Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

19 березня 2024 року представник позивача адвокат Синюк С.Л. звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, яким просив стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО» (далі по тексту - ПрАТ «ПРОСТО») затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 29\~617,60 грн. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. Вимоги обґрунтовано тим, що 12 квітня 2023 року ПАТ «Просто-страхування» та ДП «Квенбергер Логістікс Укр» уклали договір страхування PKS 2300225 майнових інтересів власника автомобіля «Skoda Octavia», реєстраційний номер [NUMBER] . 29 червня 2023 року в місті Бориспіль на вулиці В.Гудзя відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були : автомобіль Renault Duster, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та застрахований автомобіль «Skoda Octavia», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2023 року дорожньо-транспортна пригода сталась в результаті порушення Правил дорожнього руху водієм [PERSON] .. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкоджений автомобіль «Skoda Octavia», реєстраційний номер [NUMBER] , вартість збитків становить 25989,81 грн. та відповідно Рахунку № С4498084-2 від 06 липня 2023 року та рахунку № С4500999 від 25 липня 2023 року вартість відновлювального ремонту автомобіль «Skoda Octavia», реєстраційний номер [NUMBER] становить 60027,17 грн. Фактичні витрати АТ «Просто-страхування» пов`язані з цим страховим випадком складають 55495,46 грн. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у АТ «Страхова компанія «Країна» на підставі Полісу №АР/3437848. Даним полісом встановлено франшизу в розмірі 3200,00 грн., ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого 160 000,00 грн. Посилаючись на вимоги ст. 1194 ЦК України\~зазначають, що у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього. Ухвалою суду від 27 березня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом і повідомленням. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. 01 травня 2024 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив, яким відповідач просить відмовити у задоволенні позову оскільки його цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована та ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становив 160\~000,00 грн. Інший учасник дорожнього руху, звернувся із заявою до страхової компанії та отримав страхове відшкодування у сумі 25877,96 грн., про що зазначив сам позивач. Але при цьому страховиком не було виплачено повне страхове відшкодування в межах страхового ліміту в розмірі 160\~000,00 грн. Враховуючи викладене, відповідач вважає вимоги позивача надуманими і безпідставними, оскільки [PERSON] виконано свій обов`язок за договором страхування як того вимагає закон, а страховик не сплатив у повному обсязі страхове відшкодування, а тому даний позов має бути адресований не до відповідача, а до АТ « СК «Країна». В судове засідання представник позивача та відповідач не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. До початку розгляду справи представник позивача направив заяву, згідно якої просив розгляд справи проводити у його відсутність, на позові наполягає та просить задовольнити. Зважаючи на неявку сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи з наявними в ній доказами, суд прийшов переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за №2\~передбачено, що відповідно вимог ст.\~55,\~124 Конституції України\~та\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно вимог ст.\~15,\~16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. За змістом\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються гл.82 «Відшкодування шкоди»\~ЦК України, а також нормами\~Закону України «Про страхування»\~та\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Судом встановлено, що [PERSON] 29 червня 2023 року о 18 год. 30 хв. в м. Бориспіль по вул. В.Гудзя водій керував транспортним засобом марки «Renault Duster», державний номерний знак [NUMBER] , не будучи уважним, не врахував дорожню обстановку при виїзді на перехрестя з круговим рухом позначеним д.з. 4.10, 2.1 з табличкою 7.8 не надав перевагу в русі транспортному засобу марки «Skoda Octavia», державний номерний знак [NUMBER] , який вже рухався по колу в напрямку вул. Головатого та скоїв з ним зіткнення. В результаті\~\~дорожньо-транспортної\~\~пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 16.12 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2023 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124\~КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 850,00 грн. Відповідно ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] , вказаний транспортний засіб належить ДП «Квенбергер Логістікс Укр». Між ДП «Квенбергер Логістікс Укр» та ПрАТ «Просто-страхування» 12 квітня 2023 року було укладено договір страхування серії PKS 2300225 майнових інтересів власника автомобіля «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , власника автомобіля «Renault Duster», державний номерний знак [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована за договором обов`язкового страхування в АТ «СК «Країна» за полісом серії АМ №АР/3437848. Відповідно Звіту № 164555 про\~\~визначення вартості\~\~матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 05 вересня 2023 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] складає 25989,81 грн., вартість відновлювального ремонту складає 42932,82 грн. Згідно ремонтної калькуляції за №164555 від 29 червня 2023 року загальна вартість ремонту з ПДВ становить 42932,82 грн. Відповідно страхового акту за № 164555 від 07 липня 2023 року ПрАТ «Просто-страхування» виплатило ДП «Квенбергер Логістик Укр» страхове відшкодування у розмірі 36082,95 грн., що підтверджується\~\~платіжним дорученням за № 3603 від 11 липня 2023 року (а.с. 48-49). За змістом страхового акту № 164555 від 31 липня 2023 року ПрАТ «Просто-страхування» також виплатило ДП «Квенбергер Логістик Укр» страхове відшкодування у розмірі 19412,51 грн., що підтверджується\~\~платіжним дорученням № 3861 від 31 липня 2023 року (а.с. 51-52). Загалом ПрАТ «Просто-страхування» виплатило на користь ДП «Квенбергер Логістик Укр» страхове відшкодування у розмірі 55495,46 грн. Судом також встановлено, що АТ «СК «Країна» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 25877,86 грн., які 26 вересня 2023 року сплачено на рахунок АТ «Просто-страхування». Наведене підтверджується копією платіжної інструкції за № 11491 від 26 вересня 2023 року (а.с. 54). 27 вересня 2023 року ПрАТ «Просто-страхування» звернулось до [PERSON] з претензію на суму 29617,60 грн. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(далі - Закон) є спеціальним\~законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За змістом цього\~Закону\~(ст. 9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Отже, обсяг відповідальності страховика винної в ДТП особи за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежений нормами\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, правила відшкодування шкоди заподіяної третій особі встановлені\~ст. 22 Закону, згідно пункту 22.1. якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим\~Законом\~порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Таким чином, страховик (АТ «СК «Країна») за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому Законом. За приписами\~статті 29 Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно пункту 1.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092\~(далі - Методика), відновлювальний ремонт - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу (КТЗ) чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Верховний Суд в постанові від 12 березня 2018 року у справі за №910/5001/17 при застосуванні вказаних вище норм матеріального права зробив наступний правовий висновок : якщо для відновлення пошкодженого транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. З матеріалів справи вбачається, що пошкоджений автомобіль «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] 2016 року випуску, а ДТП відбулося 29 червня 2023 року. Тобто, на момент ДТП даний автомобіль перебував в експлуатації понад 7 років. Крім того, як вже вказувалося вище, згідно Звіту № 164555 від 05 вересня 2023 року, при визначенні оцінювачем вартості відновлювального ремонту автомобіля «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] 2016 року випуску, встановлено, що коефіцієнт фізичного зносу становить 0,4856. З матеріалів справи вбачається, що страхова компанія ПрАТ «Просто-страхування» здійснила виплату страхового відшкодування на користь ДП «Квенбергер Логістікс Укр» двома траншами\~на загальну суму 55495,46 грн. Так, позивачу, який виплатив потерпілій в ДТП особі за договором добровільного страхування завдану шкоду, не виплаченою залишається сума страхового відшкодування в розмірі 29617,60\~\~грн. (55495,46 - 25\~877,86 грн.). За приписами\~ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як вбачається з матеріалів справи, розмір завданої шкоди є меншим ліміту страхування. Проте, системний аналіз Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідаль-ності власників наземних транспортних засобів», зокрема статті 22, 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики приводить до висновку, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі законодавчих обмежень, щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Згідно правового висновку, висловленого в постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15, правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнту фізичного зносу) та страховим відшкодуванням виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виникає обов`язку з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Крім того, Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2019 року у справі №227/2996/16-ц зазначив: «Аналіз\~статті 1194 ЦК України\~дає підстави для висновку, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, страховик відповідальної особи, яка винна в ДТП, на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі\~статті 1194 ЦК України\~відшкодовує особа, яка завдала збитків». Аналогічні висновки викладено Верховним Судом в постановах від 14 лютого 2018 року у справі №754/1114/15-ц, від 13 червня 2019 року у справі №587/1080/16, від 17 жовтня 2019 року у справі №370/2787/18, від 21 лютого 2020 року у справі №755/5374/18 та від 22 квітня 2020 року у справі №756/2632/17. Таким чином, різниця між виплаченою позивачу страховиком відповідача сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана в тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме врахування фізичного зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу та франшизою. За наведених обставин, суд приходить висновку, що різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу та виплаченим страховим відшкодуванням, з урахування фізичного зносу, на підставі\~ст. 1194 ЦК України\~повинна відшкодувати особа, яка завдала збитків, [PERSON] , а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6\~000,00 грн. Відповідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Слід зазначити, що адвокати, укладаючи із клієнтом договір про надання правової допомоги, мають вказувати перелік послуг, які будуть надаватися під час виконання такого договору. З приводу цього питання Верховний Суд у постанові по справі № 826/856/19 від 22 грудня 2018 року зазначив, що «з розрахунку наданих адвокатом послуг вбачається, що певні його дії (зробити копії необхідних документів чи друк квитанцій) не потребують професійних навичок, а акт виконаних робіт містить вид послуг, що не були передбачені договором». Таким чином, для можливості наступного відшкодування судових витрат слід ретельно підготувати договір про надання правової допомоги та передбачити, якими доказами будуть підтверджуватися надані адвокатом послуги. До позовної заяви позивачем долучено копію договору про надання правової допомоги №1 від 02 січня 2020 року відповідно до якого АТ «Просто - страхування» та адвокатське бюро «Синюк та партнери» уклади вказаний договір про надання правової\~\~допомоги, ордер\~\~про\~\~надання правничої\~\~(правової) допомоги від\~\~01 березня 2024 року; платіжне доручення\~\~№6499 від 11 березня 2024 року, відповідно до якого ПрАТ «Просто страхування» сплатило отримувачу АБ «Синюк\~\~та партнери» суму 93 000, 00 грн., та копію детального опису робіт від 15 березня 2024 року, а тому суд вважає за необхідне задовольнити вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн., які документально підтверджено матеріалами справи. В зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3028,00 грн. відповідно ст. 141 ЦПК України\~\~покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved