Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

24 червня 2024 року [PERSON] звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за ним право на завершення приватизації земельної ділянки та отримання правовстановлюючого документа на земельну ділянку площею 0,01 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Голов`ятинської сільської ради Смілянського району Черкаської області, кадастровий номер 7123782000:02:000:0290 та 7123782000:02:000:0768 у порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] в с. Малий Бузуків Смілянського району Черкаської області померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай). За життя [PERSON] розпочала процедуру приватизації земельної частки (паю), за результатами якої був виданий державний акт на її ім`я на право власності на земельну ділянку серії ЯА №0766476, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за №407 від 03 листопада 2004 року. Земельна ділянка розташована в межах Голов`ятинської сільської ради Смілянського району Черкаської області. Державний акт на право власності на земельну ділянку не був отриманий [PERSON] , а був надрукований та зареєстрований після її смерті. Спадщину після смерті матері прийняв позивач, оскільки на момент смерті проживав разом з нею. Так як вказаний державний акт був виданий після смерті [PERSON] , він за своєю природою є нікчемним. З врахуванням викладеного, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. Ухвалою судді від 25 червня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, роз`яснено відповідачу право на подання до суду відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк та витребувано у нотаріальної контори інформацію щодо осіб, які прийняли або відмовилися від прийняття спадщини після смерті [PERSON] . У встановлений судом строк відзив на позовну заяву відповідачем до суду не подано. 06 серпня 2024 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача та витребувано у Черкаського обласного державного нотаріального архіву копію спадкової справи №4/2005р, яка заведена після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 26 вересня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за вказаним позовом та справу призначено до судового розгляду.\~ Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідач Степанківської об`єднаної територіальної громади, в особі старости Голов`ятинського старостинського округу Степанківської сільської ради Черкаського району Черкаської області у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, проти позовних вимог заперечень не має. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, врахувавши позицію сторін, яка викладена в їх заявах про розгляд справи без їх участі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Голов`ятинської сільської ради Смілянського району Черкаської області 20 серпня 2004 року, [PERSON] , померла [INFO] у віці 82 років в с. Малий Бузуків Смілянського району Черкаської області, про що 20 серпня 2004 року в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за №12. Згідно ст.125 ЗК України (у редакції, чинній станом на день смерті [PERSON] ,), право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.\~ Відповідно до абз.2 п.1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Як вбачається з листа №29-23-0.32-1931/2-24 від 13 серпня 2024 року Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, згідно Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі станом на 31 грудня 2012 року, наявний запис від 05 січня 2005 року за №010579200116 щодо реєстрації державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №076478 на ім`я [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Голов`ятинської сільської ради Черкаського (колишнього Смілянського) району Черкаської області (завірена належним чином копія додається). Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №076478 від 05 січня 2005 року, [PERSON] , яка проживає в с. Малий Бузуків, на підставі розпорядження районної державної адміністрації від 03 листопада 2004 року №407, є власником земельної ділянки площею 1,01 га, у межах згідно з планом, кадастровий номер 7123782000:02:000:0290, 712378000:02:000:0768, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах Голов`ятинської сільської ради Смілянського району Черкаської області. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що за життя [PERSON] висловила волю на приватизацію вищевказаної земельної ділянки, однак померла до прийняття компетентним органом рішення про таку приватизацію, тим самим не набула права власності на земельну ділянку. Відповідно до правових висновків викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №350/67/15-ц, а також у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №128/1911/15, від 30 червня 2020 року у справі №623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі №158/1672/17, від 17 квітня 2019 року у справі №723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі №554/1195/17, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування на завершення приватизації та одержання державного акту на право власності на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Згідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, після смерті [PERSON] 18 серпня 2004 року відкрилася спадщина до складу якої входить, зокрема вищевказана земельна ділянка, процедуру приватизації якої [PERSON] за життя розпочала, однак на день смерті її не завершила. Відповідно до ст.1261 ЦК України, в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25 лютого 1953 року, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Таким чином, позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті [INFO] [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з копії довідки №177, яка видана 04 березня 2005 року виконавчим комітетом Голов`ятинської сільської ради та приєднана до спадкової справи №4/2005, що заведена після смерті [PERSON] , остання постійно проживала на день її смерті [INFO] разом зі своїм сином [PERSON] , який проживає в цьому будинку по даний час, [ADDRESS] . Відповідно до довідки №116, виданої старостою Голов`ятинського старостинського округу Степанківської сільської ради Черкаського району Черкаської області 17 квітня 2024 року, померла [INFO] [PERSON] з 1996 року і до дня смерті проживала в житловому будинку свого сина [PERSON] , 1953 року народження, разом з ним, за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України (у редакції, чинній станом на день смерті [PERSON] ), спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Листом №909/01-16 від 07 липня 2024 року Смілянська держана нотаріальна контора повідомила Смілянський міськрайонний суд Черкаської області про те, що після смерті [INFO] [PERSON] , в Смілянській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа №4/2005р., видане свідоцтво про право на спадщину 30 березня 2005 року, р. №740. За детальнішою інформацією рекомендовано звернутися до Черкаського обласного державного архіву, так як справи по 2012 рік передані в архів на зберігання. На підставі ухвали суду Черкаський обласним державним архівом надано, для приєднання до матеріалів даної цивільної справи, копію спадкової справи №4/2005, виданої Смілянською державною нотаріальною конторою 30 березня 2005 року, після смерті [PERSON] . У вказаній спадковій справі наявна заява [PERSON] від 05 січня 2005 року, яка адресована Смілянській державній нотаріальній конторі, якою він повідомив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , останнє місце проживання якої було: [ADDRESS] . Цією заявою він прийняв всю спадщину після смерті своєї матері. Дана заява надійшла до нотаріальної контори 05 січня 2005 року та на підставі цієї заяви заведена спадкова справа №4/2005р. 30 березня 2005 року державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстроване в реєстрі за №740, спадкова справа №4/2005р, відповідно до якого, державний нотаріус посвідчила, що на підставі ст.1261 ЦК України, спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її син [PERSON] , що проживає в с. Малий Бузуків, Смілянського району Черкаської області. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з права на грошові вклади з належними процентами компенсацією та індексацією, що знаходяться в Смілянському відділенні ощадбанку №3276/039 с. Голов`ятино Смілянського району Черкаської області на рахунках № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , належність яких спадкодавцю підтверджується ощадними книжками. При цьому, як вбачається з копії спадкової справи, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , а грошові вклади, є єдиним майном, на яке видано свідоцтво про право на спадщину після смерті останньої. Таким чином, у відповідності до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, а також вимог ч.1 ст.1269 ЦК України (у редакції, чинній станом на день смерті [PERSON] ), позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті [INFO] своєї матері [PERSON] , до складу якої входить, зокрема вищевказана земельна ділянка, процедуру приватизації якої [PERSON] за життя розпочала, однак на день смерті її не завершила.\~ Відповідно до ч.1 ст.68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ч.3 ст.46 Закону України «Про нотаріат», неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії. Листом №846/01-16 від 21 червня 2024 року Смілянська державна нотаріальна контора роз`яснила позивачу [PERSON] про те, що видача свідоцтва про право на спадину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання оригіналів правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації, нотаріус виготовляє з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Одночасно повідомлено, що нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, якщо не подано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. У разі неможливості виконання наведених умов, [PERSON] роз`яснено право на звернення до суду для вирішення зазначеного питання. Згідно ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після своєї матері [PERSON] , оскільки на час смерті спадкодавця проживав разом з нею та звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак оформити спадкові права на вищевказану земельну ділянку у позасудовому порядку не має об`єктивної можливості, оскільки за життя спадкодавець [PERSON] розпочала, але не завершила на час смерті процедуру приватизації зазначеної земельної ділянки та не отримала відповідного державного акту, який підтверджує її право власності на цю земельну ділянку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного, ст.1, 2, 76, 81, 82, 89, 141, 142, 247, 259, 263-265, 273, 293, 294, 315, 354 ЦПК України,

Outcome: approved