Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-10 00:00:00

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що 29.08.2010 між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що складено відповідний актовий запис №1909. В шлюбі у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, вони мають різні погляди на взаємовідносини між подружжям. Сторони спільного господарства не ведуть. У зв`язку з цим позивач прийшла до висновку, що примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе та суперечить її інтересам. Враховуючи наведені обставини позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.06.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. 26.06.2024 від відповідача по справі [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти задоволення позову. Зазначив, що на його переконання на даний час має місце складний період у його з позивачем відносинах, однак він має тимчасовий характер. Вважає, що намір його дружини розірвати шлюб викликано сильною втомою, та що з часом вдасться налагодити нормальні взаємини. Окрім того зазначає, що розірвання шлюбу буде суперечити інтересам спільних з позивачем дітей, які зазнають психологічної травми у разі їх розлучення. Інших заяв по суті справи матеріали справи не містять. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.06.2024 в задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про перехід до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відмовлено. (а.с.27). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.07.2024 клопотання відповідача [PERSON] про надання сторонам строку для примирення задоволено частково. Надано сторонам строк для примирення тривалістю у 2 (два) місяці. Провадження у справі зупинено. (а.с. 32). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області 17.09.2024 провадження у справі поновлено, у зв`язку із закінченням встановленого судом строку для примирення подружжя. (а.с. 39). 08.10.2024 від позивача по справі [PERSON] на адресу суду, засобами поштового звязку, надійшла заява, в якій остання повідомила, що примирення між подружжям не відбулося, свій позов вона підтримує, та просить його задовольнити. (а.с. 43). Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами СК України щодо припинення шлюбу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін. Судом встановлено, що 29.08.2010 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що 29.08.2010 складено відповідний актовий запис №1909. (а.с. 5). [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.09.2011, та [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . (а.с. 11-12) Сімейне життя подружжя не склалося, що призвело до розладу шлюбних відносин. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Судом встановлено, що волевиявлення позивача, яка наполягає на задоволенні позову, є її свідомим вибором, зробленим без будь-якого зовнішнього впливу чи примусу. За таких обставин суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1\~211, 20 гривень. На підставі ст. 104-105, 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved