Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-10 00:00:00

04.07.2024 р. до Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява подана адвокатом Прядко Денисом Володимировичем, який діє в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Запорізької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Житлово-будівельний кооператив № 1 «Запорізького вогнетривкого заводу», про визнання права власності на кооперативну квартиру в порядку спадкування за законом, яка обґрунтування наступним. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який доводився чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] і [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на кооперативну квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому, як члену ЖБК № 1 «Запорізького вогнетривкого заводу». [PERSON] набув право власності на вказану квартиру шляхом виплати всіх пайових внесків, що підтверджується довідкою № 26, виданою ЖБК №1 «Запорізького вогнетривкого заводу» від 11.06.2024 року, в якій зазначено, що [PERSON] сплачено суму пайового внеску за квартиру в повному обсязі 05 серпня 1987 року. Однак за життя померлий не встиг зареєструвати право власності і оформити свідоцтво про право власності на спірну квартиру. Позивачка [PERSON] , як спадкоємиця першої черги за законом звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Водночас постановою від 27.05.2024 року № 654/02-31 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бахматською Т.М., відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності правовстановлюючих документів на квартиру. На момент смерті спадкодавця разом з ним були зареєстровані його дружина [PERSON] та діти: [PERSON] і [PERSON] , які у шестимісячний термін не подали заяву про відмову у прийнятті спадщини, а тому вони вважаються такими, що прийняли спадщину. З огляду на вказане, адвокат Прядко Д.В. просив визнати за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , право власності по 1/3 частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на кожну, в порядку спадкування за законом після [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді від 08.07.2024 року у справі відкрито провадження і її призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання на 10 год. 00 хв. 25.07.2024 року. В подальшому підготовче судового засідання було відкладено на 08 год. 00 хв. 12.08.2024 року. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2024 року підготовче провадження було закрито і справу призначено до судового розгляду по суті на 14 год. 30 хв. 27.08.2024 року, яке в подальшому було відкладено на 10 год. 00 хв. 16.09.2024 року та 09 год. 00 хв. 11.10.2024 року. Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явилися, звернулися до суду із заявою про розгляд справи без їх участі, додатково зазначивши, що позовні вимоги підтримують. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Крім того, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі. При вирішенні справи поклався на розсуд суду. Представник третьої особи в судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечував. Враховуючи наведене та вимоги ч. 3ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим здійснювати розгляд справи у відсутність учасників справи та прийняти рішення на підставі наявних матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи, що не суперечить вимогам ч. 2ст. 247 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи та докази, наявні у ній, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 статті 13\~ЦПК\~України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За приписами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 21 вересня 2010 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.с. 19). Як вбачається зі свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] з 01.09.1979 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 17). Згідно до свідоцтва про народження, батьком [PERSON] та [PERSON] зазначений [PERSON] (а.с. 16, 18, 20). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у виді кооперативної квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому як члену ЖБК № 1 «Запорізького вогнетривкого заводу». Виходячи з довідки № 26, виданої ЖБК № 1 «Запорізького вогнетривкого заводу» від 11.06.2024 року, [PERSON] 05.08.1987 року сплачено пайовий внесок за квартиру в повному обсязі, що в свою чергу також підтверджується і відповідною квитанцію № 637004 від 05.08.1987 р. (а.с. 21, 22). Згідно з вимогами ч. 2 ст.\~3\~Закону України\~від 01\~липня 2004\~року «Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст.\~3\~Закону України\~від 01\~липня 2004\~року «Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. На момент\~сплати пайових\~внесків [PERSON] ,\~діяла постанова\~Ради Міністрів\~УРСР від\~30.04.1985\~р. № 186 «Про затвердження Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу», який передбачав наступне. Особі, прийнятій до членів житлово-будівельного кооперативу, за рішенням загальних зборів членів кооперативу, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, надається в безстрокове користування окрема квартира, що складається з однієї чи кількох кімнат, відповідно до кількості членів сім`ї, суми її пайового внеску та граничного розміру жилої площі (п. 27 Примірного статуту ЖБК). Квартира надається членові кооперативу на членів його сім`ї, вказаних у заяві про вступ до кооперативу. До цієї заяви включаються члени сім`ї, які перебувають з ним на обліку бажаючих вступити до кооперативу. Крім зазначених осіб, член кооперативу вправі включити до заяви дітей, які народилися після взяття його на облік, і дружину (чоловіка), що пізніше вселилася у жиле приміщення, займане тим з подружжя, що перебуває на обліку (п. 28 Примірного статуту ЖБК). Член ЖБК зобов`язаний у встановлений строк внести вступний і пайовий внески (п. 46 Примірного статуту ЖБК). Члена житлово-будівельного кооперативу може бути виключено з кооперативу у випадку несплати пайового внеску (підпункт 7 п. 50 Примірного статуту ЖБК). Член житлово-будівельного кооперативу, виключений з кооперативу, втрачає право користування квартирою в будинку кооперативу і при відмові звільнити її підлягає виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення (п. 52 Примірного статуту ЖБК). Так, згідно з вимогами ст. 15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Аналогічні положення викладені в п. 5-1 постанови Пленуму ВСУ № 9 від 18.09.1987 року, де зазначено, що член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Згідно з вимогами ст. 384 ЦК України, п. 8 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30.05.2008\~року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» у разі викупу квартири член житлового кооперативу стає її власником, у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається квартира. Отже, судом встановлено, що [PERSON] , шляхом внесення в повному обсязі пайового внеску набув право власності на спірну квартиру, однак за життя не встиг зареєструвати право власності на неї. Відповідно до вимог ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу(спадкування за законом). У першу чергу право спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). За приписами ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що спадкодавцем [PERSON] за життя заповіту складено не було. Позивачі є спадкоємцями першої черги. З матеріалів спадкової справи № 91/2024 заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що 10.05.2024 року позивачка [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, в якій зокрема зазначила і про інших спадкоємців [PERSON] та [PERSON] (а.с. 66). Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахматської Т.М. від 27.05.2024 року № 654/02-31, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності правовстановлюючих документів на квартиру (а.с. 75-76). Виходячи з відповіді Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради від 16.05.2024 № 06.4-04/01/1387, на день смерті [PERSON] , [INFO] , разом з ним були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 75). Отже, за положеннями ч. 3 ст. 1268 ЦК України, позивачі вважаються такими, що прийняли спадщину. Аналізуючи наведене, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат у позові не порушувалось.

Outcome: approved