Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором, укладеним між відповідачем, [PERSON] , та ТОВ «Фінансова компанія «Центра фінансових рішень» за №3174809970 від 10.07.2020, в розмірі 46\~311.69 грн. Згідно позову, 10.07.2020 ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] уклали кредитний договір №3174809970. 07.10.2016 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладено Договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016, згідно якого первісний кредитор відступив новому кредитору права вимоги за кредитними договорами. 04.04.2024 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №НІ/11/17-Ф, згідно якого первісний кредитор передав новому кредитору права вимоги за кредитними договорами, в тому числі, до відповідача [PERSON] в сумі 46\~311.69 грн., що складається із: 24\~609.18 грн. заборгованість по тілу кредиту; 2.96 грн. заборгованість за відсотками; 21\~699.55 грн. заборгованість по комісії. У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивач, як новий кредитор, просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість. Ухвалою суду від 30.09.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк на подання відзиву на позов. Копію позовної заяви та доданих до неї документів надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням за його зареєстрованим місцем проживання, але відправлення повернуто до суду не отриманим. Відзиву на позов до суду не надано. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням, у відповідності до ч.5\~ст.279 ЦПК України,\~до суду не надходило. Відповідно до ч.8\~ст.178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з розглядом справи без виклику сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 10.07.2020 \~між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено Кредитний договір №3174809970, згідно умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом. З п. 1.2, п. 1.4 Договору вбачається, що сума кредиту 49\~309.29 грн., строк надання кредиту - 36 місяців. Кредит надається шляхом сплати на вказані в договорі реквізити за позичальника наявної у нього заборгованості за кредитним договором №7153850275 від 11.05.2019 в сумі 47\~316.33 грн., та шляхом оплати страхового платежу за договором страхування №3174809970-С від 10.07.2020 в сумі 1992.26 грн. Згідно розрахунку заборгованості, у [PERSON] наявна заборгованість за кредитним договором №3174809970 від 10.07.2020 в сумі 46\~311.69 грн., яка складається із: 24\~609.18 грн. заборгованість по тілу кредиту; 2.96 грн. заборгованість за відсотками; 21\~699.55 грн. заборгованість по комісії. В обгрунтування набуття позивачем, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», права вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №3174809970 від 10.07.2020, представник позивача послався на: 1)Договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, укладений між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк»; 2)Договір факторингу №НІ/11/17-Ф від 04.04.2024, укладений між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга\~статті 639 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Відповідно до положень статей\~\~512,\~514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша\~статті 1077 ЦК України). Згідно\~статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до вимог статті 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З матеріалів справи вбачається, що Договір про відступлення права вимоги з первісним кредитором за №ТАСЦФР-10-2016 був підписаний 07.10.2016 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк». Таким чином, первісний договір про відступлення прав вимоги, на який посилається представник позивача, підписаний за 4 роки (07.10.2016) до укладання Кредитного договору між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] (10.07.2020). Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №\~\~910/11965/16. Крім того, Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Так, згідно з п. 2.1 Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, первісний кредитор передає новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. Конкретизації та визначеності майнових прав вимог, які передаються, даний Договір не містить. Право майнової вимоги за Кредитним договором №3174809970 від 10.07.2020 на момент укладення Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 мало би бути визначеним, тоді як жодної визначеної вимоги у первісного кредитора ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» щодо [PERSON] на момент укладення Договору про відступлення права вимоги від 07.10.2016 не було, та сторони не могли передбачити, що через чотири роки, а саме 10.07.2020 ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» буде укладено Кредитний договір із [PERSON] . Пунктом 2.2 Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 передбачено, що відомості про передані права вимоги до позичальників визначаються Реєстром прав вимог, підписаним та скріпленим печатками сторін, який є невід`ємною частиною цього Договору. В той час, до матеріалів справи не надано жодного додатку до Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, зокрема, Реєстру прав вимог, підписаного сторонами такого Договору та скріпленого печатками, з якого би вбачалось, що первісним кредитором передано новому кредитору права вимоги саме за кредитним договором №3174809970 від 10.07.2020 відносно позичальника [PERSON] . Передача за правочином невизначених вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину. Також не надані докази про здійснення оплати новим кредитором, АТ "Таскомбанк", первісному кредитору, ТОВ "ФК "ЦФР", грошових коштів за відступлення прав вимог. Крім того, розділом 3 Договору №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 визначено Порядок оформлення відступлення прав вимоги. Однак вказаний розділ 3 фактично не наданий суду, оскільки в договорі відсутні сторінки з третьої по шосту. А тому суд позбавлений можливості перевірити, чи дотримано сторонами порядку передачі прав вимог за кредитними договорами. Враховуючи вищевикладене, з наданих суду доказів вбачається, що право майнової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №3174809970 від 10.07.2020 не існувало на момент укладення первісного Договору про відступлення прав вимог №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016. Також з наданих суду доказів не встановлено дотримання порядку та процедури передачі первісним кредитором ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» новому кредитору АТ «Таскомбанк» майнових вимог за кредитними договорами, в тому числі, саме за Кредитним договором №3174809970 від 10.07.2020 відносно відповідача [PERSON] . Таким чином, позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не надав суду доказів переходу від первісного кредитора, ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», до АТ «Таскомбанк» права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №3174809970 від 10.07.2020. Окрім цього, до матеріалів справи додано копію Договору факторингу №НІ/11/17-Ф від 04.04.2024, укладеного між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», копію акту прийому-передачі Реєстру прав вимог до вказаного договору факторингу від 04.04.2024, а також витяг з Реєстру прав вимог до Договору факторингу від 04.04.2024, про передачу від АТ «Таскомбанк» до позивача, ТОВ «ФК «ЄАПБ», права вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором №3174809970 від 10.07.2020. В той час, враховуючи ненадання позивачем доказів переходу права вимоги від первісного кредитора до нового кредитора на кожному етапі такої передачі, у даному випадку, до АТ «Таскомбанк», в суду відсутні підстави вважати, що в подальшому, а саме 04.04.2024, відбулась передача таких прав вимог за кредитним договором №3174809970 від 10.07.2020 відносно [PERSON] згідно Договору факторингу №НІ/11/17-Ф від 04.04.2024 від АТ «Таскомбанк» до позивача у справі ТОВ «ФК «ЄАПБ». У своїй позовній заяві до суду ТОВ «ФК «ЄАПБ» просив розглянути справу у його відсутність в порядку спрощеного позовного провадження. Заявивши суду таке клопотання, позивач, тим самим підтвердив, що подав усі докази на обґрунтування своїх вимог разом із позовною заявою. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа №755/18920/18, провадження №61-17205ск19. Згідно із вимогами ст. 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Будь-яких посилань щодо неможливості подання таких доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від позивача, матеріали справи не містить. Отже, у зв`язку із недоведенням позивачем набуття ним права грошової вимоги до відповідача, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed