Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

27.10.2023 позивач через свого представника звернувся з позовом, у якому просить визнати його батьком дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог послався на те, що відповідачі є громадянами України, які тривалий час проживають на території Республіки Польща, де 20.11.2020 зареєстрували шлюб. У грудні 2021 їхнє подружнє життя було припинено. З квітня 2022 відповідач [PERSON] проживає з ним у Республіці Польща. [INFO] остання народила дитину - [PERSON] , в акті про народження якої батьком вказано [PERSON] , оскільки з ним [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі. Однак біологічним батьком дитини є він, що визнається відповідачами. Зазначає, що він займається вихованням дитини, проживає однією сім`єю з нею та матір`ю дитини. Тому просить позов задоволити, 20.11.2023 року у справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 11.01.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] , в якому вона позов визнала, просила задоволити. Вказала, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , проте їхнє подружнє життя фактично припинилось у 2021 році. З 2022 року вона проживає з позивачем. [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , проте у свідоцтві про її народження вказано [PERSON] , оскільки з ним вона перебуває у зареєстрованому шлюбі. 16.08.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, з підстав вказаних у ньому, просив задоволити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] подав пояснення, у яких позов визнав, підтвердив, що він не є батьком дитини [PERSON] , просив справу розглядати у його відсутності. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд дійшов до такого висновку. Встановлено, що відповідачі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.11.2020, що підтверджується копією виписки свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] № [NUMBER] , який зареєстрований Відділом Реєстрації Актів Цивільного Стану м. Конін (а.с. 8). Із повної виписки свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] № [NUMBER] , виданого Відділом Реєстрації Актів Цивільного Стану м. Конін вбачається, що її батьками записано [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). Як встановлено з матеріалів справи та письмових пояснень учасників справи, [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , проте фактично проживає із позивачем. На підставі ухвали суду від 07.03.2024 було проведено судову молекулярно-генетичну експертизу, за результатами проведення якої, експерт зробив висновок про те, що ймовірність позивача бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] складає 99,99% (а.с. 95-98). За змістом статті 121, частини 1 статті 122 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Як передбачено ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання батьківства. Також, п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006№ 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» визначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК (2947-14) зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Предметом доказування в цьому разі є відсутність кровної спорідненості між дитиною і чоловіком, записаним як батько в актовому записі про народження дитини, та наявність такої спорідненості між дитиною й особою, яка вважає себе її батьком. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по-батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено), відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Статтею 134 СК України передбачено, що на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Уразі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачам відомі та зрозумілі. Таким чином, посилаючись на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини щодо даних батька.

Outcome: approved