Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

Керівник Звягельської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якому просив припинити право власності [PERSON] на земельні ділянки площею 0,17 га кадастровий номер 1821756000:02:002:0100, площею 0,3 га кадастровий номер 1821756000:02:002:0116, площею 0,1834 га кадастровий номер 1821785200:05:000:0181 та площею 2,6362 га кадастровий номер 1821785200:05:000:0418, шляхом їх конфіскації у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що [PERSON] , яка є громадянкою російської федерації, на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом №394, №395, №396 та №397 від 27.03.2019 року, які видані приватним нотаріусом Ємільчинського районного нотаріального округу Житомирської області, набула право власності на земельні ділянки із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,17 га, площею 0,3 га, площею 0,1834 га та площею 2,6362 га, які розташовані на території Рясненської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області (на даний час - Барашівська територіальна громада Звягельського району Житомирської області). 27.03.2019 року [PERSON] зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право приватної власності на об`єкт нерухомого майна, а саме на вказані земельні ділянки. Разом з тим, окружною прокуратурою виявлено порушення ст.ст.13, 14, 41 Конституції України та ст.ст.80, 81, 145 Земельного кодексу України при використанні [PERSON] зазначених земельних ділянок. Так відповідно до ч.4 ст.81 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Невиконання іноземними особами та особами без громадянства вказаного обов`язку є підставою для примусового припинення права власності на земельні ділянки шляхом їх конфіскації за рішенням суду. У зв`язку з вказаними обставинами, а також з метою захисту інтересів держави прокурор змушений звернутись до суду з вказаною позовною заявою. 15.10.2024 року від керівника Звягельської окружної прокуратури до суду надійшла заява про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про припинення права власності [PERSON] на земельні ділянки з кадастровими номерами 1821785200:05:000:0418 та 1821785200:05:000:0181 шляхом їх конфіскації у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки відповідачем на підставі договорів купівлі-продажу №1941 та №1942 від 13.06.2024 року відчужено земельні ділянки площею 2,6362 га кадастровий номер 1821785200:05:000:0418 та площею 0,1834 га кадастровий номер 1821785200:05:000:0181. Ухвалою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 15.10.2024 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про припинення права власності [PERSON] на земельні ділянки з кадастровими номерами 1821785200:05:000:0418\~та \~1821785200:05:000:0181\~шляхом їх\~конфіскації у\~зв`язку з\~відсутністю предмета\~спору. В судовому засіданні прокурор підтримав позов в частині позовних вимог про припинення права власності [PERSON] на земельні ділянки з кадастровими номерами 1821756000:02:002:0100\~та 1821756000:02:002:0116, просив в цій частині його задовольнити, зіславшись на обставини викладені в позовній заяві. Представник Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області в судове засідання не з`явився надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі в якій вказала, що позовні вимоги в частині припинення її права власності на земельні ділянки площею 0,17 га та площею 0,3 га визнає та не заперечує проти задоволення позову в цій частині, а також зазначила, що не заперечує проти закриття провадження у справі в частині припинення її права власності на земельні ділянки площею 2,6362 га та площею 0,1834 га. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, дійшов наступного висновку. Згідно з ч.ч.3, 4 ст.56 ЦПК України прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами у визначених законом випадках. Представництво прокурором інтересів держави в суді відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Обґрунтування, наведені прокурором в позові щодо представництва в суді, суд вважає достатніми для його звернення у суд, оскільки порушуються питання захисту інтересів держави, і інші державні органи не здійснили ефективний захист інтересів держави щодо захисту її майнових прав. Відповідно до ксерокопії листа начальника управління державної міграційної служби України в Житомирській області №7324-23 від 29.09.2023 року [PERSON] , [INFO] , документована посвідкою на постійне проживання в Україні. Згідно з\~п.17\~ч.1\~ст.1\~Закону України\~«Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» посвідка на\~постійне проживання\~ документ,\~що посвідчує\~особу іноземця\~або особу\~без громадянства\~та підтверджує\~право на\~постійне проживання\~в Україні. Судом встановлено, що [PERSON] після прийняття спадщини 27.03.2019 року набула право власності на земельні ділянки площею 0,17 га кадастровий номер 1821756000:02:002:0100\~та площею 0,3 га кадастровий номер 1821756000:02:002:0116 із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території смт Яблунець Ємільчинського району Житомирської області (на даний час Барашівської територіальної громади Звягельського району Житомирської області). Вказані обставини підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та ксерокопією свідоцтва про право на спадщину за заповітом. (а.с. 15-16, 19-20). Статтями 13, 14 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Відповідно до ст.1 Земельного кодексу України земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону. Згідно норм ст.19 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних. Відповідно до частини п`ятої статті 22 Земельного кодексу України, набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Частиною ч.2 ст.81 Земельного кодексу України передбачено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності лише на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Вимогами даної статті визначено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки вищевказаних категорій з наступних підстав: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; прийняття спадщини. Згідно з ч.3 ст.81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до ч.4 ст.81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч.ч.2, 4 ст.145 Земельного кодексу України. Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.145 Земельного кодексу України у разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Згідно ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Право власності на спірні земельні ділянки відповідач набула з 27.03.2019 року після державної реєстрації речового права на нерухоме майно, однак, у подальшому земельні ділянки нею не відчужено, чим безпідставно порушено річний строк, установлений ч.4\~ст.81 Земельного кодексу України. Пунктом 10 ч.1 ст.346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Частиною 5 ст.41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Згідно пункту «е» ч.1 ст.140 Земельного кодексу України однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Примусове припинення прав на земельну ділянку, відповідно до п.«г» ч.1 ст.143 Земельного кодексу України, здійснюється у судовому порядку у разі примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Відповідно до ст.348 ЦК України, якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. Статтею 153 Земельного кодексу України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземною громадянкою, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення (з 27.03.2019 року по час розгляду справи) не відчужила їх, тому наявні підстави для припинення її права власності на земельні ділянки, шляхом конфіскації. Відповідно до вимог ч.1 ст.142\~ЦПК України та ч.3 ст.7\~Закону України\~«Про судовий\~збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду відповідно до платіжної інструкції №2901 (внутрішній номер 311642806) від 05 грудня 2023 року позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн. Ухвалою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 15.10.2024 року позивачу повернуто 50% сплаченого судового збору в сумі 1342,00 грн.. Отже, розподілу між сторонами підлягає судовий збір в сумі 1342,00 грн. Таким чином, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 671,00 грн. тобто 50 відсотків від вказаної суми, оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнала позов. Окрім цього, відповідно до Закону України\~«Про судовий\~збір» та з врахуванням ст.141\~ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судовий збір у розмірі 671,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved