Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

21 травня 2024 року адвокат Козак І.О. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Староостропільської сільської ради Хмельницького районну Хмельницької області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [PERSON] разом із [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно копії заочного рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 лютого 2024 року, яке набрало законної сили 22 березня 2024 року, було розірвано. В період шлюбу у сторін народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , яка проживає та перебуває на утриманні позивача. Представник позивача в позовній заяві зазначає, що з часу розірвання шлюбу, [PERSON] як мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо виховання та розвитку дитини, не бачить її, не бажає з нею спілкуватися. Мати дитини тривалий час проживає за кордоном та зі слів знайомих створила там нову сім`ю. За весь цей час відповідач жодного разу не поцікавилася життям дочки, її здоров`ям (дитина важко хворіє, має вади слуху з народження), не приймає участі у вихованні дитини та підготовці її до самостійного життя, не спілкується із дочкою та не спілкується із позивачем щодо інтересів та потреб дочки. Байдужа поведінка відповідача свідчить про його свідоме ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини, а тому [PERSON] просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно дочки - [PERSON] , [INFO] .. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21 травня 2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено розгляд справи проводити у порядку загального позовного. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 вересня 2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі, зазначив, що він проживає разом із дитиною та тещею. [PERSON] один раз з`явилася, зібрала речі і поїхала, з того часу на зв`язок не виходила. Не бачив її вже два роки як. Дочка має вади зі слухом та зором із народження, у зв`язку з чим потребує постійного обстеження та лікування, на що потрібна згода матері. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зазначив, що [PERSON] проживає за кордоном, не піклується про дитину, не цікавиться про фізичний і духовний розвиток дитини. Мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини. Позивач в свою чергу не чинить перешкод у спілкуванні дочки із матір`ю, проте [PERSON] вже 2 роки не спілкувалася з дитиною. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не подавав, а тому суд вирішив розгляд справи проводити за його відсутності. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Староостропільської сільської ради Хмельницького районну Хмельницької області - Марисюк С.Д. в судовому засіданні зазначив, що була створена комісія до складу якої він також входив. Особисто спілкувався з дитиною, яка повідомила йому, що мати не цікавиться її життям та давно її не бачила. Висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON] підтримує. Заслухавши учасників справи, покази свідків, думку дитини та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] разом із [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 лютого 2024 року, яке набрало законної сили 22 березня 2024 року, було розірвано. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.05.2011 року, судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю, а [PERSON] є батьком для [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії довідки №1 від 01.04.2024 року, судом встановлено, що [PERSON] , дійсно навчається з 01.09.2015 року у Вишнопільській гімназії Староострпоільської сільської ради Хмельницької області. За час навчання в школі [PERSON] , мати доньки із 2021 року не брала ніякої участі у вихованні доньки, не відвідувала батьківських зборів та інших заходів. Донькою цікавиться лише батько [PERSON] . Згідно характеристики виданої директором Вишнопільської гімназії Староострпоільської сільської ради Хмельницької області та класним керівником, судом встановлено, що батько [PERSON] приділяє належну увагу вихованню доньки. Цікавиться її навчанням та поведінкою, відвідує класні та загальношкільні батьківські збори. Мати із 2021 року участі у вихованні доньки фактично не приймала. З копії медичної карти виданої на ім`я [PERSON] , судом встановлено, що дитина з 2014 року має зниження слуху, про що свідчить заключення лікаря від 07.08.2018 року діагноз - двобічна хронічна сенсоневральна приглухуватість 2 ступеня. Згідно листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №19-48204/18/24-Вих від 12.07.2024 року, судом встановлено, що [PERSON] [INFO] , здійснювала неодноразово перетин державного кордону України в період часу з 06.03.2020 року по 06.12.2023 року, а саме 06 грудня 2023 року здійснила виїзд з України та не поверталась. Відповідач - [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини ухиляється свідомо, без поважних на те причин. Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.164 СК України, батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Поведінка відповідача, який тривалий час взагалі не спілкується із дитиною, не виховує її, не утримує матеріально, що свідчить про його байдуже ставлення до дитини та про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення наведених норм права дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58). У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У справі "Мамчур проти України" (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітньої дитини, без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною, та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно неповнолітньої дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Поведінка відповідача, яка тривалий час взагалі не спілкується із дитиною, не виховує її, не утримує матеріально, що свідчить про її байдуже ставлення до дитини та про свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Староостропільської сільської ради Хмельницької області від 10.06.2024 року №409 позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Крім того, в судовому засідання були допитані свідки: [PERSON] , [INFO] , є матір`ю відповідача по справі [PERSON] , та підтвердила, що її дочка перебуває за кордоном де проживає та працює, рідко дзвонить, лише пише, кошти дочці не пересилає, дитину утримує та займається її лікуванням зять, позивач по справі. У дитини вади зі слухом з дитинства у зв`язку з чим був встановлений апарат. [PERSON] в грудні приїжджала, зібрала речі і поїхала. Повістки про виклик [PERSON] до суду по даній справі вона отримувала особисто та повідомляла дочку про розгляд даної справи, однак [PERSON] повідомила що в неї своє особисте життя, створена нова сім`я та приїжджати не буде. Свідок [PERSON] , [INFO] , в судовому засіданні зазначила, що є сусідкою [PERSON] , яка поїхала на заробітки за кордон у зв`язку з чим не бачила її більше як два роки. Вихованням та лікуванням [PERSON] займається батько дитини - [PERSON] . У статті 12 Конвенції про права дитини встановлено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, при чому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Опитана в судовому засіданні неповнолітня [PERSON] , зазначила, що з матір`ю не спілкується та не знає де вона знаходиться. Коштів від матері не отримує, забезпечує повністю батько. Її лікуванням, медичним доглядом, фізичним розвитком, навчанням та вихованням займається також лише батько. Бажає, щоб її матір позбавили батьківських прав відносно неї. Оцінивши усі докази в їх сукупності, суд дійшов до переконання, що позбавлення батьківських прав відповідача відповідає інтересам неповнолітньої дитини, так як відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а саме: тривалий час не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, а своєю негативною поведінкою щодо самоусунення (ухилення) від її виховання, показує поганий приклад, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті, суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При розподілі судових витрат суд виходить із положень ст.141 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача 1 211 грн. 20 коп., понесених нею судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved