Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

21.06.2024 ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів звернулось до Жовтневого районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитними договорами № 2143150 від 16.07.2021, №27556 від 02.09.2021, у загальному розмірі 42 450 грн 00 к., а також понесені судові витрати. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Харкова 18 липня 2024 року вказаний позов передано за підсудністю до Зміївського районного суду Харківської області та 07.08.2024 справа надійшла до канцелярії суду. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2143150, договір підписано шляхом введення одноразового ідентифікатора (підписання електронним підписом). Відповідно до умов укладеного договору відповідач отримав кошти на умовах строковості, зворотності та платності та зобов`язався повернути кредити та сплатити проценти за користування кредитами в порядку та на умовах, визначених цими Договорами. 27.06.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 27062022, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором відповідача. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло статусу кредитора за кредитним договором № 2143150 від 16.07.2021. Відповідно до Реєстру боржників від 27.06.2022 до Договору факторингу № 27062022 від 27.06.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права вимоги до відповідача в сумі 32 780 грн 00 к., з яких 10 000 грн 00 к. заборгованість за основною сумою боргу, 22 780 грн 00 к. сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 27.06.2022 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Крім того, 02 вересня 2021 року 16 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Селфі Кредит" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 27556, договір підписано шляхом введення одноразового ідентифікатора (підписання електронним підписом). 29.02.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Селфі Кредит" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 29022024, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором відповідача. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло статусу кредитора за кредитним договором № 27556 від 02.09.2021. Відповідно до Реєстру боржників № 2 від 29.02.2024 до Договору факторингу № 29022024 від 29.02.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права вимоги до відповідача в сумі 9 670 грн 00 к., з яких 3 000 грн 00 к. заборгованість за основною сумою боргу, 6 670 грн 00 к. сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 29.02.2024 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув надані йому кредити в строки, передбачені наведеними Договорами. Невиконання відповідачем умов кредитних договорів стало підставою для пред`явлення в суді даного позову. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 22 серпня 2024 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 22.10.2024. 07.10.2024\~до канцелярії\~суду від\~представника відповідача\~ [PERSON] \~ адвоката\~Лисенко А.О.\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву,\~відповідно до\~якого останній\~просив відмовити\~в задоволенні\~позовних вимог\~На обґрунтування\~відзиву зазначено,\~що представником\~позивача не\~надано належних\~доказів на\~підтвердження укладення\~кредитних договорів\~відповідно до\~яких позивач\~просить стягнути\~заборгованість,\~в тому\~числі й\~не надано\~оригіналів вказаних\~договорів,\~що позбавляє\~можливості \~перевірити дійсність\~укладення договорів\~та підписання\~таких саме\~відповідачем.\~Також й\~не надано\~жодного витягу\~з інформаційної\~системи суб`єкта\~електронної комерції,\~щодо підтвердження\~дотримання \~положень Закону\~України "Про електронну комерцію" Підписання споживачем паспорту споживчого кредиту не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті не відбувається фіксація волі сторін договору та його зміст. Також позивачем й не надано доказів видачі кредитних коштів відповідачу, оскільки не надано документи первинного бухгалтерського обліку що підтверджують видачу кредитних коштів відповідно до умов Договорів відповідачу. А нараховані позивачем відсотки за користування кредитними коштами не відповідають а ні наданим доказам, а ні судовій практиці та законодавству. Надані копії розрахунків сум заборгованості не є первинними документами і не можуть слугувати доказом отримання чи користування кредитом. Крім того позивачем належними та допустимими доказами не доведено факту переходу до позивача від первісного кредитора права вимоги до відповідача за Кредитними договорами. Також у відзиві представник відповідача просив вирішити питання щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000 грн., докази на підтвердження понесення вказаних витрат зобов`язався надати у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України (а.с. 93-110). 09.10.2024 скориставшись свої процесуальним правом представник позивача [PERSON] до канцелярії суду надала відповідь на відзив відповідно до якої позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі посилаючись на підстави викладені у позовній заяві та той факт, що сторони узгодили усі умови кредитних договорів, Договори щодо яких заявлено вимоги щодо стягнення заборгованості є електронними правочинами та їх підписання відбулося у відповідності до положень Закону України "Про електронну комерцію", з застосуванням електронного підпису відповідача , з верифікацією та ідентифікацією позичальника через ІТС первісного кредитора, з обов`язковою вказівкою персональних даних позичальника в заявці на отримання кредиту на сайті товариства, яку позичальник заповнює особисто. Для укладення кредитного договору необхідно здійснення певної послідовності дій направлених на реальне укладення договору та отримання коштів, нездійснення чи не завершення дії унеможливлює укладення договору. Крім того стороною відповідача на обґрунтування відзиву не надано та на спростування отримання та користування кредитними коштами відповідачем не надано будь-яких доказів, щодо не перерахування кредитних коштів відповідно до зазначених договорів на її банківський рахунок, які відповідач як власник карткового рахунку має можливість отримати в банківській установі. Також стороною відповідача й не надано власного розрахунку заборгованості за кредитними договорами.. Також належними доказами, що надані до матеріалів справи підтверджується факт отримання відповідачем кредитних коштів, факт користування такими., також надані до позову докази є належними допустимими та достатніми для підтвердження факту кладення Кредитних договорів між відповідачем та первісними кредиторами. Також позивачем й надано належні докази щодо переходу прав за зобов`язаннями від первісного до нового кредитора шляхом укладення відповідних договорів факторингу та реєстрів боржників до них. Щодо витрат на правничу допомогу які просить сягнути представник відповідача з позивача, такі на думку представника відповідача є не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру, а тому такі не підлягають до задоволення (а.с. 111-142). 14.10.2024 до канцелярії суду від представника відповідача адвоката Лисенка А.О. надійшли заперечення на відповідь на відзив відповідно до яких останній спростовував доводи позивача викладені у відповіді на відзив з підстав їх необґрунтованості та недоведеності, та фактично підтримав доводи викладені у відзиві на позов (а.с. 143-149) 22.10.2024 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не прибули. Представник позивача [PERSON] в відповіді на відзив просила проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, на задоволенні позову наполягала. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Лисенко А.О. в судове засідання не прибули, причини своєї неявки не повідомили, будь-яких заяв щодо відкладення розгляду справи від сторони відповідача до суду не надходило. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зауважити, що відповідач та його представник скористалися своїми процесуальним правами на подання відповіді на позов та заперечень на відповідь на відзив, про необхідність подачі або витребування додаткових доказів, які мали б значення для вирішення цієї справи сторона відповідача не заявляла, будь-яких інших клопотань, які б впливали на вирішення справи не подавали, також й до суду не надходило будь-яких заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 16 липня 2021 року між між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2143150\~який було підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора Х099\~ (а.с. 8-14). Відповідного до п.п. 1.2. п. 1 Кредитного договору, на умовах, встановлених договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені Договором. Сума кредиту складає 10 000 грн. Відповідно до п.п. 1.3., 1.4.1. п. 1 Кредитного договору, строк кредиту 30 днів, стандартна процентна ставка 1,90 % в день, яка застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3. цього Договору, якщо не виконані умови застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Клієнта, відповідно до п. 4.2 Договору. Відповідно до п.п. 1.4.2 п. 1 Знижена процентна ставка становить 0,01% в день та застосовується, зокрема, якщо Клієнт у межах строку, визначеного в п.1.3 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитно заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Клієнта відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв?язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту (а у випадку пролонгації - до дати пролонгації (не включно), але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п.1.3 Договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Клієнт розуміє та погоджується, що застосування стандартної процентної ставки без знижки не можна вважати зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Клієнта, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки, а можливість отримання індивідуальної знижки забезпечена для Клієнта лише передбачених цим Договором. як для учасника Програми лояльності та лише за умови виконання вимог для її застосування, Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору за стандартною ставкою складає 15\~700 грн (п.п. 1.6.1 п. 1.6. Договору) Згідно з п. 2.1. Кредитного договору, кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахунку коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. Сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього Договору (п. 2.2 Договору). Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту за реквізитами згідно п. 2.1. Договору (п. 2.4 Договору). Позивачем до позову додано Паспорт споживчого кредиту. Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), Додаток №1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2143150 від 16.07.2021, відповідно до якого загальна вартість кредиту за зниженою процентною ставкою складає 10 030 грн 00 к., та 15 700 грн 00 к. в разі перерахунку загальної вартості кредиту за стандартною процентною ставкою. Паспорт споживчого кредиту та Додаток №1 містять електронний підпис [PERSON] (а.с. 15-16, 17, 14). Також позивачем до суду надано лист генерального директора ТОВ "Універсальні платіжні рішення" Веліканова Є. ТОВ "Лінеура Україна" вих. № 1-0103 від 01.03.2024, з якого вбачається, що між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Універсальні платіжні рішення" укладено договір ФК-П-19/03-1 від 12.03.2019, відповідно до якого було перераховано кошти на платіжну картку клієнта 16.07.2021 на суму 10 000 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 98101462, призначення платежу: зарахування 10000 грн на картку [NUMBER] (а.с. 22, 134). Крім того, 13 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" та [PERSON] було укладено Додатковий договір до Договору № 2143150 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який було підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора К782 (а.с. 18). Відповідно до п. 2 Додаткового договору у зв?язку із неможливістю у повному обсязі та у встановлений строк виконати Клієнтом зобов?язання за Договором, відповідно до розділу 4 Договору Клієнт ініціював продовження строку користування кредитом. Згідно до п. 3 Додатковим договором сторони погодили наступні умови продовження користування кредитом: Строк користування кредитом за Договором продовжується на строк: 30 днів. Дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 13.09.2021 (п. 3.1 Додаткового Договору). Процентна ставка за користування кредитом протягом строку, встановленого в п.3.1 цього Додаткового договору: 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (п. 3.2 Додаткового договору). Відповідно до п. 3.4 Додаткового договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього Додаткового договору складає: 15 700 грн. Пунктом 4. Додаткового договору визначено, що у всьому іншому, що не визначено у цьому Додатковому договорі, Сторони керуються умовами Договору. Позивачем до позову додано Паспорт споживчого кредиту. Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), Додаток №1 до Додаткового договору від 13.08.2021 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2143150 від 16.07.2021, відповідно до якого загальна вартість кредиту складає 15 700 грн 00 к., з якої 10\~000 грн сума кредиту за договором, 5\~700 грн відсотки за користування кредитом Паспорт споживчого кредиту та Додаток №1 містять електронний підпис [PERSON] накладений 13.08.2021 (а.с. 19-20, 21). 27.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 27062022, у відповідності до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження Товариства з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" (ціна продажу) за плату, а Товариство з обмеженою відповідальністю"Лінеура Україна" відступити Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова\~компанія "Європейська\~агенція з\~повернення боргів Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Лінеура\~Україна" (а.с. 23-24, 141) Згідно п. 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Товариства з обмеженою відповідальністю "Лінеура\~Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова\~компанія "Європейська\~агенція з\~повернення боргів" Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Товариство з обмеженою відповідальність "Фінансова\~компанія "Європейська\~агенція з\~повернення боргів" стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників\~підтверджує факт переходу від Товариства з обмеженою відповідальністю "Лінеура\~Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. На виконання умов Договору факторингу № 27062022 від 27.06.2022 сторонами підписано Акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № № 27062022 від 27.06.2022 , відповідно до якого клієнт передав а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 9 267 (а.с. 25). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №27062022 від 27.06.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №2143150 в сумі 32 780 грн 00 к., з яких: 10 000 грн 00 к.\~- сума заборгованості за основною сумою боргу; 22 780 грн 00 к. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 26, 138-139). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №2143150 від 16.07.2021, за період з 16.07.2021 по 12.12.2021, станом на 27.06.2023 заборгованість [PERSON] становить становить 32 780 грн 00 к., з яких: 10 000 грн 00 к.\~- сума заборгованості за основною сумою боргу; 22 780 грн 00 к. - сума заборгованості за відсотками. Розрахунок заборгованості містить накладення підпису директора ТОВ "Лінеура Україна" Пшеничного АІ. (а.с.27-30, 127-130). Зазначений розрахунок містить відомості про порядок нарахування заборгованості, дати та суми погашення відсотків, кредиту, тобто зрозумілі суми надходження та їх віднесення на погашення складових заборгованості. 09 вересня 2021 року між між Товариством з обмеженою відповідальністю "Селфі Кредит" та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 27556, \~який було підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора Х308\~ (а.с. 36-40). Відповідного до п.п. 1.2. Кредитного договору, на умовах, встановлених договором, Товариство надає споживачу кредит у гривні , а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту складає 3 000 грн. (п. 13. Договору). Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору, строк кредиту 30 днів, стандартна процентна ставка 1,90 % в день, яка застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. цього Договору, якщо не виконані умови застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п. 4.2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася авто пролонгація, відповідно до п. 4.3 Договору . Відповідно до п.п. 1.4.2 п. 1 Знижена процентна ставка становить 0,01% в день та застосовується, зокрема, якщо Споживач у межах строку, визначеного в п.1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитно заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, Споживач як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв?язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту (а у випадку пролонгації - до дати пролонгації (не включно), але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п.1.4 Договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Споживач розуміє та погоджується, що застосування стандартної процентної ставки без знижки не можна вважати зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки, а можливість отримання індивідуальної знижки забезпечена для Споживача лише передбачених цим Договором. як для учасника Програми лояльності та лише за умови виконання вимог для її застосування, Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору за стандартною ставкою складає 4 710 грн (п.п. 1.8.1 Договору) Згідно з п. 2.1. Кредитного договору, кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахунку коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту. Сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом трьох робочих днів з моменту укладення цього Договору (п. 2.2 Договору). Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту за реквізитами згідно п. 2.1. Договору (п. 2.4 Договору). Позивачем до позову додано Паспорт споживчого кредиту. Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), Додаток №1 до Договору про надання споживчого кредиту № 27556 від 02.09.2021, відповідно до якого загальна вартість кредиту за зниженою процентною ставкою складає 3 009 грн 00 к., та 4 710 грн 00 к. в разі перерахунку загальної вартості кредиту за стандартною процентною ставкою. Паспорт споживчого кредиту та Додаток №1 містять електронний підпис [PERSON] (а.с. 40 зворот, 41-42). Також позивачем до суду, разом з відповіддю на відзив, надано лист директора ТОВ "Універсальні платіжні рішення" Веліканова Є. ТОВ "Селфі Кредит" вих. № 3219_240610112052 від 10.06.2024, з якого вбачається, що між ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ "Універсальні платіжні рішення" укладено договір ФК-П-21/05-25 від 27.05.2021, відповідно до якого було перераховано кошти на платіжну картку клієнта 02.09.2021 на суму 3 000 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 106262368, призначення платежу: зарахування 3000 грн на картку [NUMBER] (а.с. 135). 29.02.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Селфі Кредит" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 29022024, у відповідності до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження Товариства з обмеженою відповідальністю "Селфі Кредит" (ціна продажу) за плату, а Товариство з обмеженою відповідальністю"Селфі Кредит" відступити Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова\~компанія "Європейська\~агенція з\~повернення боргів Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом ( плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Товариству з обмеженою відповідальність "Селфі\~Кредит" (а.с. 43-45, 140) Згідно п. 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Товариства з обмеженою відповідальністю "Селфі\~Кредит" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова\~компанія "Європейська\~агенція з\~повернення боргів" Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в день підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників\~підтверджує факт переходу від Товариства з обмеженою відповідальністю "Лінеура\~Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. На виконання умов Договору факторингу № 29022024 від 29.02.2024 сторонами підписано Акт прийому-передачі Реєстру боржників № 2 за Договором факторингу № 29022024 від 29.02.2024, відповідно до якого клієнт передав а фактор прийняв реєстр боржників № 2 кількістю 7 782 (а.с. 46). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 2 до Договору факторингу №29022024 від 29.02.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №27556 в сумі 9 670 грн 00 к., з яких: 3 000 грн 00 к.\~- сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 670 грн 00 к. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 47, 136-137). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №27556 від 02.09.2021, за період з 02.09.2021 по 31.12.2021, станом на 29.02.2024 заборгованість [PERSON] становить становить 9 670 грн 00 к., з яких: 3 000 грн 00 к.\~- сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 670 грн 00 к. - сума заборгованості за відсотками. Розрахунок заборгованості містить накладення підпису директора ТОВ "Селфі Кредит" Куліш М.П. (а.с. 48-50, 131-133) Зазначений розрахунок містить відомості про порядок нарахування заборгованості, дати та суми погашення відсотків, кредиту, тобто зрозумілі суми надходження та їх віднесення на погашення складових заборгованості. Позивач зазначає, що в порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, допустила прострочення повернення кредиту і сплати процентів за вищевказаним кредитними договорами, внаслідок чого у останньої виникла заборгованість у загальному розмірі 42 450 грн 00 к. Також вказує, що з моменту отримання права вимоги до відповідача за кредитним договором, позивачем не здійснювались нарахування жодних штрафних санкцій. Матеріали справи свідчать про те, що Кредитні договори № 2143150 від 16.07.2021 та № 27556 від 02.09.2021 укладені в електронній формі. Відповідно до інформації наданої.о. начальника відділу Центр надання адміністративних послуг Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області Жуковою К. від 19.08.2024 № 01-21/1368 на запит Зміївського районного суду Харківської області від 08.08.2024 щодо надання інформації про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , згідно відомостей Реєстру територіальної громади за запитуваною адресою зареєстрована [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, є підстави вважати, що на час виникнення спірних правовідносин відповідач мала прізвище " [PERSON] ", а на час судового розгляду справи та дату винесення рішення по справі - "Гармаш". Крім того, факт зміни прізвища стороною відповідача не спростовувалося, а з огляду на подані стороною відповідача заяви з процесуальних питань, зміна прізвища стороною відповідача визнана. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.. В статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно частини 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Нормою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", передбачено поняття "підпис у сфері електронної комерції". Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог частини 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. З наведених обставин справи вбачається, що кредитні договори на підставі яких позивачем заявлено про стягнення заборгованості, про які судом зазначено вище, були укладені в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора та наданням персональних даних відповідача. Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, суд приймає до уваги те, що вказані договори підписані електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (серія та номер паспорта Громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалось перерахування позичених грошових коштів, номери телефонів, адреса), були використані неправомірно для укладення кредитних договорів від її імені, стороною відповідача до суду не надано, відомостей що правомірність укладених договорів оскаржувалася також суду не надано. Враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до своїх рахунків, і він мав можливість представити суду виписку з своїх рахунків на підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору, однак доказів на спростування заявлених позовних вимог в частині укладення договору та отримання кредитних коштів, суду не надано. За таких обставин доводи сторони відповідача про не підписання відповідачем Кредитних договорів суд відхиляє з огляду на вищевикладене. Згідно статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно статті 640 Цивільного кодексу України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно статті 642 Цивільного кодексу України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України передбачено, що разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із частиною 1 статті 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 513 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини 2 статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 Цивільного кодексу України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1 статті 1077 Цивільного кодексу України). Позивачем доведено належними та допустимими доказами факт переходу права вимоги, до відповідача за вищевказаними кредитними договорам, від первісного кредитора до позивача на підставі укладених договорів факторингу Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за Договорами не виконала, у передбачений в договорами строк кошти не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми кредиту за договром. Відповідно до статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд при вирішенні справи користується правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду. У постановах великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц та від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15 зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правом на нарахування компенсаційних втрат, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, позивач не скористався. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України. Кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за "користування кредитом" поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за "користування кредитом", сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Щодо заборгованості за кредитним договором № 2143150 від 16.07.2021 Товариство надало відповідачу кредит в розмірі 10 000,00 грн. на строк 30 днів, який в подальшому було продовжено відповідно до умов Додаткового договору від 13.08.2021 на строк 30 днів, до 13.09.2021, реальна річна процентна ставка 24079,41 %. Як вбачається з додатку № 1 до Договору № 2143150, та Додатку № 1 до Додаткового Договору від 13.08.2021 до Договору № 2143150 ,\~сума кредиту склала 10 000 грн., строк кредиту до 13.09.2021, сума до сплати процентів 5 700 грн 00 к., загальна вартість кредиту 15\~700 грн 00 к. При цьому у підписаному відповідачем договорі викладено інформацію про тип кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, процентну ставку, платежі за додаткові та супутні послуги, загальні витрати за кредитом, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальну річну процентну ставку. Вказане вище свідчить, що\~сторони беззаперечно погодили умови кредитного договору щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами. Крім того, з розрахунку заборгованості за Договором № 2143150 від 16.07.2021 вбачається що відповідачем було здійснено платежі на погашення заборгованості по відсотках двома платежами у розмірі 29 грн та 20 грн, тобто в загальному розмірі 49 грн. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками за Кредитним договором № 2143150 від 16.07.2021 та Додатковим Договором до нього від 13.08.202, з врахуванням сплачених коштів на погашення заборгованості у розмірі 5\~651 грн. (5700,00 49,00) враховуючи правову позицію висловлену у постановах Верховного Суду зазначених вище. В іншій частині позовні вимоги щодо заборгованості за відсотками за наведеним Кредитним договором є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Щодо заборгованості за кредитним договором № 27556 від 02.09.2021 Товариство надало відповідачу кредит в розмірі 3 000,00 грн. на строк 30 днів, до 02.10.2021, реальна річна процентна ставка 24079,41 %. Як вбачається з додатку № 1 до Договору № 27556,\~сума кредиту склала 3 000 грн., строк кредиту до 02.10.2021, сума до сплати процентів 1 710 грн 00 к., загальна вартість кредиту 4 710 грн 00 к. При цьому у підписаному відповідачем договорі викладено інформацію про тип кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, процентну ставку, платежі за додаткові та супутні послуги, загальні витрати за кредитом, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальну річну процентну ставку. Вказане вище свідчить, що\~сторони беззаперечно погодили умови кредитного договору щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами. Крім того з розрахунку заборгованості за Договором № 27556 від 02.09.2021 вбачається, що відповідачем було здійснено платежі на погашення заборгованості по відсотках двома платежами у розмірі 10 грн та 160 грн, тобто в загальному розмірі 170 грн. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками за Кредитним договором № 27556 від 02.09.2021, з врахуванням сплачених коштів на погашення заборгованості у розмірі 1 540 грн. (1710,00 170,00) враховуючи правову позицію висловлену у постановах Верховного Суду зазначених вище. В іншій частині позовні вимоги щодо заборгованості за відсотками за наведеним Кредитним договором є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку укладанням: 16.07.2021 між ТОВ\~"Лінеура Україна" та [PERSON] \~кредитного договору № 2143150,\~та подальшим укладанням 27.06.2022\~між ТОВ "ЛінеУра Україна"\~та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" договору факторингу № 2143150; 02.09.2021 між ТОВ\~"Селфі Кредит" та [PERSON] \~кредитного договору № 27556,\~та подальшим укладанням 29.02.2024\~між ТОВ "Селфі Кредит"\~та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" договору факторингу № 29022024, в результаті чого ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право вимоги від [PERSON] за\~кредитним договором № № 2143150 \~від 16.07.2021 та кредитним договором № 27556 від 02.09.2021\~та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором. За таких обставин, суд приходить до висновку про ухвалення рішення про задоволення позовних вимог в частині тіла кредиту в повному обсязі та часткового задоволення позовних вимог в частині нарахування відсотків за кредитними угодами. Отже, загальна заборгованість за вищенаведеними договорами становить 20 191 грн 00 к. та підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів". Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. Так, в позові представником було зазначено, що судові витрати ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" складаються з суми судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 3 028 грн та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів - у розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 514 грн. Дослідивши матеріали справи, судом не встановлено, які витрати, крім сплати судового збору, були понесені Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", оскільки в матеріалах відсутні будь-які докази на підтвердження наявності витрат позивача під час розгляду справи. Зважаючи на вище вказане, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог,\~що становить\~47,56\~%\~від розміру\~задоволених судом\~позовних вимог,\~отже,\~судовий збір\~становить 1\~440,12\~грн. Щодо вимоги відповідача про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд з огляду на повідомлену представником відповідача інформацію у відзиві, щодо надання доказів на підтвердження факту понесення таких витрат відповідачем у відповідності до положень частини 8 статті \~ 141 Цивільного процесуального кодексу України, вважає за необхідне вирішити таке питання, після надання відповідних доказів стороною відповідача шляхом ухвалення по справі додаткового рішення..

Outcome: partial