Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі по 3 000,00 грн. на кожну дитину, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також, аліменти на своє утримання в розмірі по 3 000,00 грн. щомісячно до досягнення [PERSON] трьох років. Позов обґрунтовує тим, що з 04 квітня 2019 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від спільного життя в якому мають двох малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] . Зазначає, що з відповідачем вже близько 6 місяців проживають окремо, при цьому, діти повністю знаходяться на її утриманні. Відповідач з початку 2024 року відмовляється надавати будь які кошти для закупівлі одягу, продуктів харчування, медикаментів для дітей. Крім того, вказує, що на даний час не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. Зауважує, що відповідач є працездатним чоловіком, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей, а також на її утримання, як дружини, з якою проживає дитина, до досягнення такою трьох років. А тому, звертається до суду з відповідним позовом. В судове засідання позивачка не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився. До суду подав відзив на позов, в якому позовні вимоги визнав частково та просив суд стягувати з нього по 1 500 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, а також просив відмовити позивачці у вимозі про стягнення аліментів на її утримання. Зазначив, що по мірі своїх можливостей систематично перераховує кошти на утримання дівчаток (про що додав відповідні роздруківки про перерахунок коштів в додатку «Приват 24»), що в поточному році в загальній сумі становить 21\~931,58 грн. Крім того, декілька разів наручно передавав позивачці грошові кошти, продукти харчування та дитячі речі. Також вказує, що наразі офіційно не працевлаштований, тимчасовими підробітками заробляє від восьми до дев`яти тисяч гривень на місяць та допомагає батькам вести підсобне господарство, оскільки його мати також непрацездатна та нині оформлює пенсію. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. З 04 квітня 2019 року сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що було видане Виконавчим комітетом Коловертівської сільської ради Корецького району Рівненської області. Від спільного життя сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14 травня 2019 року, що було видане Корецьким районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Рівненській області, та [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що було видане 18 листопада 2023 року Корецьким відділом ДРАЦС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Згідно з витягами з Реєстру територіальної громади, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно із частиною першою\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 51 Конституції України та статтею\~180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаною нормою не передбачено звільнення від такого обов`язку в разі неможливості його виконання. Згідно ч. 2 та ч. 3\~ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Враховуючи те, що домовленість між позивачкою та відповідачем про сплату аліментів на утримання дітей відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини першої статті 182\~СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік»\~встановлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: для дітей віком до 6 років становить 2 563 гривні. З огляду на вищезазначені положення,\~з 01 січня 2024 року щомісячна сума аліментів для дітей віком до 6 років не може бути меншою за 1 281,50 грн. Згідно частин 1 та 2\~статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 2 500 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. На думку суду, такий розмір аліментів не є завищеним в нинішніх умовах проживання та не ставить платника аліментів у скрутне для нього становище. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.\~Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному зп одружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має також вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, не залежно від того, чи вона працює, та не залежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейне законодавство передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Отже, у дружини виникає право на отримання аліментів за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: проживання разом із спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів). При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Судом встановлено, що сторони по справі на даний час перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох спільних дочок, одна з яких [PERSON] , [INFO] , відповідно, не досягла трьох років та проживає разом з позивачкою. Враховуючи те, що дитина проживає разом з позивачкою, а також те, що дитина потребує догляду, суд погоджується з доводами позивачки, що у неї виникло право на отримання аліментів від відповідача на її утримання, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Покладаючи на відповідача обов`язок зі сплати аліментів на користь позивачки, суд, при визначенні розміру аліментів на утримання дружини, що підлягає стягненню з відповідача, має встановити та врахувати обставини, що мають значення по справі, в тому числі й те, чи має можливість відповідач сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Аналізуючи зібрані у справі докази та встановлені судом обставини, суд дійшов переконання, що відповідач є молодою особою працездатного віку, доказів про наявність тяжких захворювань або інших вад здоров`я, наявності у нього інших утриманців суду не надано, а тому, [PERSON] в змозі утримувати матеріально дружину, з якою проживають їх спільні діти (зокрема, й дочка, яка не досягля трирічного віку), та яка позбавлена можливості працювати і забезпечувати свої потреби. Крім того, відповідачем не надано суду доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення його від обов`язку утримувати дружину. Визначаючи розмір аліментів на дружину, суд приймає до уваги те, що даний вид аліментних зобов`язань є недовготривалим і призначається лише до досягнення дитиною трирічного віку, зважає на розмір встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 2024 рік, який складає 3028 гривень, та вважає за необхідне розумним і достатнім стягувати з відповідача аліменти на дружину у розмірі однієї тисячі гривень щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, що відповідатиме інтересам обох сторін. З огляду на викладене позов слід задовольнити частково. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Виходячи з положень\~ст.\~141\~ЦПК України та зважаючи на те, що позивачка при зверненні до суду з даним позовом була звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі по 1 211,20 грн. за кожну позовну вимогу про стягнення аліментів, тобто, 2 422,40 грн.

Outcome: approved