Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-10 00:00:00

Короткий зміст заявлених вимог 1.08 жовтня 2024 року Адвокат Ружицький О.М., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з заявою про видачу обмежувального припису стосовно чоловіка заявниці. Заявниця просить видати обмежувальний припис [PERSON] на строк 6 (шість) місяців з заборонами щодо: 1.1.перебування в місці проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; 1.2.наближення на 50 м до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] та дочки [PERSON] , а саме: -місця проживання: [ADDRESS] ; -місця роботи: ТОВ Фора,м. Київ, вул. Оноре де Бальзака, 94; -місця навчання дочки: Підготовча школа «Деснянка», м.Київ, Вигурівський бульвар, 13б. 1.3.особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 1.4.ведення листування, телефонних переговорів з [PERSON] або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. 2.Заява обґрунтована тим, що вона та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитинну - [PERSON] . Протягом останніх трьох-чотирьох місяців [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного та/чи наркотичного сп`яніння, постійно здійснює домашнє насильство щодо дружини, дочки своєї матері [PERSON] , а саме: кидається в бійку, ображає, погрожує фізичною розправою. Постановами Деснянського районного суду міста Києва у справі № 754/12088/24 від 12.09.2024, у справі № 754/12090/24 від 12.09.2024, у справі № 754/12626/24 від 27.09.2024, [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 173-2 КУпАП. Тому заявниця вважає, що шляхом видачі обмежувального припису можливо припинити насильницькі дії, що вчиняються заінтересованою особою. Позиції учасників справи 3.Заявниця в судовому засіданні підтвердила, що її чоловік систематично вчиняє домашнє насильство щодо неї, малолітньої дитини та матері заінтересованої особи, переслідує її за місцем роботи. Пояснила, що не має іншого житла, тому наразі питання розірвання шлюбу не розглядалось. Заявниця вказала, що її чоловік вчиняє домашнє насильство і щодо своєї матері, яка має проблеми зі здоров`ям, тому є побоювання щодо неї, якщо переїздить жити в інше житло. Представник заявниці просив задовольнити її вимоги. 4. [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви, оскільки він не вчиняв домашнього насильства щодо своєї дружини, має намір з нею розірвати шлюб, є власником квартири й іншого місця проживання не має. Він пояснив, що не переслідує на роботі заявницю, а контролює її як чоловік, тому що не знає, де вона перебуває і має на це право. 5.Представник Центр у справах сім`ї та жінок Деснянського району міста Києва про видачу обмежувального припису пояснив, що [PERSON] наразі не проходить програму Установлені судом обставин із посиланням на докази, мотивів з яких суд виходив при ухваленні рішення, і положення закону, яким він керувався 6.У квартирі за адресою [ADDRESS] проживають: [PERSON] (чоловік заявниці), [PERSON] (заявниця), [PERSON] (мати чоловіка заявниці). Також в цій квартирі проживає неповнолітня [PERSON] (8 років) - донька заявниці та заінтересованої особи. 7.Квартира на праві приватної власності належить заінтересованій особі - [PERSON] . Була подарована йому за договором дарування його матірю. 8.Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 12 вересня 2024 року у справі №754/12088/24 встановлено: 21 серпня 2024 року о 21 год. 00 хв. [PERSON] за місцем проживання за адресою [ADDRESS] вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо дружини [PERSON] , а саме кидався в бійку, погрожував фізичною розправою, в присутності малолітньої дитини [PERSON] , 2016 р.н., чим завдав психологічної шкоди, порушив пункт 2 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та скоїв правопорушення, передбачене частиною першою статті 173-2 КУпАП. 9.Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 12 вересня 2024 року у справі №754/12090/24 встановлено: 21 серпня 2024 року о 21 год. 00 хв. [PERSON] за місцем проживання за адресою [ADDRESS] вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо дружини [PERSON] , а саме: кидався в бійку, виражався брутальною лайкою, погрожував фізичною розправою, перебуваючи за явними ознаками в стані алкогольного сп`яніння, чим завдав психологічної шкоди, порушив пункт 14 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та скоїв правопорушення, передбачене частиною першою статті 173-2 КУпАП. 10.Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 27 вересня 2024 року у справі №754/12626/24 встановлено: [PERSON] 04 серпня 2024 року о 10 год. 00 хв. у кв. [ADDRESS] погрожував фізичною розправою своїй матері [PERSON] та ображав її нецензурною лайкою у присутності малолітньої [PERSON] , 2016 р.н., чим порушив пункт 2 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та скоїв правопорушення, передбачене частиною першою статті 173-2 КУпАП; [PERSON] 04 серпня 2024 року о 10 год. 00 хв. у кв. [ADDRESS] , погрожував фізичною розправою своїй дружині [PERSON] та ображав її нецензурною лайкою, у присутності малолітньої [PERSON] , 2016 р.н., чим порушив пункт 2 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та скоїв правопорушення, передбачене частиною першою статті 173-2 КУпАП; [PERSON] 21 серпня 2024 року о 21 год. 00 хв. у кв. [ADDRESS] , погрожував розправою, штовхав свою матір [PERSON] та висловлювався брутальною лайкою в її бік, чим порушив п. п. 14, 17 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 173-2 КУпАП; [PERSON] 22 серпня 2024 року о 09 год. 29 хв. в кв. [ADDRESS] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив бійку та ображав нецензурною лайкою свою дружину [PERSON] , чим вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 173-2 КУпАП. 11.Згідно з постанови Деснянського районного суду м. Києва від 27 вересня 2024 року у справі №754/12626/24 [PERSON] , який вчинив домашнє насильство, направлено на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на строк три місяці. 12.До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1)терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2)обмежувальний припис стосовно кривдника; 3)взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників (частина першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). 13.Відповідно до статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». 14.Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). 15.Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (частина третя статті 26, пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). 16.Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав щодо дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. 17.Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві (такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61 19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18), від 02 листопада 2020 року у справі № 336/3551/18-ц (провадження № 61-1693св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 766/13927/20-ц (провадження № 61-17471св20), від 28 червня 2022 року у справі № 466/180/22 (провадження № 61-4104св22), від 25 липня 2023 року у справі № 344/1732/23 (провадження № 61-6759св23). 18.Вирішуючи питання про застосування обмежувального припису відповідно до Закону, пріоритет надається безпеці постраждалої особи, а не праву власника особі, яка вчинила домашнє насильство. Вимога, що ґрунтується на застосуванні обмежувального припису залежно від результатів оцінки ризиків, міститься в частині третій статті 26 Закону. Закон не вимагає надавати обґрунтування та перелік факторів, розглянутих у рамках оцінки ризиків, проте стандартом верховенства права є вмотивоване рішення суду. Метою використання інструментів оцінки ризиків є оцінювання летальності та серйозності домашнього насильства з метою запобігання подальшому насильству й керування ризиками (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 березня 2023 року у справі № 711/3693/22 (провадження № 61-13257св22)). 19.Досліджені судом докази достовірно підтверджують обставини застосування [PERSON] щодо [PERSON] у присутності неповнолітньої дитини психологічного та фізичного насильства в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». 20.У цій справі заявниця надала достовірні твердження, що протягом тривалого періоду вона зазнавала фізичного та психологічного насильства, отримувала погрози від свого чоловіка, з яким досі спільно проживає у квартирі. 21.Суд немає сумнівів, що ці події вплинули на її фізичний та моральний стан, і заявниця страждає від домашнього насильства. Її неповнолітня дитина є свідком (очевидцем) такого насильства, зазнала серйозного стресу, тому відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є дитиною, яка постраждала від домашнього насильства. 22.Визначаючи ризики продовження чи повторного вчинення насильства та чинники і умови, які створюють або можуть створювати небезпеку для заявниці, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, суд бере до уваги триваючий та системний характер протиправних дій [PERSON] щодо своєї дружини. 23.Суд не може не зважати на його агресивну та неконтрольовану поведінку у судовому засіданні, висловлення та словесні образи на адресу дружини в залі суду, надані ним пояснення щодо своєї поведінки, сприйняття вчинених дій у відносинах з дружиною як нормальні подружні відносини й відсутність у нього розуміння необхідності зміни моделі поведінки з особами, які спільно проживають з ним. 24.Суд вважає, що існує висока ймовірність того, що за відсутності належних заходів захисту [PERSON] продовжить здійснювати насильство щодо заявниці. Ризик повторення таких дій у майбутньому створюють реальну загрозу життю та здоров`ю заявниці. 25.Застосування обмежувального припису є єдиним ефективним способом запобігти повторенню насильства та забезпечити безпеку заявниці та постраждалої дитини. 26.Суд, видаючи обмежувальний припис, бере до уваги ту обставину, що [PERSON] є власником квартири. 27.Водночас суд бере до уваги, що право заявниці та її дитини на користування житлом, захищеним від насильства, також передбачене статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див., зокрема, рішення у справі «Калуча проти Угорщини» (Kalucza v. Hungary), заява № 57693/10, пункт 59, від 24 квітня 2012 року) (пункт 81 рішення). Втручання національних органів влади в особисті права, передбачені статтею 8 Конвенції, може бути необхідним для захисту здоров`я та прав інших (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, згадані рішення у справах «Опуз проти Туреччини» (Opuz v. Turkey), пункт 144; «Єремія проти Республіки Молдова» (Eremia v. the Republic of Moldova), пункт 52 та «Володіна проти Росії» (Volodina v. Russia), пункт 86). До того ж у контексті статті 2 Конвенції Суд зазначав, що у справах про домашнє насильство права нападників не можуть переважити права потерпілих, зокрема, на фізичну та психічну недоторканість (див., mutatis mutandis, згадані рішення у справах «Опуз проти Туреччини» (Opuz v. Turkey), пункт 147 та «Талпіс проти Італії» (Talpis v. Italy), пункт 123) (пункт 84 рішення). 28.Тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи при видачі обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи (постанова Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі № 754/11171/19 (провадження № 61-21971св19)). 29.Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (частина четверта статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). 30.З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне видати обмежувальний припис строком на 4 місяці, а не шість місяців, як просила заявниця. Такий строк є достатнім для усунення загрози безпеці заявниці та її дитини, а також для того, щоб відповідач міг пройти програму для осіб, які вчинили домашнє насильство та усвідомити наслідки своїх дій. 31.Установлюючи цей строк, суд керується принципом пропорційності, забезпечуючи баланс між інтересами всіх сторін: правом на житло [PERSON] , як власника квартири, та правом заявниці та її дитини на користування житлом, захищеним від насильства. 32.Окрім того, суд бере до уваги, що права заявниці захищені, оскільки вона має право звернутися до суду з повторною заявою про продовження строку дії обмежувального припису у разі виникнення необхідності. 33.Відповідно до частини третьої статті 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про обмеження припису відносяться на рахунок держави.

Outcome: partial