Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

27.10.2018 року позивач, [PERSON] , уклала шлюб із відповідачем, [PERSON] , який було зареєстровано Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що було складено відповідний актовий запис за № 3121. Від спільного шлюбу подружжя мають спільну дитину, сина [PERSON] , батьком якого у його свідоцтві про народження записаний відповідач. У зв`язку з тим, що сторони мають малолітню дитину, добровільно розірвати шлюб в органах РАЦС вони не мають можливості. Кожен із подружжя живе своїм життям і не намагаються перейнятися проблемами іншого. На даний час подружні стосунки між сторонами не складаються, немає спільних інтересів, почуття поваги та любові, не мають бажання бути разом. Спільне господарство не ведеться, шлюбно-сімейні відносини фактично припинені та сторони проживають окремо один від одного. Позивач вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам їхньої із відповідачем дитини. Такі обставини й стали підставою для позивача звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ухвали суду від 31.05.2024 року до розгляду прийнято позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та відкрито провадження у справі, розгляд цивільної справи призначено в порядку загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подавав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 31.05.2024 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Одночасно з матеріалами позову, було подане письмове клопотання про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує та не заперечує, щодо ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] у призначені судові засіданні жодного разу не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, правом на подання відзиву не скористався, заяв, клопотань не подавав, ухвала про відкриття провадження по справі, позовна заява з додатками, судові повістки, направлені відповідачу поштовим зв`язком повернулись на адресу суду не врученими адресату, з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Також відповідачу неодноразово направлялися смс-повідомлення про виклик до суду за вказаним позивачкою номером телефону. Таким чином суд вважає, що відповідач є повідомлений про розгляд даної справи. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частина 1 ст. 280 ЦПК України встановлює, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків. Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.10.2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.10.2018 . Від шлюбу сторони мають спільну дитину, сина [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.09.2019 року . Позивач не бажає зберегти шлюб та має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається із позовної заяви та клопотання поданого до суду. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року. Згідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дитини, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін та дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved