Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-17 00:00:00

У серпні 2023 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] , в якій вона просила суд стягнути з ПАТ «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» страхове відшкодування у розмірі 88\~392,78 грн., а також вирішити питання розподілу судових витрат. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилалась на те, що 08.03.2023 у м.Дніпро між автомобілем марки «Ford Fiesta», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який належить [PERSON] , та автомобілем марки «Mazda 3», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , сталася ДТП, в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30.03.2023, прийнятої за результатами розгляду справи №932/2850/23, [PERSON] визнано винним у ДТП, яке мало місце 08.03.2023, та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Mazda 3», державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована у ПАТ «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА», за її - [PERSON] заявою було виплачено страхове відшкодування у розмірі 71\~607,22 грн. З огляду на те, що виплачена сума страхового відшкодування не відповідає розміру завданої шкоди, а її вимога щодо здійснення доплати залишилась без позитивного результату, позивач звернулась до суду з даним позовом. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справ між суддями від 25.08.2023 справу передано судді Кудрявцевій Т.О. Ухвалою від 28.08.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачем відзиву не надано, однак 14.11.2023 надано суду заяву, в якій зазначено про безпідставність заявлених вимог з огляду на те, що виплачена сума страхового відшкодування повністю відповідає розміру спричинених ДТП збитків. Позивачем 27.02.2024 надано суду відповідь на відзив, в якому наведено додаткові доводи на обґрунтування заявлених позовних вимог. Розглянувши справу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлено, що 08.03.2023 в м.Дніпро на перехресті вул. Князя Володимира Великого та вул. Воскресенська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Ford Fiesta», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Mazda 3», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті вказаної ДТП, автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , автомобіль марки «Ford Fiesta», державний номерний знак [NUMBER] , належить [PERSON] . Згідно копії постанови Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30.03.2023, винесеної за результатами розгляду справи №932/2850/23, [PERSON] визнано винним у скоєнні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 08.03.2023 між автомобілем марки «Ford Fiesta». державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобілем марки «Mazda 3», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно витягу з бази М(Т)СБУ, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Ford Fiesta», державний номерний знак [NUMBER] , станом на 08.03.2023 застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Ліміт за майнову шкоду 160\~000,00 грн. Відповідно до копії висновку експерта [PERSON] від 28.04.2023, матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля марки «Ford Fiesta», державний номерний знак [NUMBER] , складає 235\~732,20 грн. Ринкова вартість аварійно пошкодженого автомобіля марки «Ford Fiesta», державний номерний знак [NUMBER] , складає 53\~964,98 грн. Також у висновку зазначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 465\~662,62 грн., а його вартість до ДТП 235\~732,20 грн. Відповідно до копії рахунку №032, складеного ФОП [PERSON] , вартість ремонту автомобіля марки «Ford Fiesta», державний номерний знак [NUMBER] , становить 558\~795,00 грн. Згідно копії звіту про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №24137, складеного оцінювачем ТОВ «СЗУ Україна», вартість збитків, заподіяних пошкодженням автомобіля марки «Ford Fiesta», державний номерний знак [NUMBER] , становить 71\~607,22 грн., що є різницею між вартістю автомобіля до ДТП та після ДТП. Відповідно до копій страхових актів №ОЦВ-3Д-23-04-88906/1 та №ОЦВ-3Д-23-04-88906/2 й розрахунків страхового відшкодування, вирішено визначити суму страхового відшкодування на рівні 71\~607,22 грн. Згідно копії платіжної інструкції №06/06/2023, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за заявою [PERSON] перерахувало на рахунок ФОП [PERSON] у рахунок відшкодування шкоди, спричиненої власнику автомобіля марки «Ford Fiesta», державний номерний знак [NUMBER] , 71\~607,22 грн. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 1 статті 6 Закону України «Про страхування» визначено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Відповідно до ст.16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником та страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування, на користь якої укладеного договір страхування (подати допомогу, виконати послуги тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Пунктами 2, 3 частини 1 статті 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У відповідності до ст.28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Згідно з п. 30.1 ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п.30.2 ст.30 вищевказаного Закону № 1961-IV, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, у разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро. Отже, з аналізу вказаних норм вбачається, що сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої їм унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу у межах страхових сум (ліміту) визначеного договором. Тобто, страховик, у межах розміру страхової суми (ліміту), за вирахуванням розміру франшизи, відшкодовує потерпілій особі завдану ДТП шкоду. За приписами ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6\~ст 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1\~статті 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1\~ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1\~ст. 80 ЦПК України). Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц (провадження № 61-28918св18) дійшов висновку, що визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування. Тобто, належним доказом розміру заподіяної у ДТП шкоди, виходячи з обставин даної справи, є висновок, що проведений експертом. Згідно з ч.2 ст.102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Відповідно до приписів норм матеріального права, які регулюють порядок проведення експертиз вбачаються, що судова товарознавча експертиза\~ це дослідження експертом товарознавцем будь-яких питань, вирішення яких вимагає застосування спеціальних знань у цій галузі. Під час проведення судово-товарознавчої експертизи оцінюються споживчі властивості товарів за органолептичними, фізико-хімічними та іншими якісними показниками, а також їх кількісними характеристиками, що здійснюється експертами шляхом проведення випробувань (вимірювань), вивчення інформації за маркуванням і дослідження відповідних товаросупровідних документів. Предметом судової товарознавчої експертизи є споживчі властивості та вартість товарів. До проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом. Так, ЦПК України передбачено, що у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Відповідно до абзацу 10 частини 2 пункту 4.14 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 N 53/5, у вступній частині висновку експерта зазначаються, зокрема, попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України або за відмову від надання висновку за статтею 385 Кримінального кодексу України. Отже законодавець визначає, що обов`язковою вимогою до висновку експерта є вказівка на те, що останній обізнаний про відповідальність. З огляду на викладене, якщо у висновку експерта відсутні відомості про попередження (обізнаність) його про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 КК України, то такий висновок є недопустимим доказом. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.11.2020 у справі №904/684/18. З огляду на те, що вартість автомобіля марки «Ford Fiesta», державний номерний знак [NUMBER] , до ДТП та після ДТП є визначальною для встановлення розміру шкоди, на позивача покладено обов`язок надання належних доказів, які б свідчили про невідповідність дійсності таких показників у звітах наданих страховою, а тому за відсутності таких доказів, суд позбавлений можливості пересвідчитись в обґрунтованості заявлених позовних вимог. Суд акцентує увагу, що позивачем було обрано механізм відшкодування спричиненої шкоди, який потребує дослідження відповідного висновку експерта, оскільки за доводами сторін він є фізично знищеним у розумінні приписів Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а не механізм, що визначає порядок відшкодування реальних збитків. Виходячи з того, що позивач обґрунтовує розмір спричиненої йому шкоди в розрізі вартості автомобіля марки «Ford\~Fiesta»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~до ДТП та після ДТП, саме висновком експерта, долученим до позовної заяви, однак, враховуючи те, що вказаний висновок не містить посилання щодо попередження експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 КК України, та те, що його виготовлено для надання до суду, заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню. Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про відмову у позові, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, витрати по справі слід віднести за рахунок позивача.

Outcome: approved