Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що 12.01.2013 зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, мають різні погляди на сімейне життя, подальше збереження сім`ї є неможливим. Позивач та син [PERSON] зареєстровані та проживають по [ADDRESS] . Відповідач зареєстрована за адресою [ADDRESS] , проте 10.06.2024 вона виїхала за кордон, де фактично перебуває і має намір залишитись на постійне місце проживання. Відновлення шлюбних відносин неможливе і це суперечило б інтересам позивача. Посилаючись на ці обставини, просив розірвати шлюб з відповідачем, понесені ним судові витрати віднести на його рахунок, а справу просив розглянути за його відсутності. Крім того, посилаючись на відсутність спору з приводу місця проживання дитини, просив після розірвання шлюбу неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з батьком [PERSON] . Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позов визнала. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З наявних у справі документів вбачається, що 12.01.2013 сторони зареєстрували шлюб, про що Путивльським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області складено актовий запис № 02 від цього ж числа (а.с. 8). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Сторони зареєстровані окремо (а.с. 4, 15). Неповнолітній [PERSON] зареєстрований за однією адресою з позивачем (а.с. 10). В силу статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статі 110 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 110 та ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, коли сторони подальшого спільного життя і збереження сім`ї не бажають та наполягають на розірванні шлюбу, суд вважає, що ця сім`я вже повністю розпалась, тому визнання позову відповідачем відповідає вимогам закону, не порушує інтересів інших осіб та може бути прийняте судом. При реєстрації шлюбу сторони прізвищ не змінювали. З огляду на наявність відповідного клопотання позивача судові витрати розподілу не підлягають. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Оскільки матеріали справи не містять відомостей про наявність між сторонами спору щодо місця проживання дитини, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , проживати разом з батьком. На підставі викладеного,

Outcome: approved