Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони з 20.11.2009 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01.02.2023 шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16.01.2023 з [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей - доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 20.09.2022 та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення суду було видано виконавчий лист №756/8196/22 від 22.02.2023. Вказаний виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні в Оболонському відділі державної виконавчої служби у м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06.12.2023 у цивільній справі № 756/11943/23 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів з січня 2023 року по 21.08.2023 в сумі 24 539,49 грн. Разом з тим, відповідач продовжує ухилятися від виконання рішення суду, внаслідок чого станом на 08.10.2024 року заборгованість по аліментам становить 166 032,21 грн. У зв`язку з цим, позивач, збільшивши розмір позовних вимог, просить стягнути з відповідача на свою користь пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей, за період з 21.08.2023 по 15.10.2024 у розмірі 28 931,61 грн. Ухвалою від 15.05.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі, справу призначено до розгляду. Позивач надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги у редакції заяви про збільшення розміру позовних вимог від 09.10.2024 підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився. Від представника відповідача - адвоката Якобчука О.М., до суду надійшли письмові пояснення, у яких зазначено, що відповідач частково визнає позовні вимоги та вважає, що державним виконавцем невірно зроблений розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у межах виконавчого провадження № [NUMBER]. Так, [PERSON] є фізичною особою-підприємцем та перебуває на загальній системі оподаткування, а тому здійснення щомісячного нарахування заборгованості виходячи із середньої заробітної плати працівника для певної місцевості згідно зі ст. 195 СК України є неправомірним. Враховуючи, що [PERSON] як ФОП не отримує дохід, щомісячний розмір аліментів має визначатися на рівні 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме для дітей віком від 6 до 18 років. Тобто, пеня за прострочення сплатит аліментів має розраховуватися виходячи з розміру аліментів у 2023 році - 2 833 грн. на місяць, у 2024 році - 3 196 грн. на місяць. Представник відповідача просив розглянути справу за його відсутності та відсутності відповідача. Державний виконавець Оболонського відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Черепахін Ю.М. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Судом встановлено, що сторони з 20.11.2009 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01.02.2023 шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16.01.2023 з [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей - доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 20.09.2022 та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення Оболонським районним судом м. Києва 22.02.2023 було видано виконавчий лист №756/8196/22, який перебуває на примусовому виконанні в Оболонському відділі державної виконавчої служби у м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06.12.2023 у цивільній справі № 756/11943/23 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з січня 2023 року по 21.08.2023 у розмірі 24 539,49 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 756/8196/22, виданого 22.02.2023 Оболонським районним судом м. Києва, здійсненого старшим державним виконавцем Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Черепахіним Ю.М., станом на 08.10.2024 заборгованість боржника [PERSON] по аліментам складає 166 032,21 грн. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у статті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, N 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 1 б липня 2015 Року). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, N 31111 /04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до положень статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно, несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Отже, з урахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. У п. 22 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України. Так, статтею 195 СК України передбачено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Згідно із частиною 4 статті 71 цього Закону виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. У частині восьмій статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. У відповідності до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Розрахунок заборгованості від 08.10.2024, здійснений старшим державним виконавцем Черепахіним Ю.М. у виконавчому провадженні № [NUMBER], станом на час розгляду справи є дійсним, іншого розрахунку стороною відповідача не надано, доказів сплати аліментів, які не враховані виконавцем, суду не надано. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про неправильність здійснення нарахування аліментів, що підлягають стягненню щомісяця з відповідача на користь позивача, оскільки такі твердження не ґрунтуються на вимогах закону, а ґрунтуються на неправильному тлумаченні представником відповідача норм матеріального права. Установивши у ч.1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.2 ст.182 СК України, що розмір аліментів не може бути меншим мінімального гарантованого розміру, який, у свою чергу, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, законодавець зазначив нижню межу для стягнення аліментів, за умови, якщо дохід боржника для розрахунку розміру аліментів буде меншим за вказаний показник, тим самим гарантувавши можливість захисту прав та фактичного задоволення інтересів найменш захищених категорій осіб. Тобто, представник відповідача помилково ототожнює поняття мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, який нараховується у тому разі, коли частка від доходу платника аліментів, що стягується за рішенням суду, є меншою від вказаного мінімального гарантованого розміру, з розміром аліментів, який розхраховується відповідно до ч. 2 ст. 195 СК України, коли боржник не працює та отримує жодного доходу, з якого має розраховуватися щомісячний розмір аліментів. Таким чином, наявні у матеріалах справи розрахунки заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, зокрема останній станом на 08.10.2024, правомірно здійснені виходячи із середньої заробітної плати працівника по місту Києву згідно з ч. 2 ст. 195 СК України, приписи якої підлягають застосуванню у разі коли боржник не працює або якщо дохід офіційно не підтверджений. Беручи до увагу вищезазначене, розрахунок пені по аліментах належить здійснювати за період з 21.08.2023 року до 15.10.2024 наступним чином: - серпень 2023 року: заборгованість по аліментах 7 155,67 грн. х пеня (1%) х 420 дні = 29 885,81 грн. неустойки (пені); - вересень 2023 року: заборгованість по аліментах 7 155,67 грн. х пеня (1%) х 410 днів = 29 174,25 грн. неустойки (пені); - жовтень 2023 року: заборгованість по аліментах 7 155,67 грн. х пеня (1%) х 380 днів = 27 039,55 грн. неустойки (пені); - листопад 2023 року: заборгованість по аліментах 7 155,67 грн. х пеня (1%) х 349 днів = 24 833,69 грн. неустойки (пені); - грудень 2023 року: заборгованість по аліментах 7 155,67 грн. х пеня (1%) х 319 днів= 22 698,99 грн.; - січень 2024 року: заборгованість по аліментах 7 155,67 грн. х пеня (1%) х 288 днів= 20 493,13 грн.; - лютий 2024 року: заборгованість по аліментах 7 155,67 грн. х пеня (1%) х 257 днів= 18 287,27 грн.; - березень 2024 року: заборгованість по аліментах 7 155,67 грн. х пеня (1%) х 228 днів= 16 223,73 грн.; - квітень 2024 року: заборгованість по аліментах 7 155,67 грн. х пеня (1%) х 197 дні= 14 017,87 грн.; - травень 2024 року: заборгованість по аліментах 7 155,67 грн. х пеня (1%) х 167 днів= 11 883,17 грн.; - червень 2024 року: заборгованість по аліментах 7 155,67 грн. х пеня (1%) х 136 днів= 9 677,31 грн.; - липень 2024 року: заборгованість по аліментах 7 155,67 грн. х пеня (1%) х 106 днів= 7 542,61 грн.; - серпень 2024 року: заборгованість по аліментах 7 155,67 грн. х пеня (1%) х 75 днів = 5 336,75 грн.; - вересень 2024 року: заборгованість по аліментах 7 155,67 грн. х пеня (1%) х 44 дні= 3 130,89 грн. Загальна сума пені за зазначений період становить 240 225,02 грн. Між тим, відповідно до ч.1 ст.196 СК України розмір неустойки (пені) по сплаті аліментів не може бути більшим 100 відсотків самої заборгованості по сплаті аліментів. З наявного у матеріалах справи розрахунку вбачається, що за спірний період заборгованість відповідача зі сплати аліментів складає 99 619,38 грн., а отже розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів не може перевищувати вказаної суми. Разом з тим, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолдлітніх дітей за вказаний меріод у розмірі 28 931,61 грн. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням викладеного, положень ч.1 ст.196 СК України, у межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів у розмірі 28 931,61 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved