Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

Позивачка звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом. Вказувала, що між нею та [PERSON] 15.10.2011 року був зареєстрований шлюб. Стверджує, що під час шлюбу у них народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] . Посилалася на те, що [PERSON] помер [INFO] . У листі приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Калашнікової І.С. зазначено, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справи за заявою матері померлого - [PERSON] та батька спадкодавця - [PERSON] . Зазначає, що їй відмовлено у прийнятті спадщини в інтересах сина [PERSON] , та як дружини, після смерті чоловіка, оскільки нею пропущено шестимісячний строк на звернення до нотаріуса із заявою. Стверджує, що після смерті [PERSON] , вона, разом із своїм сином залишили територію України та перебували в Італії більше одного року, у зв`язку із пандемією коронавірусу. Вказувала, що в розмові із [PERSON] їй стало відомо, що її покійному чоловіку [PERSON] , на праві власності, належала квартира за адресою: [ADDRESS] . Проте, в даній квартирі вона та її покійний чоловік ніколи не проживали, та їй не було відомо про дану квартиру. Посилається на те, що після смерті чоловіка вона не змогла повернутися до України, оскільки було встановлено карантинні обмеження на території України, Італії та країн Європейського Союзу, у зв`язку з поширенням гострої распіраторної хвороби COVID-19, а з лютого 2022 року також запровадження воєнного стану в Україні, що створювало значні перешкоди вчасно звернутись із заявою про прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , терміном три місяці з часу набрання судовим рішенням законної сили. Від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Байцар І.Б. надійшов відзив на позов, в якому посилався на те, що його довірителька [PERSON] позовні вимоги не визнає та заперечує щодо їх задоволення, оскільки позивачкою не з поважних причин пропущено строк для прийняття спадщини. Просили у задоволені позову відмовити. Під час розгляду справи, в режимі відеоконференції, представник позивачки позов підтримав та підтвердив викладені у ньому обставини. Просив суд позов задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] - адвоката Байцар І.Б. у судовому засіданні, проведеного в режимі відеоконференції, просив у задоволені позову відмовити з підстав, викладених ним у відзиві на позов. Розгляд справи відбувався у відсутність відповідача [PERSON] . Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася. Про причини неявки суд не повідомила. Заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного: Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Так, судом встановлено, що між позивачкою [PERSON] та [PERSON] 15.10.2011 року був зареєстрований шлюб. /Т.1 а.с.19/. Під час шлюбу у них народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] . /Т.1 а.с. 21-28/. [PERSON] помер [INFO] . /Т.1 а.с. 20/. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно зі статтею 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Главою 10 розділу ІІ «Видача свідоцтв про право на спадщину» Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Мін`юсту України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини, у тому числі на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першої заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини (пункт 2.1); якщо заява, в якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини (пункт 3.5). Відповідно до чинного законодавства та п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку відсутності таких територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Як було встановлено судом, у листі приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Калашнікової І.С. зазначено, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справи за заявою матері померлого - [PERSON] та батька спадкодавця - [PERSON] . Крім того, [PERSON] відмовлено у прийнятті спадщини в інтересах сина [PERSON] , та як дружини, після смерті чоловіка, оскільки нею пропущено шестимісячний строк на звернення до нотаріуса із заявою. /Т.1 а.с. 36-37/. Згідно вимог ч.1,ч.2 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Проте, згідно матеріалів справи, [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини, оскільки із відповідною заявою до нотаріуса звернулася тільки 26 січня 2023 року, тобто аж через два роки десять місяців після смерті чоловіка. /Т.1 а.с. 33/. Варто зазначити, що ч.3 ст.1268 ПЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч.2 ст.1272 ЦК України). Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення позивачці додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Посилання позивачки на те, що після смерті чоловіка [PERSON] ([INFO] року) вона не змогла повернутися до України, оскільки було встановлено карантинні обмеження на території України, Італії та країн Європейського Союзу, у зв`язку з поширенням гострої распіраторної хвороби COVID-19, а з лютого 2022 року також запровадження воєнного стану в Україні, що створювало значні перешкоди вчасно звернутись із заявою про прийняття спадщини, спростовується наступним: Відповідно до постанови КМУ від 11 листопада 2020 року №1100 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №641», яка була чинною на момент смерті спадкодавця, на території України не було встановлено жодних карантинних обмежень, які б обумовлювали для позивачки об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для подання заяви про прийняття спадщини. З даного приводу Верховний Суд зробив правовий висновок, викладений у постанові від 08.12.2022 року у справі №344/15735/20 про те, що після 31 серпня 2020 року відбулося пом`якшення карантинних обмежень, у зв`язку з чим відсутні належні докази, щодо поважності причин зволікання зі зверненням до нотаріуса. Крім того, позивачка [PERSON] зазначила, що вона разом із своїм сином виїхала за межі України вже після смерті спадкодавця, а отже, на думку суду, вона мала можливість подати заяву до нотаріуса до свого виїзду. Крім того, згідно з підпунктом 3.11.3 Положення про порядок вчинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати консулу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, на думку суду, позивачка не надала безспірних доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини. Факт перебування позивачки за межами території України сам по собі не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачкою та її представником не доведено у відповідності до положень ч.1 ст.81 ЦПК України обставини неможливості внаслідок наявності об`єктивних та непереборних труднощів надіслання (подачі) позивачкою поштою у встановлений ч.1 ст. 1270 ЦК України строк до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті її чоловіка, а також неможливості її прибуття до нотаріуса особисто. Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed