Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Яготинського районного суду Київської області з цим позовом, в якому просить стягувати щомісячно із [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до закінчення строку навчання, але не більше ніж до двадцяти трьох років. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12.07.2024 року [PERSON] , [INFO] набув повноліття. У 2009 році рішенням Яготинського районного суду Київської області було розірвано шлюб між його батьками. Він є студентом І курсу денної форми навчання спеціальності «Менеджмент» факультету аграрного менеджменту Національного університету біоресурсів і природокористування України. Термін навчання у вказаному навчальному закладі складає: з 14.08.2023 року по 30.06.2027 року, згідно довідки виданої 27.05.2024 Національним університетом біоресурсів і природокористування України. На даний час позивач повністю перебуває на утриманні своєї матері, але дані кошти не покривають всі його витрати пов`язані з навчанням. Зокрема, в зв`язку з навчанням [PERSON] потребує коштів на оплату за освітні послуги, відповідно до договору від 11.08.2023, оплату за проживання в гуртожитку, проїзд, потрібність постійного оновлення (купівлі) необхідної літератури для навчання, канцелярських товарів, продуктів харчування, ліки за потребою тощо. Будь-яких джерел доходу він не має, адже у зв`язку з денною формою навчання в університеті не має можливості додатково заробляти для власного забезпечення, що свідчить про необхідність підтримки з боку батьків. Його батько (Відповідач) не надає допомогу на його утримання, як повнолітньому сину, що продовжує навчання. В зв`язку з вищевказаним у позивача з`явилася потреба у матеріальній допомозі від батька. Відповідач є здоровою та працездатною особою, будь-яких хронічних захворювань не має. Позивачу відомо, що відповідач офіційно працевлаштований у ТДВ «Яготинський маслозавод» та відповідно має стабільний дохід, але ухиляється від подальшого утримання після досягнення позивачем повноліття. Будь-яку матеріальну допомогу у навчанні та утриманні Відповідачем не надається. Ухвалою від 13.09.2024 року відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити. Відповідач подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Третя сторона в особі [PERSON] також подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, викладені обставини у позовній заяві [PERSON] підтвердила, будь-яких заперечень щодо позовних вимог не має. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що сторони, а саме відповідач та третя особа, перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно із рішенням суду в 2009 році було вирішено розірвати. Від шлюбу сторони мають сина: [PERSON] , [INFO] , який повністю перебуває на утриманні своєї матері. Відповідно до довідки «Національний університет біоресурсів і природокористування України» від 27.05.2024 за №20952 [PERSON] навчається на 1 курсі денної форми навчання на факультеті аграрного менеджменту Національного університету біоресурсів і природокористування України. Термін закінчення навчання 30 червня 2027 року. Позивач зазначає, що у зв`язку з його навчанням в університеті на денній формі, а також проживанням в гуртожитку, він не має можливості додатково заробляти для власного забезпечення та продовжує повністю перебувати на утриманні своєї матері, відповідно до цих обставин позивач потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За приписами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стягуються аліменти. У постанові від 06.08.2018 року у справі № 748/2340/17 Верховний Суд дійшов висновку щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. У частинах першій та другій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в матеріалах справи доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Як встановлено судом, позивач після досягнення повноліття продовжує навчатися у навчальному закладі та вочевидь потребує матеріальної допомоги. У постанові від 13.05.2021 року у справі № 308/4214/18 Верховний Суд зазначив, що СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Вирішуючи питання щодо розміру заявлених до стягнення аліментів на повнолітнього сина, що навчається, не працює, з дня подачі позову, враховуючи, що син продовжує перебувати на утриманні матері, відповідач є працездатною особою та, за твердженням позивача, працевлаштований (доказів протилежного суду не надано), доказів перебування на його утриманні інших осіб ним не надано (відповідач не подав належних письмових доказів неможливості сплачувати аліменти в заявленому розмірі, не спростував наявність фактичних та правових підстав звернення позивача з позовом до суду у цій справі, натомість визнав позов), а також беручи до уваги матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в заявленому розмірі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/4 частки його доходу, щомісяця, починаючи зі звернення з позовом (09.09.2024), до закінчення навчання або до досягнення сином двадцяти трьох років, в залежності від того, яка з цих обставин настане раніше. Такий розмір аліментів, на думку суду, у цьому випадку є достатнім та таким, що відповідає потребам повнолітнього сина, оскільки стягнення аліментів на його утримання у зв`язку із продовженням навчання є одним із способів захисту його інтересів, забезпечення одержання ним коштів, необхідних для його життєдіяльності, позаяк на період навчання він не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку своїх батьків. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 605,60 грн судового збору враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору та визнання позову відповідачем.

Outcome: approved