Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька. Позов мотивовано тим позивач та [PERSON] перебували у фактичних сімейних відносинах без реєстрації шлюбу, під час яких [INFO] у них народився син [PERSON] . Сімейні відносини між позивачкою та відповідачем були фактично припинені у зв`язку з різними поглядами на життя, відповідач забрав свої речі та виїхав у невідомому напрямі. З того часу не ведуть спільного господарства, не підтримують жодних відносин. Спільний з відповідачем син проживає з мамою за адресою [ADDRESS] . Відповідач не спілкується з сином, матеріальної допомоги на утримання спільної дитини не надає. Зазначені обставини не дають можливості повноцінно утримувати малолітнього сина. Через безвідповідальність батька дитина не має зареєстрованого місця проживання. На підставі вищевикладеного просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи з моменту подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Крім того надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітнього [PERSON] за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживанням його матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] без згоди батька [PERSON] . Ухвалою суду від 08.04.2024 року призначено підготовче судове засідання. Встановлено строк для подачі відзиву. 17.04.2024 року від представника третьої особи Департамент адміністративних послуг виконавчого комітету Криворізької міської ради Л. Зеленської надійшла заява, згідно якої просить проводити подальший розгляд справи без залучення представника Департаменту. 17.06.2024 року від представник третьої особи Служби по справам дітей виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради Л. Козачук надійшла заява згідно якої просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги позивача підтримує. 17.06.2024 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява згідно якої просить справу призначити до судового розгляду. Ухвалою суду від 17.06.2024 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування в особі Служби по справам дітей виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, Департамент адміністративних послуг виконавчого комітету Криворізької міської ради про стягнення аліментів на утримання дитини, надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька - до судового розгляду. 21.06.2024 року від представника третьої особи Департамент адміністративних послуг виконавчого комітету Криворізької міської ради Л. Зеленської надійшла заява, згідно якої просить проводити подальший розгляд справи без залучення представника Департаменту. 14.10.2024 року від представника заявника [PERSON] надійшла заява, згідно якої просить розгляд справи проводити без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Представник третьої особи Служби по справам дітей виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради до суду не з`явився, про дату час та місце розгляду повідомлявся належним чином. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02 серпня 2016 року батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с 9). [PERSON] в зв`язку з укладанням шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 10). Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Згідно довідки №10 від 20.03.2024 року [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом частка квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 12). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності частка квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с 13). Позивачем було подано до органу реєстрації Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб у Металургійному районі заяву про реєстрації проживання малолітньої дитини, в задоволенні заяви було відмовлено (а.с.14). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на дітей не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 5 ст. 183 СК України визначено, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Судом встановлено, що відповідач не займається вихованням дітей, не піклується про їх здоров`я, фізичний і духовний розвиток, не намагається дбати про їх потреби. Інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Враховуючи викладене, положення ст.ст. 183, 191 СК України, з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у розмірі 1/2 з усіх видів заробітку доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 03 квітня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Щодо вимог про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітнього [PERSON] за місцем проживання його матері суд зазначає наступне. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, що набрала чинності для України з 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до вимог ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батька. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її для самостійного життя та праці. Відповідно до вимог ч.3 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Відповідно до Постанови КМУ № 207 від 02.03.2016 року «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», визначено порядок реєстрації місця проживання і порядок зняття з реєстрації місяця проживання дітей, які не досягли 14 років. Так, п.18 вказаного Порядку встановлено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ч. 2 ст. 3 ЦПК України, якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України. Статтею третьою Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою ВР України від 27.02.1991р. №789-XII, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до п.18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. №207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Пунктом 3.3 Порядку передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за однією адресою при знятті з реєстрації одного з батьків разом з дитиною/дітьми до 14 років другий з батьків надає письмову згоду на зняття дитини/дітей з реєстрації місця проживання. Як вказує позивач, після припинення сімейних стосунків з відповідачем малолітня дитина проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] , а відповідач у добровільному порядку не бажає надати згоду на реєстрацію дитини за даною адресою. Разом з тим, позивачем надано відомості щодо права власності на житло за адресою [ADDRESS] . Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства, матеріалів справи, суд вважає за доцільне задовольнити позов у повному обсязі. Пунктом 11 Правил реєстрації місця проживання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. № 207 та статтею 9 Закону, передбачено, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років. Згідно ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України Згідно ч. 1 та 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Оцінивши усі докази наявні у справі в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, в розумінні вказаних норм, тому підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ст. 141 ч. 6ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь держави суму судового збору у розмірі 1211,20 гривень за позовну вимогу про стягнення аліментів та стягнути на користь позивачки суми судового збору у розмірі 1211,20 гривень , сплачену позивачкою за позовну вимогу про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька,-

Outcome: approved