Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив визначити йому додатковий двохмісячний строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Обгрунтовано позовні вимоги тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги після смерті батька є він та його сестра [PERSON] . Батьківський будинок, в якому він проживав до смерті, знаходиться поруч з будинком позивача і межа не позначена навіть парканом. Все життя вони вважали ці два будинки одним домоволодінням. Позивач доглядав батька до смерті та фактично піклувався про нього. Після смерті батька з його відома до батьківського будинку вселилася його племінниця, донька сестри [PERSON] , відповідач у справі, та її співмешканець. В кінці березня 2024 року останні повідомили йому, що будинок перебуває в його приватній власності, оскільки вона оформила спадщину. Звернувшись до нотаріальної контори, позивачу постановою від 05.04.2024 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини та зазначено про видане свідоцтво про право на спадщину 07.12.2023 онукою померлого [PERSON] . Зазначив, що строк для прийняття спадщини ним пропущено з тієї причини, що в зазначений період в його житті мала місце сукупність обставин, яка в своєму взаємозв`язку створювала йому об`єктивні перешкоди для своєчасного подання заяви до нотаріальної контори. Так, зазначив: 1)що він є особою з інвалідністю ІІІ групи, перебуває на «Д» обліку з діагнозом цукровий діабет важкої форми, діабетична ретинопатія обох очей, діабетична полінейропатія нижніх кінцівок, діабетична ангіопатія нижніх кінцівок. У зв`язку з важким захворюванням він систематично проходить лікування, в т.ч., стаціонарне. Його щоденні можливості повністю залежать від його стану здоров`я; 2)що він працює майстром в філії «Знам`янський райавтодор» та в період з квітня по грудень 2023 майже щоденно перебував в містах Знам`янка, Світловодськ, Жовті води, де виконувалися ремонтні роботи на автомобільних дорогах загального користування. У зв`язку з робочою зайнятістю, додому він повертався ввечері, а вранці знову вирушав на роботу по зазначеним населеним пунктам, і тому звернутися до нотаріальної контори не мав об`єктивної можливості; 3)що влітку 2023 в його сім`ю прийшла біда і тяжко захворів його син [PERSON] , 08.03.1994., який з 29.08.2023 по 26.09.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні хірургічного лікування туберкульозу та НЗЛ ДУ «Національний інститут фтизіатрії і пульманології» в м. Київ, де йому проведено оперативне втручання та лікування, тому всі заощадження сім`ї були скеровані на лікування сина, позивач систематично їздив до сина в м. Київ та надавав всю необхідну допомогу аж до його повернення додому; 4)що восени 2023 позивач отримав повістку з ТЦК та багато часу витратив на проходження ВЛК, за результатами якої позивач був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку; 5)що в грудні 2023 його стан здоров`я значно погіршився і з 03.01.2024 по 19.01.2024 він перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Центральна міська лікарня м. Олександрія». У зв`язку із зазначеними обставинами, зокрема, графіком роботи, пов`язаним із щоденною роботою в інших населених пунктах, його станом здоров`я та раптовим захворюванням сина, він не мав об`єктивної можливості звернутися до нотаріальної контори за прийняттям спадщини. Більш того, із засобів масової інформації йому було відомо, що у зв`язку з воєнним стоном в Україні строки для прийняття спадщини продовжено до 10 місяців, а тому він був впевнений, що встигне прийняти спадщину, адже фактично доглядав батька до смерті. Про те, що постановою КМУ №69 від 09.05.2023 виключено пункт, який збільшував тривалість строку для прийняття спадщини та фактично строк прийняття спадщини повернуто до попереднього строку 6 місяців, йому стало відомо вже після звернення до нотаріуса, де йому повідомлено, що строк для прийняття спадщини ним вже пропущено. При зверненні до нотаріальної контори йому також стало відомо, що при видачі свідоцтва про право на спадщину відповідачу, нотаріус була проінформована про його існування, як спадкоємця першої черги, однак цю обставину було проігноровано та про такі нотаріальні дії його не повідомлено. Посилаючись на п.24 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» вважав, що вищевикладені обставини пропуску строку є поважними, такими, що не залежали від його волі, об`єктивно існуючі, викликані складними, непередбачуваними обставинами, що створювали істотні труднощі для своєчасного подання заяви про прийняття спадщини. На підставі ч.3 ст. 1272 ЦК України просив позов задовольнити. Ухвалою суду від 19.04.2024 позов залишено без руху (а.с.34). Ухвалою суду від 25.04.2024 прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, витребувано документи, встановлений строк для подачі відзиву (а.с.41). Ухвалою суду від 06.06.2024 встановлені строки для подачі заяв по суті справи, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів (а.с.104). Ухвалою суду від 02.07.2024 закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті (а.с.123). 28.05.2024 від відповідача надійшов відзив на позов (а.с.81-85) в якому останній вважав, що позовні вимоги [PERSON] безпідставні та такі, що не підлягають задоволенню, просив відмовити у їх задоволенні повністю. Зокрема, зазначив, що позивач надає протирічиві докази, з одного боку вказує на хворобу, яка стала йому начебто на заваді вчасного звернення до нотаріальної контори, з іншого боку сам зазначає, що працює та буває у відрядженнях і. очевидно, стан здоров`я йому дозволяє працювати в таких умовах. Із медичної документації, наданою позивачем, встановлено, що позивач не знаходився на стаціонарному лікуванні протягом всього 6-місячного строку після смерті свого батька, за станом здоров`я він не потребував постійної сторонньої допомоги. Згідно доданої довідки з місця роботи видно, що позивач працював та міг виконувати роботу, пов`язану з відрядженнями, а відповідно, стан його здоров`я дозволяв йому працювати в таких умовах. Крім того, інформація з місця роботи не свідчить про те, що такі роботи виконувались безперервно і що позивач протягом цього періоду не міг приділити час для подання заяви до нотаріальної контори, для прикладу. Взяти вихідний, відгул, відпустку, відпустку на день за власний рахунок, інше. Позивачем не доведено, що протягом 6-ти місяців з дня відкриття спадщини стан його здоров`я був таким, що він фізично не мав можливості подати заяву до нотаріальної контори особисто, або надіслати її поштою з належно засвідченою справжністю підпису чи запросити нотаріуса для складення відповідної заяви за місцем свого проживання. Позивач з кінця серпня по 26.09.2023 самостійно систематично їздив у м. Київ, де знаходився на лікуванні його син, у жовтні 2023 проходив ВЛК, тобто на переконання відповідача, позивач мав змогу самостійно ходити, їздити до іншого міста, вирішувати питання, що стосувалися особисто позивача або його сім`ї, що підтверджує той факт, що позивач при бажанні мав змогу реалізувати його спадкове право та протягом встановленого строку звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги повністю, просили їх задовольнити з підстав викладених у позові. Додатково зазначили, що позивач працює майстром Знам`янського райавтодору, у квітні 2023 було багато замовлень, ремонтні роботи проводилися в містах Знам`янка, Світловодськ, Жовті води, виїзд на роботу щодня з 07:00 ранку та праця до 19:00 год. Все у взаємозв`язку призвело до того, що об`єктивно не було часу для прийняття спадщини. Позивачу було відомо про смерть батька, він приймав участь у його похованні. Грішми займалася сестра. Морально був налаштований на прийняття спадщини. Вважав, що це сімейне питання, яке можна обговорити та й вирішити. До нотаріуса звернувся 05.04.2024, щоб вступити у право власності. В смт Онуфріївка є нотаріальна контора. Від смт Павлиш до смт Онуфріївка 9,5 км. Відстань від смт [PERSON] до м. Знам`янка 70-80 км, багато об`єктів було, працювали навіть у суботу. Додому їздили, возив водій на службовому автомобілі, не ночували в місцях виконання робіт. Працював, оскільки потрібно заробляти гроші. Також зазначив, що син перебував на лікуванні у період з 29.08.2023-26.09.2023, після 26.09.2023 син був вдома. Вважав, що відповідач знаючи всі ці обставини, за його спиною звернулася про прийняття спадщини, а сестра позивача відмовилася від спадщини на користь доньки, остання заселилася в будинок. Позивач по своїй добрій волі дозволив племінниці, відповідачу у справі, пожити тимчасово в будинку. Через деякий час він прийшов, щоб взяти деякі речі, а йому сказали, що він тут ніхто. Відповідач з матір`ю приховали від позивача ту обставину, що вони оформили спадщину. Вважали термін, який пропущений, невеликий. Також зазначив, що на роботі мав можливість вільного пересування, у м. Знам`янка міг подати заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, але не подав, оскільки всі документи на будинок у нього забрала сестра та відповідач. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з підстав зазначених у відзиві. Додатково зазначив, що позивачем не надано обґрунтованих даних щодо явки до нотаріуса. Останній фактично міг пересуватися. Факт смерті та поховання близької людини йому відомий. Хвороба позивача не заважала останньому працювати та перебувати у відрядженнях. Відсутні жодні непереборні дії. Місце проживання позивача в смт [PERSON] , що територіально близько до смт Онуфріївка де є нотаріуси, тобто за декілька кілометрів приїхати до нотаріуса не було ніяких перешкод. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав суду наступні показання, а саме, що з відповідачем зустрічаються близько двох років, помер дідусь у відповідача, похорон, жив він сам. Його будинок залишився без нагляду. Після смерті дідуся приїздили наводити порядки. В минулому році влітку прибирали в літній кухні, була присутня відповідач та її мати [PERSON] . Остання покликала позивача та попросила у нього свідоцтво про смерть батька. Зазначила про процедуру прийняття спадщини та те, що вони хочуть подати відповідні документи, тобто позивач знав про вказаний факт, і сам особисто надав [PERSON] вказане свідоцтво, оригінал чи копія була, не пам`ятає. Тобто, розмова була між позивачем та його рідною сестрою [PERSON] про подачу документів про прийняття спадщини. Відповідач сказала позивачу, що вона буде проживати в будинку і він не був проти. Позивач спиляв замки на воротах гаража і позабирав звідти речі, і після цього почався конфлікт. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав суду наступні показання, а саме, що його попросили в будинку наводити порядки, був він, [PERSON] , відповідач у справі та її мати [PERSON] . Перебуваючи в середині будинку, а інші були на вулиці, почув, що у двір зайшов ще хтось, розпочалася розмова про спадщину, що відповідач хоче оформити цей будинок на себе, говорили про документи, які саме не знає. Із усього він зрозумів, що відповідач хотіла на себе переписати цей будинок, в розмову не вмішувався. Після розмови, він запитав хто то був, у відповідь йому сказали, що сусід [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала суду наступні показання, а саме, що є рідною сестрою позивача. Відповідач її донька. З братом останні 6 років не спілкуються, через його відмову у спільному з нею догляді за хворою матір`ю, ще за її життя. ЇЇ батьки переїхали проживати в смт Павлиш із Черкаської області. По вулиці [PERSON] побудували будинок, згодом мамина мама також побудувалася поряд з будинком мами. Таким чином, утворилися адреси [PERSON] , 37 і Центральна 37а. Коли померла бабуся, тобто мамина мама, остання вирішила будинок за адресою [ADDRESS] а залишити братові, позивачу у справі, оскільки останній хворів, знімали квартиру в [ADDRESS] вже буде їй, свідкові. Так, і вирішили. Будинок, який належить позивачу йому перейшов по спадщині від бабусі і так він у ньому проживає з 1996 року, переїхавши з с. Омельник. А за будинок, що поруч, [ADDRESS] всі в родині знали, що він буде її, свідка. Коли у свідка народилася донька, [PERSON] , відповідач у справі, батьки вирішили, що нехай цей будинок буде Ані, оскільки свідок з чоловіком вже мали своє житло, побудувалися за іншою адресою. Коли померла мати свідка і позивача, їхній батько говорив, що хай буде Ані цей будинок. Коли батько помер, свідок попросила у брата свідоцтво про смерть батька повідомивши йому, що буде оформляти будинок на доньку [PERSON] , оскільки це було бажання батьків. Така розмова відбулася орієнтовно липень-серпень 2023 року. Зазначила, що ніхто нічого не приховував. Брат з двору усе забрав та не був проти того, щоб відповідач жила в батьківському будинку. Батьки завжди говорили, що він [PERSON] не образить, ми йому все дали. Позивачу було відомо, що будинок буде [PERSON] . Свідок, її донька [PERSON] , яка відповідач у справі, [PERSON] і [PERSON] прибиралися в літній кухні в будинку батьків. Потім свідок вирішила взяти у брата, позивача у справі, свідоцтво про смерть батька, оскільки строки 6 місяців піджимали. На запитання позивача навіщо свідоцтво свідок зазначила, що буде будинок оформляти на доньку [PERSON] , на що останній відповів, що, якщо на [PERSON] , то він згоден, після чого відійшов з [PERSON] і про щось з нею говорив, про що саме, свідкові невідомо. Розмову з братом чули [PERSON] та [PERSON] , які були у дворі, та [PERSON] , який був в будинку, але у двір не виходив. Батько до смерті повністю себе обходив, незважаючи на те, що позивач проживав поруч. Свідок приймала участь у фінансуванні похорон, а позивач отримав виплати батькові по пенсії, віддав свідкові 17000 грн, які остання одразу віддала як оплату за пам`ятник. На роботі свідок не отримувала ніяких виплат по смерті батька. Свідок зазначила, що у позивача не було перешкод для прийняття спадщини, він постійно був вдома, крім того він мав право взяти відпустку і т.ін. Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 27.04.2023 Онуфріївським ВДРАЦС в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.7, 54 на звороті) судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.06.1972 (а.с.8) судом встановлено, що батьком позивача є [PERSON] , українець. Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.6) судом встановлено, що державним нотаріусом Онуфріївської державної нотаріальної контори Кіровоградської області 05.04.2024 відмовлено [PERSON] , [INFO] , у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] померлого [INFO] , а саме на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою [ADDRESS] , у зв`язку з пропуском 6-ти місячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та видачею свідоцтва на спадщину на спадкове майно. Із довідки філії Знам`янський райавтодор ДП «Кіровоградський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» від 09.04.2024 №23 (а.с.9) судом встановлено, що з квітня по грудень 2023 ДРП «Онуфріївка» на чолі з майстром [PERSON] виконували ремонтні роботи на автомобільних дорогах загального користування в містах Знам`янка, Світловодськ, Жовті Води. Із довідки КНП «ЦПМСД» Онуфріївської селищної ради (а.с.11) судом встановлено, що [PERSON] перебуває на «Д» обліку в Павлиській АЗПСМ, діагноз цукровий діабет важкої форми, діабетична ретинопатія обох очей, діабетична полінейропатія нижніх кінцівок, діабетична ангіопатія нижніх кінцівок. Визнаний інвалідом ІІІ групи з дитинства. Із копії витягу з амбулаторної медичної карти [PERSON] (а.с.10, 12) судом встановлено, що 18.10.2023 останній оглянутий невропатологом, діагноз діабетична полінейропатія. Стаття 23-б обмежено придатний до військової служби; 23.10.2023 оглянутий терапевтом, діагноз цукровий діабет, тип І, тяжка форма. Стаття 13-а, гр.ІІ непридатний до в/служби з виключенням з військового обліку. Із копії виписки-епікриз із медичної карти стаціонарного хворого №82, паліативне відділення щодо хворого [PERSON] , [INFO] , судом встановлено, що останній перебував у стаціонарі паліативного відділення з 03.01.2024-19.01.2024, виписаний з покращеннями та рекомендаціями (а.с.13). Із копії довідки МСЕ №081705 від 16.02.2005 (а.с.14) судом встановлено, що позивач у справі є особою з інвалідністю, група інвалідності ІІІ, з дитинства, дата огляду 16.02.2005, інвалідність встановлена безстроково. Протипоказані відрядження, нічні зміни. Із копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] (а.с.19) судом встановлено, що останнє видано на ім`я позивача, вид пенсії по інвалідності, ІІІ група з дитинства. Із копії виписки із медичної картки стаціонарного хворого №СК-004889-2023 щодо хворого [PERSON] , [INFO] та копії свідоцтва про народження виданого на ім`я [PERSON] (а.с.15-17, 18) судом встановлено, що останній є сином позивача та знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні хірургічного лікування туберкульозу та НЗЛ з 29.08.2023 по 26.09.2023. З анамнезу захворювання, зокрема, встановлено, що пневмоторакс ліворуч у квітні 2023, дренували та лікувався консервативно у Кременчуцькій лікарні, з того часу нічого не турбувало. 25.08.2023 з`явився біль у лівому гемотораксі. Із копії\~спадкової справи\~№105/2023\~до майна\~померлого [INFO] \~ [PERSON] \~(а.с.52-65)\~судом встановлено,\~що 11.07.2023\~заяву про\~прийняття спадщини\~до нотаріальної\~контори подано\~ [PERSON] ,\~внучкою померлого\~ [PERSON] .\~ [PERSON] \~прийняла спадкове\~майно,\~яке залишилося\~на десь\~смерті [PERSON] ,\~повідомлено,\~що крім\~неї спадкоємців\~у померлого\~немає. Будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] належав спадкодавцю [PERSON] . Останній на день смерті [INFO] проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] , на день смерті в будинку крім нього ніхто не був зареєстрований і не проживав. Свідоцтво про право на спадщину за законом видано 07.12.2023 на ім`я [PERSON] , як спадкоємиці майна [PERSON] , яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.3\~ст.1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1\~ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальними положеннями про спадкування (ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України), спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя\~статті 46 цього Кодексу). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. (ч.1, ч.2\~ст. 1269 ЦК України). За загальним правилом, передбаченим ч.1\~ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272\~ЦК України у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272\~ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо, по-перше, у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; по-друге, ці обставини суд визнав поважними. У пункті 24\~постанови Пленуму Верховного суду України від 30травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах проспадкування»\~роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, строки на подання заяви про прийняття спадщини не визнаються преклюзивними, можуть бути поновлені з дотриманням правил частини третьої 1272\~ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини вважаються відсутніми, якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви про прийняття спадщини, але він не скористався своїм правом через власну пасивну поведінку. У постанові від 13.03.2020 у справі №314/2550/17 Верховний Суду складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що\~поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. В судовому засіданні судом встановлено, що строк для прийняття спадщини після померлого [PERSON] становив з 23.04.2023 по 23.10.2023. Позивач зареєстрований та фактично проживає за адресою [ADDRESS] . Спадкодавець [PERSON] на день смерті, [INFO] , проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] , на день смерті в будинку крім нього ніхто не був зареєстрований і не проживав. Тобто, вказані домоволодіння розташовані поруч, проте є окремими, самостійними будівлями, з присвоєними різними адресами та власністю. Аналізуючи причини зазначені позивачем на підтвердження поважності пропуску строку для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини судом зазначається, що наявність у позивача статусу особи з інвалідністю III групи з дитинства та хронічна хвороба на цукровий діабет не є поважною причиною пропуску зазначеного строку, оскільки суду не надано доказів того, що саме у період з 23.04.2023-23.10.2023 позивач тривало хворів (систематично проходив лікування, в т.ч. стаціонарне, перебував на лікарняних), що унеможливлювало подачу ним такої заяви нотаріусу у будь-який можливий для цього правовий спосіб. Більш того, судом встановлено, що позивач у вказаний період працював за основним місцем роботи з щоденним виїздом на відстані до 80 км від місця проживання, відповідно його щоденні можливості повністю дозволяли зазначене. Не є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини і зайнятість позивача на роботі, оскільки враховуючи його офіційне працевлаштування на останнього поширюються положення Кодексу законів про працю, зокрема щодо надання щорічної відпустки та відпустки без збереження заробітної плати. Відповідно, позивач не був позбавлений права за місце роботи подати заяву про надання йому дня (днів) відпустки для вирішення власних, особистих питань щодо спадкових прав. Більш того, судом встановлено у позивача, що останній мав можливість у м. Знам`янка звернутися до нотаріуса та подати заяву про прийняття спадщини та суд вважає необґрунтованою його відповідь, що перешкодою зазначеному була та обставина, що всі документи на будинок були у відповідача та у його сестри. Так як, право власності спадкодавця [PERSON] було зареєстроване в державному реєстрі державним реєстратором 18.03.2021 (а.с.59, 61-62) та саме витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на спадковий будинок за спадкодавцем свідчив про належність будинку останньому (а.с.64). Відповідно, інформація про право власності наявна у відповідному державному реєстрі, у т.ч. в електронній формі та могла бути отримана позивачем за його заявою в органі ЦНАП, або ж самостійно через відповідний реєстр. Крім того, відповідно до закону, спадкоємці в 6-ти місячний строк звертаються до нотаріуса лише із заявою про прийняття спадщини після померлого родича пред`являючи оригінал свідоцтва про смерть та документи, що посвідчують їх особу. Перевірка документів про родинні відносини та про право власності спадкодавця на спадкове майно проводиться при поданні спадкоємцями заяви про видачу свідоцтва про право власності (п.4 глави 10 наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», далі по тексту наказ №296/5). Також, судом зазначається, що позивач міг направити заяву про прийняття спадщини поштою за правилами визначеними у п.3.5 глави 10 наказу №296/5. Вказане кореспондується із правовою позицією викладеною у постановах Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 173/1581/2015, від 17.10.2019 у справі № 362/2685/17. Тобто, жодних перешкод у позивача щодо отримання документів про право власності на будинок, не було, і на стадії подання заяви про прийняття спадщини такі документи нотаріусом не вимагаються. В судовому засіданні судом достеменно встановлено, у т.ч. з показань свідків, що свідоцтво про смерть батька позивача перебувало у нього, яке він на прохання сестри [PERSON] , яке їй необхідне було для прийняття спадщини її донькою, відповідачем у справі, про що нею було повідомлено позивачу, віддав їй. Передача родичам свідоцтва про смерть батька [PERSON] жодним чином не було перешкодою для подачі позивачем заяви про прийняття спадщини, оскільки спадкова справа заведена, відповідно повторне подання свідоцтва про смерть спадкодавця, не вимагається. Судом встановлено, що у період з 29.08.2023 по 26.09.2023 син позивача [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні хірургічного лікування туберкульозу та НЗЛ ДУ «Національний інститут фтизіатрії і пульманології» в м. Києві, де йому проведено оперативне втручання та лікування, позивач систематично їздив до сина в м. Київ та надавав всю необхідну допомогу аж до його повернення додому, яке відбулося після виписки з лікарні. Суд не вбачає вказану обставину поважною причиною пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, оскільки з 27.09.2023 у позивача був термін до 23.10.2023 (близько місяця) для звернення до нотаріуса з відповідною заявою. Одночасно судом зазначається, що позивач не був позбавлений права подати таку заяву через нотаріуса у м. Києві. Та, позивачем не надано суду доказів того, що він у зазначений період перебував із сином у стаціонарі не маючи можливості виходу з приміщення, вільного пересування у власних справах. Із наданих позивачем документів судом встановлено, що 18.10.2023 та 23.10.2023 позивач був оглянутий лікарями невропатологом та терапевтом в Онуфріївській ЦРЛ, що не підтверджує втрати багато часу на проходження ВЛК. Більш того, проходження вказаних лікарів свідчить про перебування позивача в смт Онуфріївка, де на той час вже відкрита спадкова справа у державного нотаріуса. Об`єктивні та непереборні перешкоди для з`явлення позивача до державного нотаріуса у вказані дні та подачі відповідної заяви про прийняття спадщини, судом не встановлені. Наведена причина пропуску строку для прийняття спадщини та що в грудні 2023 року стан здоров`я позивача значно погіршився і з 03.01.2024 по 19.01.2024 він перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Центральна міська лікарня м. Олександрія» є безпідставною та необґрунтованою з огляду на те, що станом на вказані періоди 6-ти місячний строк для прийняття спадщини сплинув. Відповідно, наведені обставини жодним чином не стали перешкодою для своєчасного прийняття спадщини, оскільки мали місце за межами 6-ти місячного строку встановленого законом для прийняття спадщини. Щодо твердження позивача про те, що із засобів масової інформації йому було відомо, що у зв`язку з воєнним стоном в Україні строки для прийняття спадщини продовжено до 10 місяців, а тому він був впевнений, що встигне прийняти спадщину, адже фактично доглядав батька до смерті. Але, про те, що постановою КМУ №469 від 09.05.2023 виключено пункт, який збільшував тривалість строку для прийняття спадщини та фактично строк прийняття спадщини повернуто до попереднього строку 6 місяців, йому стало відомо вже після звернення до нотаріуса, де йому повідомлено, що строк для прийняття спадщини ним вже пропущено, судом зазначається наступне. Відповідно до постанови КМ України від 24.06.2022 №719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану» внесено зміни до п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р.\~№ 164\~«Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», згідно з якими перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупинявся на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці, зміни набрали чинності 29.06.2022 (ця постанова набирає чинності з дня, наступного за днем її опублікування (п.3 постанови), публікації документа в офіційних виданнях - Урядовий кур`єр від\~28.06.2022, Офіційний вісник України від\~08.07.2022 \~2022 р., № 53, стор. 111, стаття 3084, код акта 112267/2022 \~№ 140). Постановою КМ України від 09.05.2023 №469 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану», вищезазначений п.3 постанови КМ України від 28.02.2022 р.\~№ 164\~Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану виключено, зміни набрали чинності 19.06.2023 (Ця постанова набирає чинності через п`ять днів з дня її опублікування, крім\~підпункту 2\~пункту 3 змін, затверджених цією постановою, який набирає чинності через один місяць з дня її опублікування (п.2 постанови), публікації документа в офіційних виданнях - Урядовий кур`єр від\~18.05.2023, Офіційний вісник України від 31.05.2023 \~2023 р., № 51, стор. 971, стаття 2832, код акта 118369/2023\~№ 99) Відповідно до Указу Президента України Про порядок\~офіційного оприлюднення\~нормативно-правових\~актів та\~набрання ними\~чинності від 10.06.1997 N 503/97 встановлено, що закони України, інші акти Верховної Ради України, акти Президента України, Кабінету Міністрів України не пізніш як у п`ятнадцятиденний строк після їх прийняття у встановленому порядку і підписання підлягають оприлюдненню державною мовою в офіційних друкованих виданнях,\~якими,\~зокрема,\~є "Офіційний вісник України", газета "Урядовий кур`єр". Відповідно до п.3 зазначеного Указу Президента України Громадяни, державні органи, підприємства, установи, організації під час здійснення своїх прав і обов`язків повинні застосовувати закони України, інші акти Верховної Ради України, акти Президента України і Кабінету Міністрів України, опубліковані в офіційних друкованих виданнях або одержані у встановленому порядку від органу, який їх видав. Відповідно до положень ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. З урахуванням зазначеного, наведені вище зміни були опубліковані у визначеному порядку та в такий спосіб доведені до відома громадян з метою забезпечення регулювання суспільних правовідносин на основі чинних актів, запобігання перекрученням їх змісту. Більш того, загальновідомим є факт того, що про такі зміни повідомлялося у різних засобах масової інформації (преса (друковані ЗМІ), радіо, телебачення, електронні ЗМІ), в мережі Інтернет, тощо. Крім того, позивач міг зателефонувати на гарячу лінію Міністерства юстиції та отримати відповідну консультацію щодо строків для прийняття спадщини. Одночасно, суд критично відноситься до тверджень позивача про те, що він вважав, що строк для прийняття спадщини продовжено до 10 місяців, він звернувся до нотаріуса де йому повідомили, що строк вищезазначеними змінами повернуто до попереднього строку 6 місяців, та повідомлено, що строк для прийняття спадщини ним вже пропущено. Оскільки, позивач звернувся до нотаріуса 05.04.2024, що є поза межами 10 місяців, які б становили до 23.02.2024. Відповідно, станом на 19.06.2023 (набрали чинності зміни, якими виключено п.3, про що йшлося вище), у позивача був строк до 23.10.2023 звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Позивач зазначав, що при зверненні до нотаріальної контори йому також стало відомо, що при видачі свідоцтва про право на спадщину відповідачу, нотаріус була проінформована про його існування, як спадкоємця першої черги, однак цю обставину було проігноровано та про такі нотаріальні дії його не повідомлено. За правилами п.4.1 глави 10 наказу №296/5 при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Проте, позивач не подав заяву про прийняття спадщини, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, не подав заяву про видачу свідоцтва, відповідно у нотаріуса не було підстав для закликання останнього до спадкування за законом, вказане підтверджується матеріалами цивільної справи, у т.ч., спадкової справи. Щодо доводів позивача про те, що його племінниця у своїй заяві про прийняття спадщини не зазначила про нього як про спадкоємця та у відповідному рядку зазначено про те, що крім неї спадкоємців у померлого немає (а.с.53), чим приховала інформацію про наявність спадкоємця першої черги, судом зазначається наступне. Відповідно до\~ст. 63 ЗУ "Про нотаріат"\~нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від\~спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Із заяви про прийняття спадщини поданої [PERSON] (а.с.53) нотаріусу не могло бути відомо про інших спадкоємців, їх місце проживання або роботи, оскільки у заяві зазначено, що крім [PERSON] спадкоємців у померлого немає. Законодавство України, яке регулює спадкові правовідносини, у т.ч., ст. 1269 ЦК України, не передбачає обов`язку спадкоємця повідомляти про наявність чи відсутність у спадкодавця інших спадкоємців. Відповідно до ч.1\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1, ч.2\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Враховуючи зазначене, в силу ст.ст.1268, 1269 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Як встановлено за матеріалами справи таку заяву позивач у встановлений законом строк не подав. При цьому, позивачу було відомо про смерть батька, про наявність спадкового майна. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причин пропуску строку. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язанні з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З огляду на зазначене, наведені причини пропуску позивачем строку для подачі заяви про прийняття спадщини як в сукупності так і поодинці не свідчать про наявність у позивача у період з 23.04.2023-23.10.2023 об`єктивних, непереборних, істотних перешкод/труднощів для подання такої заяви до нотаріуса, відповідно поважні причини пропуску зазначеного строку, відсутні. Таким чином, суд доходить висновку, що зазначені позивачем причини пропуску строку звернення з заявою про прийняття спадщини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, відповідно відсутні підстави для визнання їх поважними. З огляду\~на зазначене,\~проаналізувавши встановлені\~обставини по\~справі,\~оцінивши в\~силу положеньЦПК\~України надані докази в їх сукупності, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. Згідно із\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що в задоволенні позову в повному обсязі відмовлено, судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1211,20 грн. слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed