Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.06.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено електронний договір №3775175 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у відповідності до якого [PERSON] отримав кредит в сумі 10100 грн. на строк 360 днів, до 24.06.2024 зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором виконало, надавши грошові кошти шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку. [PERSON] частково здійснював оплату відсотків за користування кредитними коштами. 24.05.2024 р. між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 24/05/2024, згідно з умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» відступив ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги за кредитним договором № 3775175. Станом на 24.05.2024 сума заборгованості за кредитним договором склала 54258, 20 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 10100,00 грн., заборгованість за відсотками 44158, 25 грн. За період з 27.06.2023 по 24.05.2024 первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами на загальну суму 63426, 23 грн., з яких відповідачем сплачено 19267, 98 грн., а також здійснено оплату тіла кредиту в сумі 0, 05 грн. Після відступлення права вимоги в межах строку дії договору, у період з 25.05.2024 по 20.06.2024 (27 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою (2 % на день) у сумі 5453, 97 грн. Після відступлення права вимоги [PERSON] не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ ФК «Фінтранс» ні на рахунки попереднього кредитора. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 59712,17 грн., а також суму сплаченого судового збору та 10\~000, 00 грн. витрат на правову допомогу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданій заяві просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги просить задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 100,101). Відповідач в судове засідання також не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. З урахуванням вимог ст. 280 ЦПК України, судом проводиться заочний розгляд справи. Враховуючи те, що сторони до суду не з`явились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.247 ч.2 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню виходячи з такого. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). 27.06.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» було укладено договір №3775175 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с. 18-27). Договір між сторонами укладено у вигляді електронного договору, що був підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором К 925 (а.с. 27). За умовами вищевказаного кредитного договору, позичальник [PERSON] отримав кредит в розмірі 10100,00 грн. на строк 360 днів шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки, зазначеної споживачем; стандартна процентна ставка за кредитом складає 2 % в день. Згідно з вимогами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язуєтся надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За період з 27.06.2023 по 24.05.2024 первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами на загальну суму 63426, 23 грн., з яких відповідачем сплачено 19267, 98 грн., а також здійснено оплату тіла кредиту в сумі 0, 05 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.40-46). Відповідач не виконав в повній мірі свого обов`язку за кредитним договором у зв`язку з чим згідно розрахунку, станом на 24.05.2024 сума заборгованості за кредитним договором склала 54258, 20 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 10099,95 грн., заборгованість за відсотками 44158, 25 грн. 24.05.2024 між ТОВ «Лінеура України» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №24/05/2024, у відповідності до умов якого право грошової вимоги до [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». Згідно витягу з реєстру боржників, ТОВ ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 54258,20 грн., з яких 10099,95 грн. сума заборгованості за кредитом; 44158, 25 грн. заборгованість за відсотками (а.с.36). Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача в межах строку дії кредитного договору, у період з 25.05.2024 по 20.06.2024 (27 календарних днів) ТОВ ФК «Фінтраст Україна» здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою (2 % на день) у сумі 5453, 97 грн. (а.с.9). [PERSON] не в повній мірі здійснив погашення кредитної заборгованості у зв`язку з чим загальна сума заборгованості складає 59712, 17 грн. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України позивачем надані докази, які підтверджують порушення умов договору і відповідачем вони не спростовані. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] порушив умови кредитного договору, добровільно заборгованість не сплатиа, а тому позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 59712, 17 грн. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір Згідно з приписами ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін - пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копію Договору про надання правової (правничої) допомоги № 17/07-2024 від 17.07.2024, акт прийому-передачі виконаних робіт від 27.07.2024 на загальну сумі 10 000,00 грн., копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги, копія своцтва на заняття адвокатською діяльність адвоката Столітнього М.М. (а.с.35, 67-68). Виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, та те, що представник позивача не приймав участь під час розгляду справи в суді першої інстанції, суд приходить до висновку, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. є завищеними і неспівмірними з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тому,

Outcome: approved