Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

11.07.2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому\~ просить зобов`язати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] , а також визначити йому спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною у кожну першу та третю суботу або неділю місяця з 10 до 13 години без присутності матері дитини, посилаючись на те, що він є батьком малолітньої [PERSON] та має право на безперешкодне спілкування з нею, проте відповідачка не дає йому можливості бачитися з дитиною та брати участь у її вихованні. 09.08.2023 року відповідачкою було надано відзив на позовну заяву, в якому остання позовних вимог не визнає, посилаючись на те, що позивачем не підтверджено належними доказами того, що вона чинить йому перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] , останній сам не бажає бачити дитину, яка від нього відвикла. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Столярчук В.М. позовні вимоги підтримали. Позивач суду пояснив, що рішенням виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 248 від 18.10.2022 року йому встановлено порядок участі у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] , проте відповідачка дане рішення не виконує, коли він хотів відвідати доньку остання йому відмовляла, в зв`язку з чим він звертався до відділення поліції, де йому було рекомендовано з даного приводу звернутися до суду. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Порхун О.П. позовних вимог не визнала, суду пояснила, що відповідачка не чинить позивачу перешкод у спілкуванні з дитиною, останній сам не відвідує доньку, не вітає з днем народження, не приходить в дитячий садочок. Представник третьої особи виконавчого комітету Тетіївської міської ради Меленчук О.П. позовні вимоги підтримав. Представник третьої особи Тетіївської міської ради в судове засідання не прибув, до суду надано лист-повідомлення про те, що Тетіївська міська рада не є юридичною особою, яка представляє орган опіки та піклування. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу між сторонами з жовтня 2021 року проживає разом з матір`ю, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 05.07.2022 року (а.с. 6) та поясненнями сторін. Після розірвання\~шлюбу сторони\~по справі\~не змогли\~дійти згоди\~і домовленості\~стосовно участі\~батька у\~вихованні дитини,\~взв`язку з чим [PERSON] звернувся до органу опіки та піклування виконавчого комітету Тетіївської міської ради, де на засіданні комісії з питань захисту прав дитини встановлено порядок участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні із малолітньою [PERSON] , 01.07.2019 року у кожну першу та третю суботу або неділю місяця з 10 до 13 години в присутності матері дитини [PERSON] або бабусі [PERSON] або старшого брата дитини [PERSON] до 01.12.2022 року, а в подальшому у кожну першу та третю суботу або неділю місяця з 10 до 13 години без присутності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , про що винесено рішення виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 248 від 18.10.2022 року (а.с. 10). Проте відповідачка [PERSON] всупереч встановленому порядку не дає можливості позивачу бачитися з дитиною. Так, 19.11.2022 року та 04.12.2022 року позивач хотів навідати дитину, але відповідачка не дала можливості йому це зробити, на що він викликав поліцію. Листами начальника відділення поліції № 3 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області № 5996/109/1104/04 від 21.11.2022 року та № 6293/109/1104/01 від 05.12.2022 року останнього повідомлено, що в даному випадку відсутні ознаки адміністративних чи кримінальних правопорушень та рекомендовано звернутись до суду для врегулювання цивільно-правових відносин (а.с. 7, 8). Частиною третьою\~статті 51 Конституції України\~передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до норм\~Закону України «Про охорону дитинства»\~батьки та особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини. Згідно з\~ст. 153 СК України\~мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Згідно з\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 141, 157Сімейного кодексу України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства»\~дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема як що він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що діючим законодавством визначено порядок вирішення питання щодо участі батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Рішення органу опіки та піклування з вищезгаданого питання є обов`язковим для батьків, і лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка [PERSON] ухиляється від\~виконання рішення\~органу опіки\~та піклуваннята не дає можливості позивачу бачитися з дитиною та спілкуватися з нею, при цьому доказів того, що таке спілкування буде перешкоджати нормальному вихованню дитини суду не надала, а тому суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідачки\~ [PERSON] \~не чинити\~ перешкод\~ [PERSON] у вихованні та вільному спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню, оскільки дотримуючись рівноваги участі обох батьків у вихованні дитини, особлива увага повинна бути націлена насамперед до найважливіших інтересів самої дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Щодо позовної\~вимоги провстановлення\~порядку участі\~позивача у\~вихованні та\~спілкуванні з\~дитиною у кожну першу та третю суботу або неділю місяця з 10 до 13 години без присутності матері дитини, то суд в цій частині позовних вимог відмовляє, оскільки такий порядок вже встановлений рішенням виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 248 від 18.10.2022 року. Враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд судові витрати з відповідачки на користь позивача не стягує, так як останній вимог про їх відшкодування не ставить та залишає їх за собою.

Outcome: partial