Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

01.07.2022 року до суду звернулася позивач, [PERSON] , з позовом про зміну розміру аліментів до відповідача [PERSON] 08.07.2022 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.07.2022 року відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін на 09.08.2022 року. 17.06.2024 року проведений перерозподіл справи іншому складові суду. Справа призначена до розгляду на 17.10.2024 року. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 17.10.2024 року в судовому засіданні оголошена вступна і резолютивна частина рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2019 року на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , \~ визначивши їх в частині від заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, я кий був зареєстрований у Бабушкінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 618. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02.02.2021 року шлюб між ними був розірваний. Від шлюбу вони мають двох дітей. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2019 року з відповідача на її користь стягнені аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 1500.00 грн., та на її утримання на час вагітності в сумі 1000.00 грн. і до досягнення народженою дитиною трирічного віку. На даний час розмір аліментів, який був визначений за рішенням суду нижчий від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшується її потреба у матеріальному забезпеченні. Відповідач самостійно не бажає збільшувати розмір аліментів на утримання дитини, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично викладені в позовній заяві, пояснивши, що з відповідачем у них двоє дітей, та утримання другої дитини вона також подала позов до суду. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки від 09.07.2024 року. Про причини неявки суд не повідомив, у встановлений строк відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 2014 року. Шлюб між сторонами був зареєстрований у Бабушкінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 618, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. В період шлюбу в сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтв про народження. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2019 року (справа №173/157/19, провадження № 2/173/506/2019 ) з відповідача на ім`я позивачки стягнені аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 1500.00 грн., та на утримання позивачки на час вагітності в сумі 1000.00 грн. і до досягнення народженою дитиною трирічного віку , що підтверджується копією рішення суду. Аліменти на утримання другого сина не стягувались, так як на дату подання позову до суду друга дитина ще не народилася та в подальшому позивачка позовні вимоги не збільшувала. Позивач звернулась до суду з позовом про зміну способу стягуваних аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1,2 ст. 183 СК України - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно правової позиції у справі за № 6-143 цс 13 судової палати з цивільних справ Верховного Суду України від 05.02.2014 року в зв`язку з відсутністю імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 С К України зміна розміру аліментів може мати під собою і зміну способу їх присудження. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з того, що позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу відповідача) суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, оскільки спосіб стягнення аліментів визначається саме стягувачем. Вирішуючи питання про розмір, в якому підлягають стягненню аліменти, суд виходить з того, що сторони є особами працездатного віку, тому можуть працювати та утримувати своїх дітей. Також судом враховується, що в сторін є ще одна спільна малолітня дитина, яку сторони повинні утримувати. Доказів про наявність інших обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, сторони суду не надали. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, та, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1\~211.20 грн.

Outcome: partial