Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

12 серпня 2024 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що у шлюбі з відповідачем мають двох малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , які народилися [INFO] . В липні 2024 року припинили з відповідачем шлюбні відносини, проживають окремо. Діти проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач працює, інших дітей не має, аліменти не сплачує, не надає жодної допомоги на утримання дітей. Діти хворіють, додаткові витрати на їх лікування та розвиток несе вона та її батьки. Отже, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] , які народилися [INFO] , в твердій грошовій сумі по 5000 грн. на кожну дитину, а всього 10000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2024 року у справі було відкрите спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, погодився сплачувати на кожну дитину по 3000 грн., а всього 6000 грн. на обох дітей. Суд, з`ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: Судом установлено, що сторони мають двох малолітніх дітей, а саме синів [PERSON] та [PERSON] , які народилися [INFO] . Сторони разом не проживають. Діти проживають разом із матір`ю. Згідно з частиною 1 статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Статтею 182 Сімейного кодексу України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Суд звертає увагу, що спір щодо надання матеріальної допомоги на утримання дітей може містити незгоду між батьками як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Отже, в разі спору суд має вирішити питання не лише щодо стягнення аліментів, а й визначити їх розмір. Суд вважає, що в даному випадку звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини свідчить про наявність між сторонами спору щодо надання відповідачем матеріальної допомоги на дітей. При вирішенні спору, суд враховує, що відповідач як батько зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Приймаючи до уваги матеріальний стан сторін та всі інші обставини, передбачені статтею 182 Сімейного кодексу України, зокрема те, що відповідач знаходиться у працездатному віці, працює не офіційно, інших осіб на утриманні не має, суд приходить до висновку, що відповідно до положень сімейного законодавства розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. на кожну дитину щомісячно, а всього 8000 грн., який підлягає щорічно індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову 12.08.2024, до досягнення дітьми повноліття. Доказів того, що майновий стан відповідача не дозволяє сплачувати аліменти на утримання дітей у зазначеному розмірі, суду не надано. В свою чергу, суд вважає, що підстави для стягнення з відповідача аліментів у сумі 10000 грн. позивачем не доведені, оскільки відповідно до\~статті 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), які можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Тож у разі понесення додаткових витрат на дітей позивач вправі звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача таких витрат, а не стягнення аліментів у більшому розмірі. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд вважає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі\~статтею 141\~ЦПК України,\~оскільки в\~силу ч.\~1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір»\~позивач звільнена\~від сплати\~судового збору, у зв`язку з частковим задоволенням позову, суд присуджує стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 968 грн. 96 коп. (80%).

Outcome: partial