Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Вінницької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі рішенням міського виконкому м. Вінниці від 19.11.1987 року видано ордер №2271 від 27.11.1987 року [PERSON] на право зайняття жилого приміщення за адресою : [ADDRESS] з сім`єю в складі трьох чоловік: [PERSON] , дружина [PERSON] та дочка [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, шлюб між чоловіком [PERSON] і дружиною [PERSON] розірвано, про що 19.04.1988 року складено відповідний актовий запис №165. Після розлучення в 1989 році відповідач виїхав з квартири ( [ADDRESS] ), забравши всі свої речі. З 1989 року і по теперешній час відповідач не повертався в жиле приміщення, де він зареєстрований. [INFO] мати\~позивача [PERSON] \~померла,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~смерть серії\~ [NUMBER] \~від 25.06.2024\~року.\~На даний\~час у\~квартирі зареєстровано\~дві особи\~ позивач\~та [PERSON] ,\~проте постійно\~проживає лише\~позивач. Оскільки відповідач не проживає за вказаною адресою, у позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються на нього, чим порушуються права позивача. Вищезазначене й стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про визнання [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ухвалою суду від 21.08.2024 р. в справі відкрите спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити, аргументуючи мотивами викладеними в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про розгляд справи в порядку, визначеному цивільно-процесуальним законодавством, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав, а тому судом проведено заочний розгляд справи. Представник третьої особи Вінницької міської ради проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Позивач та її представник не заперечували щодо розгляду справи у відсутність відповідача та проведення заочного розгляду справи. Свідок [PERSON] дала показання про те, що заселення будинку відбувалось у листопаді 1987 року. В той час заселилась у квартиру і сім`я [PERSON] . Свідок не бачила у будинку [PERSON] з 1989 року, тобто біля 35 років. Свідок [PERSON] дав суду показання про те, що з [PERSON] вони разом працювали на заводі «Аналог». Востаннє бачив його на роботі в 1989 році і де мешкає [PERSON] нині свідку невідомо. Заслухавши представника позивача, представника третьої особи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 90 ЦПК України показання свідка це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Тому, при оцінці показань свідка судом проаналізовано процес формування, збереження і передачі відомостей свідком. Судом прийнято до уваги, що свідки надали показання, посилаючись на інформацію, якою володіють особисто, а не з чужих слів. Показання свідків узгоджуються з поясненнями, наданими представником позивача в судовому засіданні і не суперечать матеріалам справи. Тому, судом прийнято до уваги показання свідків. Відповідно до рішення міського виконкому м. Вінниці від 19.11.1987 року [PERSON] видано ордер №2271 від 27.11.1987 року на право зайняття жилого приміщення за адресою : [ADDRESS] з сім`єю в складі трьох чоловік: [PERSON] , дружина [PERSON] та дочка [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано, про що 19.04.1988 року складено відповідний актовий запис №165. Після розлучення в 1989 році відповідач виїхав з квартири ( [ADDRESS] ), забравши всі свої речі. З 1989 року і по теперешній час відповідач не повертався в жиле приміщення, де він зареєстрований. [PERSON] мати позивача померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25.06.2024 року. Відповідно до копії особового рахунку № [NUMBER] від 19.07.2024 року та довідки від 19.07.2024 року, виданих ОСББ «Хмельницьке 53» відповідач зареєстрований, але проживає за адресою : [ADDRESS] . Також,\~відсутність відповідача,\~зареєстрованого в\~жилому приміщенні\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~підтверджується «Актом\~про тимчасову\~відсутність особи,\~зареєстрованої в\~жилому приміщенні»\~від 23.07.2024 року, підписаним мешканцями будинку [ADDRESS] [PERSON] (квартира [ADDRESS] ), [PERSON] (квартира [ADDRESS] ), [PERSON] (квартира 132), підписи, яких засвідчені головою правління ОСББ. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Право на житло є конституційним правом людини, яке гарантується Основним Законом України, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, а тому позбавлення цього права, в тому числі шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом,\~можливо лише на підставі закону, мати легітимну мету та відповідати принципу пропорційності втручання. За положеннями частини першої ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Вичерпного переліку поважності причин не проживання у житловому приміщенні житлове законодавство не встановлює,\~у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує у кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи. Відповідно до ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, заслухавши пояснення, надані учасниками справи в судовому засіданні, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно з якою суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Судові витрати позивач просить залишити за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved