Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] , діючи через свого представника - адвоката Скржешевського М.С., 25 липня 2024 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] , у якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання трьох малолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 3 000 грн на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду та до їх повноліття. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що з 8 жовтня 2018 року вони із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 6 березня 204 року було розірвано. У період шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач працездатний, отримує дохід за місцем роботи, стан його здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає, що він має змогу сплачувати аліменти на утримання дітей у заявленому неї розмірі у твердій грошовій сумі. У судове засідання позивачка не прибула, однак її представник - адвокат Скржешевський М.С. спрямував заяву про підтримання позовних вимог, просив розгляд справи проводити за його відсутності та за відсутності позивачки, не заперчував проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; про причини неявки до суду не повідомив; відзив на позов та/або заперечення проти позову не спрямовував. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому статтями 247, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України. 12 серпня 2024 року у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Сторони з 8 жовтня 2018 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 6 березня 2024 року було розірвано. У період шлюбу у сторін народилося троє дітей: [INFO] - син [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), [INFO] - донька [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), [INFO] - син [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). За змістом статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини першої статті 183 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до частини другої статті 182 Сімейного кодексу України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зконом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», установлений прожитковий мінімум на одну особу на 2024 рік в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2 563 грн, віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 3 196 гривні. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання дітей, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дітей, визначений законодавством прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, який на час ухвалення рішення становить 2 563 грн (для дітей віком до 6 років) та 3 196 грн (для дітей віком від 6 до 18 років), матеріальний стан позивачки; враховує той факт, що на відміну від відповідача, діти проживають разом з нею і вона несе більші витрати пов`язані з їхнім вихованням та утриманням, а також враховує потреби дітей на їх фізичний та духовний розвиток та вважає, що заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі по 3 000 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття підлягають до задоволення. Враховуючи, що у відповідності до приписів статті 141 Цивільного процесуального кодексу України позивачка звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів на утримання дітей до суду, то у такому разі судовий збір в розмірі 1 211 грн 20 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved