Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін Представник позивачки [PERSON] -\~адвокат А. Фрей через «Електронний суд» подав позовну заяву до Радехівської міської ради Львівської області (відповідач), у якій просить: встановити факт спільного проживання позивачки [PERSON] з спадкодавцем її мамою [PERSON] за однією адресою на момент відкриття спадщини, яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим старостою сіл Збоївська, Стоянів Радехівської міської ради Львівської області 29.11.2023 року; визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки в порядку спадкування після смерті її мами [PERSON] , яка померла [INFO] , що належали спадкодавцю на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право власності на земельні ділянки серії [NUMBER] , що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 18 вересня 1998 року за №2134, а саме: - земельна ділянка кадастровий номер: 4623982800:04:000:0193 загальною площею 1,6112 гектарів; - земельна ділянка кадастровий номер: 4623985800:04:000:2193 загальною площею 0,3708 гектарів; - земельна ділянка кадастровий номер: 4623985800:07:000:0193 загальною площею 0,2796 гектарів; судові витрати по справі покласти на позивачку. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору представник позивачки покликається на те, що [INFO] померла\~її мама\~ [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли земельні ділянки\~загальною площею\~2,2617\~га,\~що належили\~спадкодавцю на\~підставі Державного\~акту на\~право приватної\~власності на\~землю серії\~ІV-ЛВ\~№ 023884,\~що зареєстрований\~в Книзі\~записів державних\~актів на\~право приватної\~власності на\~землю за\~№2134.\~Земельні ділянки\~розташовані на\~території Стоянівської\~сільської ради\~Червоноградського району,\~Львівської області\~та призначені\~для ведення\~товарного сільськогосподарського\~виробництва. За життя [PERSON] залишила заповідальне розпорядження, в якому все своє майно заповіла дочці [PERSON] , яка померла\~ [INFO] на\~день смерті\~була зареєстрована\~в с.\~Стоянів,\~Червоноградського району,\~Львівської області.\~Разом з\~останньою проживала без реєстрації її дочка [PERSON] . При зверненні до нотаріальної контори позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з тим, що [PERSON] не подала нотаріусу документів, що підтверджують факт прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] . Відповідач правом на подання відзиву не скористався. У судове засідання сторони участі уповноважених представників не забезпечили. Заяви та клопотання учасників справи 22 жовтня 2024 року представником відповідача, в.о. міського голови [PERSON] подано до суду заяву, в якій останній просить суд розгляд справи здійснювати без його участі, складу суду довіряє, позовні вимоги визнає у повному обсязі(а.с.40). 22 жовтня 2024 року представником позивачки [PERSON] - адвокатом А. Фреєм через «Електронний суд» подано заяву про долучення до матеріалів справи документів та про розгляд справи у його відсутність(а.с.41-42). Враховуючи вищевикладене та зважаючи на вимоги частини 1 статті 223 та частини 2 статті 247 ЦПК України суд доходить висновку про можливість проведення розгляду справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Процесуальні дії суду у справі Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 16.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та призначено до відкритого підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження(а.с.37-38). Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Батьками [PERSON] [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про народження, виданого повторно, серії [NUMBER] від 23.09.2024 (а.с.30). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00046627937 від 22.08.2024 вбачається, що дошлюбне прізвище [PERSON] . Скіп « [PERSON] »(а.с.11-12). Відповідно до копії Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії серії ІV-ЛВ № 023884, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2134 та виданий 18 вересня 1998 року, виданого на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації ради народних депутатів від 16.09.1998, [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 2,2617 га, яка розташована на території Стоянівської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва(а.с.16-17). Розпорядженням та додатком до розпорядження голови Радехівської районної державної адміністрації Львівської області від 16.09.1998 № 532 «Про затвердження проекту передачі земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам с. Стоянів та с. Збоївська» підтверджується, що [PERSON] виділено земельну ділянку площею 2,2617 га (а.с.15,16-20). Довідкою Радехівської міської\~ради Львівської\~області№299 від 05.08.2024 встановлено, що [PERSON] до дня смерті [INFO] , дійсно була зареєстрована та проживала в с. Стоянів, Червоноградського району, Львівської області. Разом з останньою без реєстрації проживала її дочка [PERSON] (а.с.18). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.11.2023 вбачається, що Г. Вілюра померла [INFO] в с. Стоянів, Червоноградського району Львівської області(а.с.31). Відповідно до нотаріально посвідченого заповіту від 26.05.2005 вбачається, що [PERSON] заповіла право на земельну частку державний акт на право приватної власності на землю ІV-ЛВ № 023884 виданний 18.09.1998 своїй дочці [PERSON] (а.с.19). Згідно інформації з державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 29.08.2024 вбачається, що [PERSON] належить на праві приватної власності: - земельна ділянка кадастровий номер: 4623982800:04:000:0193 загальною площею 1,6112 гектарів; - земельна ділянка кадастровий номер: 4623985800:04:000:2193 загальною площею 0,3708 гектарів; - земельна ділянка кадастровий номер: 4623985800:07:000:0193 загальною площею 0,2796 гектарів(а.с.20-21,22-23,24-25). Постановою приватного нотаріуса О. Юрченко № 89/02-14 від 11.07.2024 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки нотаріусу не подано документів, що підтверджують факт прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] (а.с.29). Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування і неможливістю реалізації цього права через невизнання його нотаріусом, який відмовив позивачу у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Так, частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення факту. Водночас, нормою частини 2 цієї статті ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Норми статей 293 та 294 ЦПК України, визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють правовідносини щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, зокрема, встановлення факту родинних відносин та визначають обсяг суб`єктивних прав і юридичних обов`язків, якими наділені сторони у цих правовідносинах. Окрім застосування до вказаних правовідносин вищезазначених норм процесуального закону, суд зважає на роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 (далі Постанова Пленуму ВСУ). Так, у пункті 1 Постанови Пленуму ВСУ звернуто увагу на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 16 постанови звернуто увагу на те, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб згідно ст. 316 ч. 1 ЦК України. Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі правата обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, що передбачено частиною першою стаття 1222 ЦК України. За змістом статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з ч.1 статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю, яке здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається (ч.1, ч.2 ст. 1234 ЦК України). Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами частини 1 статті 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони у цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] померла [INFO] в с. Стоянів, Червоноградського району, Львівської області. Остання, до дня смерті була зареєстрована та проживала в с. Стоянів, Червоноградського району, Львівської області. Суд зауважує, що перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині 1 статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Водночас, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт спільного проживання позивачки разом з [PERSON] на час смерті останньої повністю підтверджується безпосередньо дослідженими судом доказами (письмовими доказами), які відповідають критеріям належності і допустимості, у своїй сукупності є достатніми та сумнівів у своїй достовірності не викликають. Таким чином, суд доходить обґрунтованого переконання про наявність достатніх підстав вважати доведеність факту спільного проживання позивачки з матірю [PERSON] на час відкриття спадщини. Встановлення зазначеного факту породжує для позивачки юридичні наслідки, оскільки усуне перешкоди в одержанні нею у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину після смерті матері. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] (право на земельну ділянку у порядку спадкування) не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом. З огляду на обґрунтованість та підставність заявлених вимог, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 392, 1216, 1223, 1225, 1233, 1235, 1236, 1261-1265, 1268, 1270 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved