Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

Позивач 11.07.2024 звернувся у суд з позовом про стягнення з відповідача на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 7716,30 грн та судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 3028,00 грн та витрат на професійну правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. Свої вимоги мотивує тим,\~що 19.04.2022 між ПрАТ «СК «УНІКА» та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу Нісан номерний знак [NUMBER] . 11.01.2023 у м. Львові відбулось ДТП за участю автомобіля Тойота номерний знак [NUMBER] під керуванням Прокурата Ю. та Нісан номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого пошкоджено автомобіль Нісан номерний знак [NUMBER] , що був застрахований у ПрАТ «СК «УНІКА» за Договором добровільного страхування наземного транспорту №014042/4605/0000353. Відповідно до повідомлення про ДТП (європротокол), дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення ПДР України [PERSON] . На підставі заяви потерпілої особи, Договору добровільного страхування транспортного засобу та на підставі вимог Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК «УНІКА» складено страховий акт та визначено розмір страхового відшкодування у сумі 36717,94 грн (39280,44 грн вартість відновлювального ремонту 2562,50 грн франшиза). 02.03.2023 АТ «СК «АСКО-Донбас Північний» сплатило ПрАТ «СК «УНІКА» - 29001,64 грн. Таким чином, з винної особи підлягає стягнення вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу. Враховуючи, що АТ «СК «АСКО-Донбас Північний» сплатило ПрАТ «СК «УНІКА» 29001,64 грн, то з [PERSON] підлягає стягненню 7716,30 грн. За наведеного просить позов задовольнити. Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова від 07.08.2024 відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, про що повідомлено сторони. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 10.09.2024 відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому заперечує позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень покликається на те, що між ним та страховою компанією «АСКО-Донбас Північний» укладено поліс №АР/5918916 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За даним полісом страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяно шкоду третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Даним полісом забезпечений транспортний засіб «Тойота» номерний знак [NUMBER] та встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) 130000,00 грн, франшиза 0 грн. Позивачем не пред`являються вимоги до страхової компанії «АСКО-Донбас Північний», а тому вважає, що позовні вимоги про стягнення з нього шкоди, завданої у результаті ДТП у сумі 7716,30 грн задоволенню не підлягають. Оскільки, відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування від 23.01.2023 та платіжного доручення №068491, №068492 від 23.01.2023 сума понесених позивачем витрат складає 36717,94, а СК «АСКО-Донбас Північний» сплатила позивачу 29001,64, то й позовна заява повинна бути направлена «АСКО-Донбас Північний», у зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність по автомобілю «Тойота» на момент настання ДТП була застрахована та страхової суми 130000,00 грн цілком достатньо для відшкодування СК «АСКО-Донбас Північний» збитків позивачу. Окрім цього, вказує на те, що його не було повідомлено про час і місце проведення огляду пошкодженого автомобіля, як і не надано звіту (висновку) про оцінку. За наведеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «УНІКА». Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними в справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.\~247\~Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що о 17.40 год 11.01.2023 на вул. Стрийській у м.Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota Camry» номерний знак [NUMBER] та автомобіля «Nissan Qashqai» номерний знак [NUMBER] , що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду /а.с.23/. Згідно цього ж повідомлення, у автомобіля «Nissan Qashqai» номерний знак [NUMBER] наявні видимі пошкодження бампера, парктронік, брус, панель. Окрім цього, водій автомобіля «Toyota Camry» номерний знак [NUMBER] у графі «мої зауваження» вказує: свою вину визнаю. Згідно Сертифікату добровільного страхування наземного транспортну «КАСКО» №014042/4605/0000353 від 19.04.2022, автомобіль «Nissan Qashqai» номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , застрахований у ПрАТ «СК «Уніка» /а.с.13/. 13.01.2023 [PERSON] звернувся у ПрАТ «СК «Уніка» із заявою №7372246799 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО №014042/4605/0000353/1 /а.с. 11/. Згідно з\~рахунком №0000014128\~від 13.01.2023,\~складеним ТзОВ\~«Галавтосвіт»,\~вартість ремонту\~автомобіля «Nissan\~Qashqai»\~номерний знак\~ [NUMBER] складає 22695,00 грн /а.с.15/, що було перераховано на рахунок ТзОВ «Галавтосвіт», згідно з платіжним дорученням №068491 від 23.01.2023, призначення платежу:\~страхове відшкодув.зр.дор.\~№014042/4605/0000353\~від 19.04.2022\~без ПДВ/а.с.8/. Згідно з\~рахунком №0000017844\~від 13.01.2023,\~складеним ТОВ\~«Арія Моторс»\~вартість ремонту\~автомобіля «Nissan\~Qashqai»\~номерний знак\~ [NUMBER] складає 16585,44 грн /а.с.16/, що було перераховано на рахунок ТОВ «Арія Моторс», згідно з платіжним дорученням №068492 від 23.01.2023, призначення платежу:\~страхове відшкодув.зр.дор.\~№014042/4605/0000353\~від 19.04.2022\~без ПДВ/а.с.9/. Згідно із ремонтною калькуляцією №7372246799 від 17.01.2023 вартість ремонту без ПДВ складає 36887,53 грн /а.с.17-21/. 22.01.2023 ПрАТ «СК «Уніка» складено страховий акт №7372246799, відповідно до якого сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті складає 36717,94 грн. Виплатити страхове відшкодування страхувальнику шляхом перерахування безготівкових коштів СТО партнер Uniqa ТзОВ «Галавтосвіт» ТзОВ «Арія Моторс» /а.с.10/. Окрім цього, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника наземного транспорту «Toyota Camry» номерний знак [NUMBER] була застрахована в ПрАТ СК «АСКО-Донбас Північний» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/5918916 /а.с.46/. ЗАТ СК\~«АСКО-Донбас\~Північний» виплатило ПрАТ «СК «Уніка» регресний платіж по справі №33376 у розмірі 29001,64 без ПДВ, згідно з платіжним дорученням №173 від 02.03.2023 /а.с.25/. Таким чином, ПрАТ «СК\~«Уніка»набуло право вимоги до [PERSON] щодо несплаченої різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, що становить 7716,30 грн. Відповідно до п. 4 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої. Відповідно до\~\~норм\~ст. 993 ЦК України\~та\~ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове\~\~відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від\~\~страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному\~\~зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала. Перехід права вимоги за наведеними нормами права (ст. 993 ЦК України\~та\~ст. 27\~\~Закону України «Про страхування») слід відрізняти від зворотної вимоги (регресу), яка\~\~регулюється положеннями\~ст. 1191 ЦК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що для її застосування\~\~необхідні дві умови: право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання зобов`язання перед потерпілим; регрес має місце після припинення зобов`язання з відшкодування шкоди. Зважаючи на викладене, саме положеннями\~ст. 993 ЦК України\~та\~ст. 27 Закону\~\~України «Про страхування»\~регулюються правовідносини між сторонами у\~\~даній справі, так як позивач ПрАТ "СК «Уніка», виплативши страхове відшкодування потерпілому [PERSON] за договором добровільного страхування, отримало від нього права кредитора до [PERSON] , а тому між сторонами\~\~склались правовідносини щодо відшкодування шкоди в порядку суброгації. Відповідно до частин першої та другої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. З огляду на зазначені положення статті 509 ЦК України\~ та з урахуванням приписів статей\~11,\~22,\~23,\~599,\~1166-1168 ЦК України\~факт завдання фізичній особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга\~статті 1187 ЦК України). Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до\~статті 999 ЦК України\~законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним\~Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності\~Закон «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).\~\~ Згідно зі\~статтею 6 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом статей\~9,\~22-31,\~35,\~36\~\~цього\~Закону, настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено\~статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача «Toyota Camry» номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача [PERSON] , перевищує суму страхового відшкодування, яке підлягає виплаті страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ, тому з [PERSON] , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та страховим відшкодуванням, що становить 7716, 30 грн (39280,44 грн (вартість відновлювального ремонту) 2562,50 грн (франшиза) 29001,64 (страхове відшкодування виплачене страховиком). Якщо страховик відповідача визначає розмір страхової виплати (страхового відшкодування) меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), то такий розмір може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу його відповідальності. Аналогічні по суті висновки викладено Верховним Судом у Постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19). Щодо покликання відповідача на те, що його не було повідомлено про час і місце проведення огляду пошкодженого автомобіля, як і не надано звіту (висновку) про оцінку, оскільки відповідачем не надано суду будь яких доказів, які б спростовували розрахунки позивача, як і не заявлялось клопотання про призначення судово авто-товарознавчої експертизи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи\~\~мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до\~\~задоволення. Щодо вимог про стягнення понесених судових витрат, які складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1\~ст. 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно вимог\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат представник позивача подає договір доручення №1ВНМ на правові (юридичні-консультативні) послуги від 01.11.2023, додаткову угоду №1 до договору доручення №1ВНМ на правові (юридичні-консультативні) послуги від 01.11.2023, договір №2/23ю про надання правової допомоги від 02.11.2023, додаток №2 до договору про надання правової допомоги №2/23ю від 02.11.2023, акт (звіт) прийому-передачі наданих послуг №1/3376 до договору про надання правової допомоги №2/23ю від 02.11.2023, складений 07.07.2024, згідно з яким вартість наданих послуг складає 5000,00 грн. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). Суд враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторони утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (див. постанову Верховного Суду від 30.01.2023 № 910/7032/17). Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved