Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, просить суд розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою, який зареєстрований 26 червня 2021 року у Бориславському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №69; визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком - [PERSON] , [INFO] , як основним та єдиним утримувачем, та таким, що самостійно виховує та утримує малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що між ним та відповідачкою було укладено шлюб 26.06.2021 року, від шлюбу [INFO] в них народився син - [PERSON] . Причиною розпаду сім`ї стало те, що вони з жінкою перестали розуміти один одного, в них дуже різняться погляди на сімейне життя та спільне проживання. Восени 2023 року відповідачка залишила його та малолітнього сина та переїхала жити до батьків у с. Вербіж, з того часу вона не спілкується з дитиною, не цікавиться її життям, не надає матеріальної допомоги. Вже протягом 10 місяців вони проживають окремо, малолітня дитина проживає з ним та перебуває на повному його утриманні. Враховуючи наведене, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ухвали судді від 29.08.2024 року по справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від відповідачки до суду надійшла заява в якій остання вказала, що просить розгляд справи за позовом її чоловіка до неї провести без виклику до суду. Щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Від представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Бориславської міської ради - Подставек Г. надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримують та визнають. Від третьої особи - [INFO] будь-яких заяв до суду не надходило. Ухвалу про відкриття провадження з позовом та доданими до позову документи отримали, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч.8 ст.178 ЦПК України). Оскільки, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 26 червня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб у Бориславському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №69 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як встановлено, сторони припинили сімейно-шлюбні, родина розпалась остаточно і у подальшому збережена бути не може. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачка визнала позовні вимоги, суд вважає неможливим в подальшому зберегти сім`ю, оскільки шлюб сторін носить формальний характер, а тому повинен бути розірваний. Суду представлений акт обстеження умов проживання від 18.07.2024, складений посадовими особами служби у справах дітей виконавчого комітету Бориславської міської ради, в якому вказано, що дитина [PERSON] , [INFO] проживає з татом [PERSON] , [INFO] , дідусем [PERSON] , [INFO] , бабусею [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] . Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: дитина має окреме спальне ліжко, куток розвитку, шафу для одягу. Стосунки, традиції сім`ї - [PERSON] виховує малолітнього сина, мати дитини з сім`єю не проживає, про дитину не дбає. [PERSON] належним чином дбає про дитину, забезпечує йому повноцінний догляд, хлопець має повноцінне харчування згідно віку та потреб. З наданої Довідки №43 за підписом лікаря [PERSON] від 15.07.2024 року вбачається, що дитина [PERSON] [INFO] , задекларований в дитячій клініці «Малеча» з лютого 2023 року. За весь період спостережень на огляди дитину супроводжував батько дитини [PERSON] , [INFO] . Усі планові огляди батько з дитиною відвідував вчасно, дитина завжди охайно вдягнута, знаходилася на штучному вигодовуванні. Суду також представлений висновок практичного психолога вищої категорії [PERSON] за результатами психологічного дослідження №73 від 16.07.2024 року в якому вказано, що з метою збереження ментального здоров`я малолітньої дитини раннього віку, запобігання виникнення в неї невротичних розладів, відхилень у розвитку та деформацій особистості, яка перебуває на стадії формування, вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] на користь батька [PERSON] . Висновком служби у справах дітей Бориславської міської ради Львівської області від 25.07.2024 року №302, визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , [INFO] за його місцем проживання. Рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради від 01 серпня 2024 року за №232 визначено місце проживання малолітньої дитини, [PERSON] з батьком [PERSON] за його місцем проживання. Відповідно до частин першої, другої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благонадійним. У всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Частиною 5 ст.19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд, оцінивши обставини справи, приходить до висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують свідоме ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків та її небажання виховувати дитину, що остання сама підтверджує наданою суду заявою про визнання позову, в зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з суми сплаченого позивачем судового збору в розмірі 3633 грн. 60 коп.

Outcome: approved