Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

У вересні 2024 позивач [PERSON] звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила: виділити у натурі [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) 21/90 частини господарських будівель і споруд, а саме: гараж з оглядовою ямою під літ. «К», вбиральню під літ. «И» та вбиральню під літ. «М» за адресою: [ADDRESS] відповідно до висновку ПП «ГЕОІНВЕНТ+» від 26.07.2023 за № 225801/23 щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна та технічного паспорту (реєстраційний номер: ТІ01:7534-3910-6819-8384 від 25.01.2024) та внести відповідні зміни до Державного реєстру речових прав щодо об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером: 2883414880000, номер відомостей про речове право: 53795302; виділити у натурі [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) 1/3 частину господарських будівель і споруд, а саме сараї під літ. «Г», під літ. «Ж», під літ. «З», гараж з погребом та оглядовою ямою під літ. «Л» та вбиральню під літ. «М» за адресою: [ADDRESS] відповідно до висновку ПП «ГЕОІНВЕНТ+» від 15.02.2023 за № б/н щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна та технічного паспорту (реєстраційний номер: ТІ01:2627-0558-7460-6829 від 14.02.2024) та внести відповідні зміни до Державного реєстру речових прав щодо об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером: 2969727080000, номер відомостей про речове право: 55826919; припинити право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на господарські будівлі і споруди за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що [PERSON] та [PERSON] були співвласниками у спільній частковій власності житлового будинку [ADDRESS] , а також усіх господарських будівель і споруд за цією адресою. 16.11.2023 Печерським районним судом міста Києва у цивільній справі № 757/43391/23-ц було прийнято рішення, яким [PERSON] виділено в натурі майно, а саме: 1/3 частку будинку за адресою: [ADDRESS] загальною площею 74,7 кв.м., житловою площею 46,4 кв.м. та припинено його право спільної часткової власності на 1/3 частку будинку за адресою: [ADDRESS] . 04.12.2023 Печерським районним судом міста Києва у цивільній справі № 757/43392/23-ц було прийнято рішення, яким [PERSON] виділено в натурі майно, а саме 21/90 частини будинку за адресою: [ADDRESS] загальною площею 49,7 кв.м., житловою площею 33,1 кв.м. та припинено її право спільної часткової власності на 21/90 частини будинку за адресою: [ADDRESS] . 15.02.2024 [PERSON] зареєструвала своє право власності на окремий об`єкт нерухомого майна за новою адресою - житловий будинок садибного типу [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2883414880000, номер відомостей про речове право: 53795302, який утворився в результаті виділу частки із будинку [ADDRESS] . 12.07.2024 [PERSON] зареєстрував своє право власності на окремий об`єкт нерухомого майна - житловий будинок [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2969727080000, номер відомостей про речове право: 55826919. Будинку [PERSON] теж присвоєну нову адресу, яку так само внесено до Реєстру будівельної діяльності. Разом з тим, виявилось що судовими рішеннями не розподіллено між [PERSON] та [PERSON] їхні частки в натурі на господарські споруди і будівлі, що позбавляє [PERSON] та [PERSON] можливості реалізувати своє права на приватизацію займаної земельної ділянки. Так, [PERSON] з [PERSON] , як до виділу у натурі часток кожного із майна, що перебувало у спільній частковій власності, так і після, мають окремі входи до своїх будинків, окремо проведені комунікації та різні особові рахунку з усіх комунальних послуг. Також вони мають окремі паркани (огорожі), в тому числі між ними фактично поділено всі господарські будівлі і споруди, що відображається у висновках ПП «ГЕОІНВЕНТ+», долучених до позовної заяви. 23.04.2024 [PERSON] отримала відмову на розроблення проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] , тому що в Державний реєстр речових прав щодо її об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером: 2883414880000, номер відомостей про речове право: 53795302 не внесено господарські будівлі і споруди. У зв`язку з вищевикладеним, просила позовну заяву задовольнити. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 25.09.2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження. 15.10.2024 року Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити. 15.10.2024 Відповідач [PERSON] , через свого представника - адвоката Воронко В.В., подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч.1 ст.197 ЦПК України, підготовче засідання проводиться судом з повідомленням учасників справи. Відповідно до ст.200 ЦПК України суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні у разі визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] були співвласниками у спільній частковій власності житлового будинку [ADDRESS] , а також усіх господарських будівель і споруд. 16.11.2023 Печерським районним судом міста Києва у цивільній справі № 757/43391/23-ц було прийнято рішення, яким [PERSON] виділено в натурі майно, а саме 1/3 частку будинку за адресою: [ADDRESS] загальною площею 74,7 кв.м., житловою площею 46,4 кв.м. та припинено його право спільної часткової власності на 1/3 частку за адресою: [ADDRESS] . 04.12.2023 Печерським районним судом міста Києва у цивільній справі № 757/43392/23-ц було прийнято рішення, яким [PERSON] виділено в натурі майно, а саме 21/90 частини будинку за адресою: [ADDRESS] загальною площею 49,7 кв.м., житловою площею 33,1 кв.м. та припинено її право спільної часткової власності на 21/90 частини будинку за адресою: [ADDRESS] . 15.02.2024 [PERSON] зареєструвала своє право власності на окремий об`єкт нерухомого майна - житловий будинок садибного типу [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2883414880000, номер відомостей про речове право: 53795302, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2883414880000, номер відомостей про речове право: 53795302. Також її будинку, який утворився в результаті виділу частки із будинку [ADDRESS] , було присвоєно нову адресу, про що свідчить копія наказу Департаменту містобудування і архітектури КМДА № 120 від 13.02.2024 «Про присвоєння адреси об`єкту нерухомості у місті Києві». 12.07.2024 [PERSON] зареєстрував своє право власності на окремий об`єкт нерухомого майна - житловий будинок [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2969727080000, номер відомостей про речове право: 55826919, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2969727080000, номер відомостей про речове право: 55826919. Будинку [PERSON] теж присвоєну нову адресу, яку так само внесено до Реєстру будівельної діяльності, про що свідчить копія витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про присвоєння адрес від 12.03.2023 та копія наказу Департаменту містобудування і архітектури КМДА № 229 від 12.03.2024 «Про присвоєння адреси об`єкту нерухомості у місті Києві». Разом з тим, виявилось що судовими рішеннями не розподілено між [PERSON] та [PERSON] та відповідно не виділено їм в натурі господарські споруди і будівлі. Так, [PERSON] з [PERSON] , як до виділу у натурі часток кожного з них із майна, що перебувало у спільній частковій власності, так і після, мають окремі входи до своїх будинків, окремо проведені комунікації та різні особові рахунку з усіх комунальних послуг. Також вони мають окремі паркани (огорожі), в тому числі між ними фактично поділено всі господарські будівлі і споруди. 23.04.2024 [PERSON] отримала відмову на розроблення проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] , тому що в Державний реєстр речових прав щодо її об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером: 2883414880000, номер відомостей про речове право: 53795302 не внесено господарські будівлі і споруди, що підтверджується копією листа Департаменту земельних ресурсів за № 0570202/1-5571 від 23.04.2024. Так, відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами 1-3 ст.358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно зі ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Разом із тим, у разі недосягнення згоди наведене може відбуватися в судовому порядку. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Аналізуючи зміст норм статей 183, 358, 364 ЦК України суд дійшов висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Так, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Вказана позиція викладена у постанові ВСУ від 16.11.2016 у справі № 6-1443цс16, підтримана у безлічі постанов ВС, в тому числі і в постанові ВС від 08.07.2020 у справі № 592/5511/16-ц. Тому, суд приходить до висновку про виділення у натурі [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) 21/90 частини господарських будівель і споруд, а саме: гаража з оглядовою ямою під літ. «К», вбиральні під літ. «И» та вбиральні під літ. «М» за адресою: [ADDRESS] відповідно до висновку ПП «ГЕОІНВЕНТ+» від 26.07.2023 за № 225801/23 щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна та технічного паспорту (реєстраційний номер: ТІ01:7534-3910-6819-8384 від 25.01.2024) та внесення відповідних змін до Державного реєстру речових прав щодо об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером: 2883414880000, номер відомостей про речове право: 53795302; виділення у натурі [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) 1/3 частину господарських будівель і споруд, а саме сараїв під літ. «Г», під літ. «Ж», під літ. «З», гаража з погребом та оглядовою ямою під літ. «Л» та вбиральні під літ. «М» за адресою: [ADDRESS] відповідно до висновку ПП «ГЕОІНВЕНТ+» від 15.02.2023 за № б/н щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна та технічного паспорту (реєстраційний номер: ТІ01:2627-0558-7460-6829 від 14.02.2024) та внесення відповідних змін до Державного реєстру речових прав щодо об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером: 2969727080000, номер відомостей про речове право: 55826919; припинення права спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на господарські будівлі і споруди за адресою: [ADDRESS] . У силу ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Ст.319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із частинами першою, третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ч.1 ст.364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч.2 ст.364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна у порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позовні вимоги належить задовольнити. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача понесені нею витрати на сплату судового збору.

Outcome: approved