Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-17 00:00:00

Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 20.05.2022 у розмірі 18\~547,76 грн, станом на 18.03.2024, з яких 14\~609,74 грн заборгованість за кредитом, 3938,02 грн заборгованість по відсоткам. В обґрунтування позовних вимог АТ "АКЦЕНТ-БАНК" зазначив, що відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, у зв`язку з чим у нього, перед позивачем утворилась заборгованість у вищевказаному розмірі, яку останній просить стягнути з [PERSON] в судовому порядку. 18 червня 2024 року від відповідача надійшов відзив у справі, в якому він просить відмовити у задоволенні позову. Доводи останнього зводились до того, що [PERSON] не укладав жодного кредитного договору з позивачем, ніякими банківськими коштами банку не користувався. Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил банківських послуг А-банку він не підписував. Підпис, який міститься на вказаній анкеті-заяві не є його підписом. Він не відповідає зразкам його підпису, який міститься у нього в паспорті. Посилається на підробку підпису невідомими особами. Додатково звертає увагу на невідповідність відомостей, які викладені у анкеті-заяві щодо його соціального статусу. 12 липня 2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній звернув увагу на те, що відповідач своїм підписом підтвердив ознайомлення з умовами кредитного договору. Законом не встановлений обов`язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією. Додатково посилається на те, що єдиним доказом, на підтвердження заперечень відповідача може бути почеркознавча експертиза. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак у відповіді на відзив просить суд розглядати справу без їх участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Причини неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 20 травня 2022 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в «А-Банк». У заяві зазначено, що підписант згідний з тим, що дана заява, разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Цього ж дня, шляхом підтвердження дзвінком з номера телефону « [NUMBER] » [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту «Кредитної картки «Зелена». У паспорті зазначені інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача. З виписки по картці за № [NUMBER] від 18.03.2024, вбачається, що відповідач користувався рахунком [NUMBER] за період з 20.05.2022 по 18.03.2024. Всього витрат за цей період 178\~838,43 грн, зарахувань за цей період - 160\~290,67 гривень. Станом на 01.03.2024, залишок на рахунку становить 18\~547,76 гривень. Згідно з довідкою за картами, [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] та видано 4 банківські карти. Відповідно до довідки за лімітами, за період з 20.05.2022 по 18.03.2024, кредитний ліміт відповідачу встановлювався від 0,00 грн до 15000,00 гривень. Окрім цього, позивач додав до позовної заяви не підписаний відповідачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», Тарифи по картці «Зелена», копії сторінок паспорта громадянина України, статут Банку. Згідно з наявним у справі розрахунком заборгованості за договором № б/н від 20.05.2022, заборгованість відповідача перед позивачем, станом на 18.03.2024, становить 18\~547,76 грн, з яких залишок заборгованості за тілом кредиту - 13\~475,83 грн, залишок заборгованості за простроченим тілом кредиту - 1133,91 грн, залишок заборгованості за процентами на поточну заборгованість 472,31 грн, залишок за процентами на прострочену заборгованість - 3465,71 гривень. Оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності, суд прийшов до таких висновків. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований у одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За ч. 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з статтями 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку «А-БАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634ЦКУкраїни, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно з статтею 1056-1 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Таким чином, у разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У справі, що розглядається банк просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором. Відповідач заперечує факт підписання договору, стверджує, що підпис у анкеті заяві підроблений та йому не належить. Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивач на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема, надав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банк» від 20.05.2022, в якій під анкетними даними відповідача, в графі «підпис» міститься його графічне зображення. Відповідач заперечує, що підписував дану анкету-заяву, на підтвердження чого надає копії паспорту, з зразками його підпису, посилаючись на зовнішню несхожість символів. Однак, на переконання суду, тільки зовнішня несхожість підпису відповідача у паспорті, та анкеті-заяві, не є достатнім доказом того, що відповідач не підписував дану заяву. Зокрема, встановлення невідповідності підпису є предметом вирішення почеркознавчої експертизи, оскільки потребує спеціальних знань. За ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч. 2 ст. 102 ЦПК України, предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Відповідач на підтвердження своїх заперечень не клопотав перед судом про призначення почеркознавчої експертизи підпису, а відтак суд дійшов висновку, що доводи позивача про те, що [PERSON] дійсно підписав анкету-заяву не спростовані відповідачем. Разом з цим, суд констатує, що у анкеті-заяві позичальника від 20.05.2022 процентна ставка не зазначена. Банк, пред`являючи вимогу про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитом. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилається на витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», розміщеного на сайті банку у розділі «Умови та правила» Тарифів по картці «Зеленій», як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з «Умов та правил» та відповідних Тарифів обслуговування кредитних карт «Зелена» розумів відповідач та ознайомився і погодилася з ним, підписуючи анкету, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме в зазначених у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування. Беручи до уваги позицію Великої Палати Верховного Суду, що викладена в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, суд дійшов до висновку, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим банком, а отже кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в банку в будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в банку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату прострочених відсотків, надані банком Тарифи та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із [PERSON] кредитного договору, оскільки вони достовірно не підтверджують вказаних обставин. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані банком Умови та Правила надання банківських послуг у ПриватБанку з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Враховуючи, що Тарифи і Умови та Правила, що розміщені на сайті позивача та містяться у матеріалах цієї справи, не містять підпису відповідача, суд прийшов до висновку, що їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 20.05.2022 року шляхом підписання анкети-заяви. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником коштів у добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, відповідно до якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд дійшов до висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14\~609,74 грн підлягає задоволенню. Такі висновки суду, повністю відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19. При цьому, посилання позивача ні підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту, суд не бере до уваги, оскільки даний документ містить орієнтовні умови кредиту, виходячи з суми кредитного ліміту 25\~000,00 грн, яка не була встановлена відповідачу. Паспорт не містить конкретних умов кредитування (тобто конкретної суми кредиту). До того ж, як зазначено в даному документі, інформація в ньому зберігає чинність та є актуальною тільки до 24.05.2022. Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позову, відповідно до ст. 141 ЦПУК України, з відповідача також належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог у розмірі 2385,10 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: partial