Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі-позивач) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі-відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог зазначає, що 17.01.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 516181193. Кредитний договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим персональним ідентифікатором № 2НМ2N4H2. Відразу після вчинених дій відповідача, 17.01.2020р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» було перераховано грошові кошти у сумі 7100 грн. на банківську карту відповідача, що в свою чергу слугує доказом того, що відповідач прийняв пропозицію ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». В подальшому між позивачем та відповідачем у період з 16.02.2020 року по 17.03.2020 року було укладено додаткові угоди, якими продовжено строк дії договору №516181193 від 17.01.2020 року на загальну кількість днів: шістдесят. Починаючи з 16.02.2020 року, позичальник сплачує за користування кредитом 1,56 відсотків в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою згідно Додаткових угод. Первісний кредитор свої зобов?язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Позичальник зобов`язувався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені кредитним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідного договору. 28.11.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, строком дії до 28.11.2019 року, відповідно до умов якого до нього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 516181193 від 17.01.2020 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 85 від 23.06.2020 року. 28.11.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року та умови договору залишені без змін. 31.12.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №26, згідно з якою строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.201 року продовжено до 31.12.2021 року, договір факторингу викладено в новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 року та № 28/1118-01. 31.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №27, згідно з якою строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.201 року продовжено до 31.12.2022 року, без зміни умов договору. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01 строком дії до 04.08.2021 року, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 516181193 від 17.01.2020 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 року. В подальшому між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 року та №3 від 30.12.2022 року, якими продовжено строк дії договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року до 30.12.2024 року. 06.10.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 02/06102023. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників від 04.08.2023 р. за Договором факторингу № 02/06102023 від 06.10.2023 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 20075,50 грн. Отже, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 516181193 від 17.01.2020 року в розмірі 20075,50 грн. Посилаючись на вказані обставини позивач звернувся з позовною заявою до відповідача та просив стягнути заборгованість за кредитними договорами, а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 26.06.2024 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, у якій роз`яснено вимоги ст.178 ЦПК України. Вказану ухвалу відповідач отримав, що підтверджується поштовим повідомленням з його особистим підписом про отримання. Заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. 12.07.2024р. відповідач в електронній формі звернувся до суду з питанням про надання можливості подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. На підставі вказаного звернення відповідачу було повідомлено, що він має право подати заяву щодо розгляду даної справи, починаючи 17.09.2024 року шляхом надіслання відповідної заяви засобами поштового зв`язку, через систему «Електронний суд», особисто через канцелярію суду тощо. Однак, заява щодо розгляду даної справи від відповідача та відзив не надходили. Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Встановлені обставини справи та докази. 17.01.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 516181193, згідно якого товариство надає клієнту кредит в розмірі кредитного ліміту на суму 7100,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Кредитний договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим персональним ідентифікатором №2НМ2N4H2. В подальшому між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] у період з 16.02.2020 року по 17.03.2020 року було укладено додаткові угоди, якими продовжено строк дії договору №516181193 від 17.01.2020 року на загальну кількість днів: шістдесят. Починаючи з 16.02.2020 року, позичальник сплачує за користування кредитом 1,56 відсотків в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою згідно Додаткових угод. Таким чином, судом встановлено факт укладення 17.01.2020 року договору кредитної лінії № 516181193 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . 28.11.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, строком дії до 28.11.2019 року, відповідно до умов якого до нього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 516181193 від 17.01.2020 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 85 від 23.06.2020 року. 28.11.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року та умови договору залишені без змін. 31.12.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №26, згідно з якою строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.201 року продовжено до 31.12.2021 року, договір факторингу викладено в новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 року та № 28/1118-01. 31.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №27, згідно з якою строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.201 року продовжено до 31.12.2022 року, без зміни умов договору. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01 строком дії до 04.08.2021 року, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 516181193 від 17.01.2020 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 року. В подальшому між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 року та №3 від 30.12.2022 року, якими продовжено строк дії договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року до 30.12.2024 року. 06.10.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 02/06102023. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників від 04.08.2023 р. за Договором факторингу № 02/06102023 від 06.10.2023 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 20075,50 грн. Згідно розрахунку заборгованості від відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №516181193 від 17.01.2020 року в розмірі 20075,50 грн., з яких: - \~ \~ \~ \~7098,00 грн. - заборгованість по кредиту; - \~ \~ \~ \~12976,60 грн. - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. Пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений порядок укладення електронного договору. Відповідно до змісту ч. 4 вказаної станні, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. На підставі ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. За ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 634 ЦК, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що передбачено статтею 610 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, факт правомірності укладення договору відступлення та перехід до позивача права вимоги заборгованості від відповідача у розмірі є доведеним та підтверджується належними доказами. Оскільки відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за договором кредитної лінії щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, внаслідок чого він має заборгованість, яку наразі повинен сплатити на користь позивача у встановленому судом розмірі, тобто в сумі 20075,50 грн. Також суд зауважує, що на день розгляду справи в суді заборгованість не погашена, розмір такої заборгованості відповідачем не спростований. Відповідач відзив на позовну заяву не подав, не висловив своє відношення до заявлених позовних вимог шляхом подання письмової заяви, не представив суду будь-яких доказів на спростування обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частин 1, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Юніт Капітал» про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] . Щодо стягнення судового збору та витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України). 22.02.2024 року між ТОВ «Юніт капітал» та адвокатським об`єднанням «Тараненко та партнери» укладено договір про надання правничої допомоги №22/02/24-02. 22.02.2024 року між ТОВ «Юніт капітал» та адвокатським об`єднанням «Тараненко та партнери» укладено додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги №22/02/24-02 від 22.02.2024 року, зокрема у справі за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] . Вартість послуг становить 5000 грн. Частиною четвертою, п`ятою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач не скористався своїм правом заявити клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та будь яких заперечень щодо їх розміру не надав. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 00 коп. При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №2404 від 05.04.2024 р. Статтею 141 ЦПК України установлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вся сума, сплаченого судового збору, тобто 2422,40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved