Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту перебування дітей на утриманні. Вимоги заяви обґрунтовує тим, що заявник [PERSON] , у зв`язку з оголошенням воєнного стану та загальної мобілізації, в лютому 2022 році був призваний до Збройних Сил України та перебуває на військовій службі до тепер. Він одружений, має з дружиною спільну доньку, та дві їнші доньки дружини від попереднього шлюбу, яких також утримує він, так як аліменти на їх утримання не сплачуються, тобто фактично вім має на утриманні трьох дітей віком до 18 років. Законом України «Про внесення зміни до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено додаткові підстави для звільнення з військової служби під час воєнного стану шляхом внесення змін до п.п.г п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме: додано категорію сімейних обставин для звільнення з військової служби під час воєнного стану - перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років. У зв`язку з цим встановлення вказаного факту необхідне заявнику для подальшого вирішення питання щодо звільнення з військової служби. 19.06.2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 17.10.2024 року до суду надійшло пояснення від представника заінтересованої особи - Міністерства оборони України у судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду письмові пояснення у яких вказав, що відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1\~ст. 260 СК України\~якщо вітчим проживають однією сім`єю з малолітнім, неповнолітнім пасинком, вони мають право брати участь у їх вихованні. Вітчим зобов`язаний утримувати малолітніх падчерицю, пасинка, які проживають з ними, якщо у них не має матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів, сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання за умови, що вітчим можуть надавати матеріальну допомогу (ч. 1\~ст. 268 СК України).. Заявник в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд у відсутність, підтримаз вимоги та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування в судове засідання не з`явились подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, не заперечували щодо задоволення заявлених вимог. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини. Із матеріалів справи вбачається, що 04.06.2022 року між [PERSON] та [PERSON] , Бахмутським міським відділом ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) було зареєстровано шлюб, [PERSON] змінила дошлюбне прізвище на прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с. 9). Відповідно до довідки про склад сім`ї (а.с. 18) подружжя проживає в по [ADDRESS] , з ними разом проживають діти: спільна подружжя - [PERSON] , [INFO] , та діти друджини від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьком зазначено [PERSON] , а згідно свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] , батьком зазначено [PERSON] (а.с. 10, 12, 14). З довідок Бахмутського МВ ДВС у Бахмутському районі Донецької області (а.с. 16 17) вбачається, що аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] не сплачуються їх рідними батьками, за ними рахується заборгованість, що підтверджує про сам факт наявності батька у дітей. Згідно\~ст. 293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Статтею 315 ЦПК України\~передбачено розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч. 1\~ст. 121 СК України\~передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125\~цього\~Кодексу. В силу\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 14 (здійснення сімейних прав)\~СК України\~сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Згідно приписів ч. 1 ст. 15 (виконання сімейних обов`язків)\~СК України\~сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. В силу ч. 4\~ст. 15 СК України\~невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Так, згідно ч. 6\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Суд відзначає, що батьки мають рівні обов`язки щодо виховання та утримання дітей, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою або шлюб між ними розірвано, а також незалежно від того, чи проживають батько чи мати разом з дітьми або окремо від дитини, що визначено\~ст. 141 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 4\~ст. 155 СК України\~ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 ч. 1\~ст. 164 СК України\~передбачено, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав. Таким чином, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися з настанням певних юридичних фактів. Правовідносини щодо «утримання неповнолітніх дітей» є предметом регулювання\~Сімейного кодексу України. Статтею\~ст. 51 Конституції України\~гарантовано, а\~ст. 180 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, Закон покладає виключно на батьків обов`язок щодо утримання своїх неповнолітніх дітей, які не досягли 18 років. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи розірвано їх шлюб. Обов`язок по утриманню зберігається також і у випадку позбавлення батьківських прав батьків (ч. 2\~ст. 166 СК України). Відповідно до\~ст. 260 СК України\~якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні. Відповідно до ч.1\~ст. 268 СК України\~мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином, у вітчима виникає лише право брати участь у вихованні падчерки, яка з ним проживає, а обов`язок утримувати її виникає лише у разі відсутності у неї матері та батька, або вони з поважних причин не можуть надавати належного утримання. До аналогічного висновку дійшов і Верховний суд у постанові від 14.12.2023 року № 160/11228/23: «45. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1\~ст. 180 СК України). 46. Згідно з ч. 1\~ст. 260 СК України, якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні. 47. Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу (ч. 1\~ст. 268 СК України). 48. Виходячи з аналізу вищевказаних норм, Верховний Суд зазначає, що заявник перебуваючи у шлюбі з громадянкою, яка є матір`ю дітей, має право на участь у вихованні цих дітей (за умови проживання однією сім`єю). При цьому обов`язок щодо їх утримання у позивача (як вітчима) виникає за умови, якщо в останніх немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання». Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»\~та ч.4 ст.263 ЦПК України,\~суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно ч. 3\~ст. 294 ЦПК України\~справи окремого провадження розглядаються судом із додержанням загальних правил, встановлених цим кодексом, за винятком положень змагальності та меж судового розгляду. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Заявником подано заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, з метою отримання права на звільнення з військової служби. Відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4\~ст. 26 закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»\~військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті. Відповідно до пункту 3 частини 12\~ст. 26 закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»\~військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин у разі перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Системний аналіз положень\~СК України\~та\~Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»\~свідчить, що передбачене підпунктом «г» пункту 2 частини 4\~статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, під час дії воєнного стану, у разі перебуванняна утриманніу військовослужбовцятрьох ібільше дітейвіком до18років, стосується військовозобов`язаних, які є батьками таких дітей або їх вітчимом у разі наявності обов`язку, передбаченого ч. 1\~ст. 268 СК України, утримувати падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. В даному випадку заявник є батьком однієї дитини: [PERSON] , [INFO] , та вітчимом [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , тобто у [PERSON] та Анастасії є батько, який зобов`язаний їх утримувати не залежно від того чи проживає разом з дитиною або окремо від неї. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що від факту, який просить встановити заявник - перебування на утриманні двої доньок дружини від попереднього шлюбу - у заявника не виникне особистого права на звільнення з військової служби за наявності батька та матері, які можуть їх утримувати, а тому вказана заява є необґрунтованою і задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 7\~ст. 294 ЦПК України\~судові витрати не відшкодовуються. На підставі\~ст. 51 Конституції України, ст.ст.\~14,\~15,\~141,\~180,\~260,\~268 СК України,\~ст. 26 закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»,

Outcome: dismissed