Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

05 липня 2024 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. \~ \~ \~ \~У позовній заяві представник зазначив, що 10.01.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»\~та відповідачем було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1329-3378, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 20000,00 грн, стоком кредитування 300 днів, знижена % ставка - 2,50 % в день, стандартна % ставка - 2,50 % в день. Позивач виконав умови договору, надавши відповідачу кредит у встановленому договором розмірі, шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача, зазначений відповідачем в особистому кабінеті. Відповідач не виконувала умов кредитного договору належним чином, внаслідок чого станом на 26.04.2024 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 73300,00 грн, з яких 20000,00 грн прострочена заборгованість за кредитом, 53300,00 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Враховуючи вищезазначене позивач, просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, а саме 73300,00 грн, з яких 20000,00 грн прострочена заборгованість за кредитом, 53300,00 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами, а також 2442,40 грн судового збору. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у відсутність представника банку та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. В судове засідання відповідач та її представник не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. 10 вересня 2024 року представник відповідача направив до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач позовні вимоги не визнає в повному обсязі, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки подані позивачем докази, а саме: довідка ТОВ «Укр Кредит Фінанси» про перерахування [PERSON] кредиту № 1329-3378 від 10 січня 2024 року в сумі 20000 грн за допомогою системи LiqPay платіж 2413515310, дата 10 січня 2024 року; № платіжної картки [NUMBER] , а також повідомлення АТ КБ «Приватбанк», згідно якого 10 січня 2024 року була проведена успішна транзакція на суму 20000 грн на картку [NUMBER] , не є належними доказами, які підтверджують здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів відповідачу. Вважає, що матеріали справи не містять належних доказів, підтверджуючих виконання ТОВ «Укр Кредит Фінанс» умов п. 3.6 договору про відкриття кредитної лінії № 1329-3378 від 10 січня 2024 року щодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Матеріали справи не містять даних, підтверджуючих належність електронного платіжного засобу, реквізити якого неповно зазначені у тексті договору, саме [PERSON] , не надано до позовної заяви і доказів існування будь-яких правовідносин між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та АТ КБ «Приватбанк», яке здійснило переказ коштів на рахунок, який за твердженням позивача належить відповідачу. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 10.01.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»\~та [PERSON] було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1329-3378, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 20000,00 грн (п.4.1), строк кредитування 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення кредиту 04.11.2024 (п.4.12), стандартна процентна ставка - 2,50 % (п.4.10.) за кожен день користування кредитом (а.с.11-29). Згідно довідки про перерахування суми кредиту за кредитним договором № 1329-3378 від 10.01.2024 року\~ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»\~перераховано на рахунок відповідача [PERSON] грошові кошти у розмірі 20000,00 грн (а.с. 10, 34). Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Так, статтею 627 Цивільного кодексу\~Українипередбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу\~Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як зазначено в ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як зазначено в ч. 1 ст. 628\~Цивільного кодексу України,\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~638\~Цивільного кодексу\~України,\~договір є\~укладеним,\~якщо сторони\~в належній\~формі досягли\~згоди з\~усіх істотних\~умов договору.\~Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.\~Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.\~1\~ст.\~1048\~Цивільного\~кодексу\~України,\~позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів\~від суми\~позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України.\~У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як вбачається з матеріалів справи, кредитор свої зобов`язання перед позичальником виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти. З Довідки про укладений кредитний договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту вбачається, що станом на 26.04.2024 року, заборгованість [PERSON] складає 73300,00 грн, з яких 20000,00 грн прострочена заборгованість за кредитом, 53300,00 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами (а.с.30). З Довідки про укладений кредитний договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту вбачається, що відповідачем з моменту отримання кредитних коштів було здійснено лише один платіж в сумі 200,00 грн на користь позивача, тому позивачем за період з 10.01.2024 року по 26.04.2024 нараховувалися відсотки за ставкою 2,5 %. Отже, судом встановлено, що відсотки за користування кредитними коштами було нараховано позивачем у встановленому договором розмірі, а також в межах строку кредитування та строку дії договору, тому їх розмір, зазначений в розрахунку позивача, є законним та обґрунтованим. Приймаючи до уваги те, що відповідач отримавши від позивача кредитні кошти в сумі 20000,00 грн у добровільному порядку та у встановлені договором строки, їх не повернула, а також відсотки у встановленому договором розмірі на користь позивача не сплатила, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є законними обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Представник відповідача заперечує факт надання відповідачу кредиту та переказу грошових коштів. Відповідно до п.11.1 Кредитного договору, цей Договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови Договору та надання кредиту. Укладаючи цей Договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на веб-сайті кредитодавця (https://kreditkasa.ua), повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись Договору, а тому добровільно та свідомо укладає Договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним. Порядок укладання договорів в електронній формі визначено\~Законом України "Про споживче кредитування"\~та\~Законом України "Про електронну комерцію". Зокрема, в\~ст.13 Закону України "Про споживче кредитування"\~зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. З аналізу положень\~ст.11 Закону України "Про електронну комерцію"\~вбачається, що\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього Закону\~регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч.1\~ст.12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ч.1\~ст.3 Закону України "Про електронну комерцію", одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є CMC повідомлення з кодом, який зазначений у тексті договору у розділі Підписи сторін. Водночас,\~ст. 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до норм\~ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. При цьому, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ст.207 ЦК України). Статтею 639 ЦК України\~визначено, що якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З аналізу вищевказаних норм вбачається, що договір № 1329-3378 від 10.01.2024 про відкриття кредитної лінії є письмовим правочином, який відповідає формі визначеній ст.207,\~208,\~1047,\~1055 ЦК України. Даний договір відповідає вимогам\~ст. 1054 ЦК України\~ і доказів того, що він оспорювався відповідачем не подано. Перерахування грошових коштів відповідачу за договором №№ 1329-3378 від 10.01.2024 у сумі 20000 грн на платіжну картку № [NUMBER] підтверджується довідкою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК" та довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», які суд приймає як належні докази, оскільки позивач, будучи фінансовою установою (Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ІК 116 від 01.08.2013), відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не є банківською установою, а отже не здійснює діяльність з відкриття рахунків, а перерахувало відповідачці кредитні кошти через АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі договору №4010 від 02.12.2019. Відповідачка не надала суду жодних належних та допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин, а також розрахунку заборгованості. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved