Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] в якому просить зменшити розмір аліментів, утримуваних з [PERSON] на користь [PERSON] , за рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30.05.2018 року (справа №310/2429/18). Стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/8 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, на кожну дитину, до досягнення повноліття дітьми, здійснивши стягнення зменшеного розміру аліментів з дня набрання рішенням суду законної рили. Після досягнення повноліття [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] стягувати у розмірі 1/16 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, на кожну дитину, до досягнення повноліття дітьми. В обгрунтуванні позовної заяви позивач зазначає, що в період з 15.04.2011 року по 18.05.2016 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18.05.2016 року шлюб було розірвано. В шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ), які після розірвання шлюбу залишись проживати з матір`ю. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22.03.2016 року (справа №310/1312/16-ц) вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30.05.2018 рою (справа №310/2429/18) збільшено розмір аліментів до 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, на обох дітей. 20 вересня 2019 року між позивачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Маріупольському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, від якого [INFO] у них народилася донька, [PERSON] . Враховуючи це та збройну агресію Російської федерації, через яку позивач з [PERSON] вимушені були покинути постійне місце проживання, а в подальшому [PERSON] разом з [PERSON] виїхали на час військового стану до ФР Німеччини, позивач посилається на суттєве погіршення майнового стану та зміну сімейного стану. Додаткового позивач вказує на те, що він матеріально допомагає своїй матері, яка також виїхала з окупованої території України і на даний час є внутрішньо переміщеною особою та проживає у [ADDRESS] . На даний час позивач є діючим військово службовцем Збройних Сил України. Ухвалою від 21.12.2023 року відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 08.05.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. 23.10.2024 року представником позивача адвокатом Савчук Н.В. до суду надано заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. На задоволенні позовних вимог наполягали. Відповідачка до суду не з`являлась. Була повідомлена про дату, час та місце судового засідання. Не одноразово викликалась до суду шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади України. Враховуючи це, на підставі ст.280 ЦПК України, суд ухвалив слухати справу в заочному режимі. В судовому засіданні було встановлено, що 15.04.2011 року між позивачем і відповідачем було зареєстровано шлюб (а.с. 10). 18.05.2016 року за рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області у справі №310/2596/16-ц шлюб було розірвано (а.с.10). Від шлюбу у них народилось двоє дітей. [PERSON] , що підтвержується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.10.2011 року (а.с. 16). [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.03.2015 року (а.с.17). На підставі виконавчого листа №310/2429/18 виданого 21.08.2018 року було відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, на кожну дитину (а.с.18-19). 20.09.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] . Від шлюбу у них народилась донька [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.07.2020 року. Суд дослідивши матеріали справи і заслухавши думку сторін приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згіднозі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до довідки про доходи виданої 20.11..2023 року капітану [PERSON] , що проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] за період з травня 2023р по жовтень 2023р. йому була нарахована заробітна плата у розмірі 376255,63. З неї у нього було утримано аліменти у розмірі 119971,58. Позивачем було надано копію посвідчення про право на проживання в ФР Німеччина [PERSON] (а.с. 32-33) та довідку ВПО своєї матері [PERSON] (а.с.52). Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивачем не було надано доказів того, що він тривалий час та систематично надавав грошову допомогу [PERSON] та своїй матері [PERSON] , крім того мати позивача є особою працездатного віку, та доказів того що вона потребує утримання, суду не наддано. Крім цього, суд звертає увагу на те, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. ч.3 ст.183 СК України встановлено, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. На підставі викладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з урахуванням зміни сімейного стану позивача, доцільно буде знизити розмір стягнення аліментів до 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, на кожну дитину. На підставі викладеного,

Outcome: partial