сібільовою Світланою Михайлівною №99/02-31 від 27.03.2023 року позивачеві [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після померлого [PERSON] в зв`язку з відсутністю доказів прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк та роз`яснено право на звернення до суду з відповідним позовом. Одночасно нотаріусом також встановлено, що померлий [PERSON] також мав сина [PERSON] , [INFO] , який не був зареєстрований разом зі спадкодавцем на момент його смерті та з заявами про прийняття спадщини не звертався (а.с. 16-17) Дослідивши доводи позовної заяви, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, додані до матеріалів справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне: Частинами 1, 3 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Предметом спору даної цивільної справи є встановлення поважності причин\~пропуску позивачем\~строку для\~подання заяви\~на прийняття\~спадщини та\~наявності підстав\~для визначення\~додаткового строку для подання такої заяви. За загальним правилом, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1220, 1222 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч.1 статті 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування, заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 статті 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування, заяву про прийняття спадщини. У разі пропущення встановленого законом строку, відповідно до положень ч.3 статті 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 статті 1272 Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Згідно з правовою позицію Європейського Суду з прав людини у справі «Ільхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Як роз`яснюється у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання при визначенні особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові ВС від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17, які відповідно до статті 263 ЦПК України враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зазначено, що суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61?21447св19). Крім того, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 21 квітня 2022 року у справі № 296/12109/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22. Позивачем [PERSON] не наведено об`єктивних причин та не надано жодного переконливого доказу, які б свідчили про поважність причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як з моменту її відкриття та до спливу шестимісячного строку, встановленого законом, так і причин незвернення з відповідною заявою до нотаріуса чи суду протягом наступних 8 років. Посилання позивача на дію в Україні воєнного стану, введеного 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, та постанову Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022 року «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», згідно якої перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється, не приймаються судом до уваги, оскільки, по-перше: встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з моменту її відкриття 14.05.2005 року сплинув 14.11.2005 року, тобто задовго до початку військової агресії російської федерації в Україні; по-друге: пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022 року «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», яким перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупинявся на час дії воєнного стану, виключений на підставі постанови КМУ № 469 від 09.05.2023 року. У постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року в справі № 756/957/18 (провадження № 61-5590св21) вказано, що «якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зазначений висновок також відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16». Одночасно, суд вважає за необхідне зазначити, що при розгляді справи має виходити також і зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Позивачем [PERSON] у спірних правовідносинах визначено відповідачем Зміївську міську раду Чугуївського району Харківської області, на землях якої знаходиться земельна ділянка спадкодавця [PERSON] . При цьому, як вбачається з постанови нотаріуса про відмову у видачі Свідоцтва про право на спадщину, так і підтверджено особисто в судовому засіданні позивачем, у спадкодавця [PERSON] був ще один син рідний брат позивача [PERSON] , [INFO] , який не залучався до участі у справі при поданні позовної заяви. Клопотань про\~його залучення\~позивачем не\~заявлено. Згідно усталеної судової практики, у разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і щодо тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно із специфікацією спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Відповідний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17. Отже,\~з урахуванням\~наявності інших\~спадкоємців померлого,\~позовні вимоги\~не можуть бути звернені до Змвївської міської ради як до територіальної громади, що діє через орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким чином, враховуючи пред`явлення позову до неналежного відповідача та відсутність поважних причин пропуску позивачем шестимісячного строку, встановленого законом для подання заяви про прийняття спадщини, суд вважає позовну заяву [PERSON] такою, що не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed