Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

Представник заявників звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на наступні обставини. Заявники звернулись до державного реєстратора із заявою про реєстрацію в реєстрі речових прав на нерухоме майно свого права власності на нерухоме майно - квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , надавши свідоцтво про право власності на житло, видане Апостолівським бюро технічної інвентаризації від 10.09.1993 року, яке посвідчує, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] від 20.05.2024 року №73225676 була надана відмова у державній реєстрації часток у квартирі за вищевказаною адресою в зв`язку з розбіжностями у написанні прізвища між паспортами заявників, в якому прізвище вказане на українській мові як [PERSON] , [PERSON] , а у свідоцтві про право на власність на житло від 10.05.1993 року на українській мові прізвище заявників зазначено, як [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до паспорта громадянина України прізвище заявників на російській мові вказано як « [PERSON] » « [PERSON] » (2 cтop.), а на першій сторінці паспорту на українській мові як « [PERSON] » « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про право власності на житло від 10.05.1993 року, а саме квартиру за адресою - [ADDRESS] прізвище заявників, як співвласників вказаного житла, вказане як « [PERSON] » « [PERSON] », а їх прізвище в паспортах вказане як « [PERSON] » « [PERSON] ». Таким чином, заявники не можуть реалізувати своє право власності на належні їм частки в квартирі за зазначеною раніше адресою у зв`язку з невідповідністю прізвища в паспорті з прізвищем в правовстановлюючому документі. Прізвище однієї із заявниць « [PERSON] », яке зазначено в свідоцтві про право власності на житло за раніше вказаною адресою, змінено на « [PERSON] » у зв`язку із укладенням шлюбу. В зв`язку з чим заявники вимушені звернутись до суду із заявою. Заявники та їх представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву, в якій просять розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Виконавчий комітет Апостолівської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання, в якому просить розглянути справу за відсутності їх представника. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 76 ЦПК України\~встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2\~ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до\~ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як встановлено судом, згідно копії паспорта Серії [NUMBER] , прізвище заявника [PERSON] на першій сторінці паспорту вказано на українській мові як « [PERSON] », на російській « [PERSON] » (а.с.6). Згідно копії паспорта Серії [NUMBER] , прізвище заявниці [PERSON] на першій сторінці паспорту вказано на українській мові як « [PERSON] », на російській « [PERSON] » (а.с.7). Згідно копії паспорта Серії [NUMBER] , прізвище заявника [PERSON] на першій сторінці паспорту вказано на українській мові як « [PERSON] », на російській « [PERSON] » (а.с.12). Згідно копії свідоцтва про одруження Серії [NUMBER] , 30.01.1993 року [PERSON] та [PERSON] одружилися. Прізвище дружини після одруження « [PERSON] » (а.с.15). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 10.05.1993 року, виданого Апостолівським БТІ, квартира за адресою [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.16-17). Згідно Рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №73225676 від 20.05.2024 року державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] заявникам відмовлено у державній реєстрації часток у квартирі за вищевказаною адресою в зв`язку з розбіжностями у написанні прізвища між паспортами заявників, в якому прізвище вказане на українській мові як [PERSON] , [PERSON] , а у свідоцтві про право на власність на житло від 10.05.1993 року на українській мові прізвище заявників зазначено, як [PERSON] , [PERSON] (а.с.18). Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 ЦП України суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Відповідно до ст. 316 Цивільного процесуального кодексу України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем проживання цієї фізичної особи. Таким чином, встановлення факту належності заявникам свідоцтва про\~право власності\~на житло\~від 10\~травня 1993\~року на\~квартиру по\~ [ADDRESS] необхідно заявникам для реалізації своїх прав власності на належні їм частки в квартирі за зазначеною адресою, тому заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.7\~ст.295 ЦПК України, при ухваленні судом рішення понесені судові витрати не відшкодовуються, тому судові витрати слід віднести на рахунок заявників. На підставі викладеного та

Outcome: approved