Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

До Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та встановлення юридичного факту. Позивач в обґрунтування позовної заяви зазначає, що 07.08.1999 року уклав шлюб з відповідачко. Від шлюбу у них із відповідачкою народилася донька [PERSON] , [INFO] . Спочатку їхнє їх сімейне життя склалося добре, проте протягом останніх місяців вони втратили повагу один до одного, шлюбні відносини між ними фактично призупинились. На скільки він зрозумів відповідачка має намір створити нову сім`ю. тому і проживає окремо. Шлюб між ним та відповідачкою носить формальний характер, а тому збереження шлюбу буде суперечити їхнім спільним інтересам. Підтримуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 16.08.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно ст. 279 ЦПК України розгляд справи слід проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони в судове засідання не викликалися. 07.10.2024 позивач [PERSON] подав до суду заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити, при цьому просив встановити факт проживання дитини [PERSON] з ним, а також встановити факт перебування дитини на самостійному утриманні та вихованні батька. Крім цього, 07.10.2024 відповідач [PERSON] подала до суду заяві в якій позовні вимоги підтримала, просила встановити факт проживання дитини [PERSON] з позивачем, а також встановити факт перебування дитини на самостійному утриманні та вихованні батька [PERSON] . Відповідно до п 1ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 07.08.1999 року управлінням реєстрації актів громадянського стану Чернівецької міської ради, актовий запис № 936, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і вони не бажають зберегти сім`ю. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Щодо встановлення юридичного факту. Як встановлено судом, від шлюбу у сторін є донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Згідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Підсумовуючи все вище викладене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, взявши до уваги заяву відповідача, яка міститься в матеріалах справи, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити у повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі задоволення позову на відповідача. Позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1860,00 грн. Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1860,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved