Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 22.11.2017 року на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] з 1/3 частини на частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначив, що рішенням суду визначено аліменти у розмірі 1/3 частина всіх видів заробітку на утримання доньки [PERSON] . Проте матеріальне становище відповідача змінилося, оскільки він вдруге одружений, має на утриманні сина дружини. Виходячи з цього, та посилаючись на законодавство, просив зменшити розмір аліментів на частку від заробітку у розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача щомісячно. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. У судовому засіданні відповідач заперечувала щодо задоволення позовних вимог, вказувала, що під час винесення рішення про стягнення аліментів від 22.11.2017 року позивач повністю визнав позовні вимоги. Позивачем не доведено, що його матеріальний стан змінився. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд встановив таке. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції (а.с.11). Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 22.11.2017 року з [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуті аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Сторонами не оспорений факт проживання дитини на даний час разом з відповідачкою. Частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом наведеної статті обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Відповідно до ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 СК України визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Положення вказаної статті містять перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про зменшення розміру аліментів. Ними є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Згідно з постановою Верховного Суду від 29.01.2021 у справі №303/369/20, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Статтею 13 ЦПК України встановлено принцип диспозитивності цивільного судочинства, який визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Звертаючись до суду про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що він проживає із жінкою, яка знаходиться на його утриманні, а також на те, що він утримує сина своєї дружини. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів Октябрським районним судом м.Полтави у справі №554/7163/17 було враховано визнання позову відповідачем, матеріальний стан як стягувача, так і платника аліментів, а його зменшення у зв`язку з тим, що у позивача змінився матеріальний стан, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне майнове забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Отже, позивачем, в порушення ст. 81 ЦПК України, не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували зміну в бік погіршення його матеріального становища на час звернення до суду з зазначеними позовними вимогами, або докази щодо поліпшення матеріального становища позивача, які б слугували підставами для зменшення розміру аліментів. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed