Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати із відповідачем [PERSON] шлюб, зареєстрований 29.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №2080. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем сімейне життя не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя та постійні сварки, які негативно впливають на психічний стан її та дітей. Позивач переконана, що подальше перебування у шлюбі може сформувати негативну модель сім`ї у її дітей. З листопада 2023 року вона з відповідачем спільно не проживає. Зазначає, що під час шлюбу у них народилося двоє дітей, син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які неповнолітні та в даний час проживають разом із нею в Чеській республіці, в [ADDRESS] . Вказує, що діти знаходяться на її утриманні, відповідач заперечень щодо проживання з нею дітей немає, а тому просить залишити неповнолітніх дітей проживати разом із нею. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, її представник адвокат Пацула В.О. подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позов просить задовольнити. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак до суду не з`явився і не повідомив про причини своєї неявки. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вимоги закону, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні факти. 29.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») та [PERSON] , про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №2080. Від спільного подружнього життя сторони мають двоє неповнолітніх дітей: синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (батьком, яких згідно із свідоцтвами про народження значиться [PERSON] ). Сторони проживають окремо. Діти проживають разом із позивачем у Чеській республіці, в [ADDRESS] та знаходяться на її утриманні. Неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] після розірвання шлюбу позивач просить залишити проживати разом нею. Згідно з ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється\~ внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Судові витрати у справі, які складаються із судового збору у розмірі 1211.20 грн., залишити за позивачем за її згодою. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, встановивши, що сім`я існує формально, зберегти яку неможливо та недоцільно, збереження позивачем та відповідачем шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно з ч. 1\~ст. 161 СК України\~якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Законодавцем визначено, що під час вирішення спору про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (судом обов`язково враховується стан здоров`я як батьків, так і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло. Водночас у даному випадку судом під час розгляду цієї справи не вирішується спір про визначення місця проживання дитини, а лише констатується, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання, та не визначаючи його. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків буде проживати малолітня дитина суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. До такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові № 200/952/18 від 15 січня 2020 року. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Таким чином, судом встановлено, що на даний час залишення малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на проживанні, утриманні та вихованні разом із матір"ю, не суперечитиме її інтересам, таке питання може бути вирішене судом разом з вимогою про розірвання шлюбу, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог.

Outcome: approved