Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою в якій просить: відібрати дитину, [PERSON] , [INFO] від матері (відповідача) без позбавлення її батьківських прав; стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, покликаючись, що відповідач належним чином не виконує батьківські обов`язки. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 серпня 2024 року таку передано на розгляд судді Шашуріній Г.О. Ухвалою судді від 21 серпня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 24 вересня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Учасники справи у судове засідання призначене на 14:00 год 17 жовтня 2024 року не з`явилися. Представник позивача Кравчук Л.І, та третя особа [PERSON] , скористалися правом, наданим ч.3\~ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач у судові засідання повторно не з`явилася, належним чином повідомлявся про дату, час і місце проведення такого, причин неявки не повідомила та не подала відзив на позовну заяву. Наслідки неявки в судове засідання учасника справи передбачені\~ст.223 ЦПК України. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч.4\~ст.223 ЦПК України). За умовами\~ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наявності всіх наведених вище умов суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється за вимогами ч.2\~ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях. (ст.ст.12, 81 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4\~ст.263 ЦПК України). Відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 10 червня 2016 року Сихівським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області (актовий запис № 221). Як вбачається із витягу з реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 09.06.2016 № 00016748327, батько дитини, [PERSON] , записаний зі слів матері. Згідно з частиною третьої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини першої, п`ятої\~статті 5 СК України\~держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї; ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених\~Конституцією України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї ч.8 ст.7 СК України. Відповідно до ст.8, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України; виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частинами першою-четвертою\~статті 150 СК України\~батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. За вимогами ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Як виснував Верховний Суд у постанові від 03 травня 2022 року у справі № 308/12188/18 з покликанням на практику Європейського суду з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Пунктами 2-5 частини першої\~статті 164 СК України\~визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених\~пунктами 2-5\~частини першої статті 164\~цього Кодексу,\~а також\~в інших\~випадках,\~якщо залишення\~дитини у\~них є\~небезпечним для\~її життя,\~здоров`я\~і морального\~виховання. У\~цьому разі\~дитина передається\~другому з\~батьків,\~бабі,\~дідові,\~іншим родичам\~-\~за їх\~бажанням або\~органові опіки\~та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу (ч.1 ст.170 СК України). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. (постанова Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 127/15087/17-ц). Як передбачено ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Вирішуючи питання про відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав суд бере до уваги висновок Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування від 15 серпня 2024 року № 260001-вих-117378, яким визнано за доцільне відібрати дитину від матері, з метою захисту прав та інтересів дитини, без позбавлення її батьківських прав, та який мотивовано наступним. На підставі акта органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 17.05.2024, малолітнього Георгія доставлено в комунальну установу "Рідні" Львівської міської ради, яка знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 204Б, у зв`язку з тим, що його матір 17.05.2024 близько 21:00 год перебувала разом з ним в стані алкогольного сп`яніння на [ADDRESS] . Згідно із скеруванням відділу «Служба у справах дітей» Сихівського району від 20.05.2024 № 4-260001-27341 Георгій зарахований на тимчасове перебування у відділення «Термінове влаштування дітей» комунальної установи "Центр соціальної підтримки дітей та сімей "Рідні" Львівської міської ради з 17.05.2024. Наказом управління "Служба у справах дітей" департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 20.05.2024 № 210, [PERSON] , [INFO] , взято на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах у зв`язку із ухиленням матері, [PERSON] , від виконання батьківських обов`язків. Згідно з наказом № 371 від 09 вересня 2024 року малолітнього [PERSON] взято на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, та тимчасово влаштовано у сім`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Покладено на [PERSON] піклуватися про здоров`я [PERSON] , його фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку його природних здібностей, поважати гідність дитини. Працівниками відділу спільно із фахівцями відділення соціальної роботи Сихівського району комунальної установи змішаного типу "Львівський міський центр соціальних послуг та реабілітації "Джерело", неодноразово здійснювалися візити в сім`ю [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] та проводилися бесіди профілактично-роз`яснювального характеру щодо необхідності належного виконання батьківських обов`язків та ознайомлено з відповідальністю за їх невиконання згідно з чинним законодавством. За час перебування дитини у відділенні «Термінове влаштування дітей» [PERSON] відвідала сина 5 разів (вперше 30.05.2024). За спостереженнями, у [PERSON] контакт з мамою налагоджений, але відсутня комунікація. Георгій під час зустрічей з мамою інколи проявляв любов до неї через ініціативу до обіймів та поцілунків, але швидко втрачав інтерес до спілкування. Зовнішній вигляд матері дитини під час перших відвідувань комунальної установи «Рідні» був неохайним, спостерігалися ознаки самоушкодженої поведінки, брудні нігті та волосся, поведінка була неадекватною, мати дитини не пам`ятала своїх дій та спілкування з фахівцями центру. На наступні зустрічі з дитиною мати приходила в охайному вигляді та не порушувала правил робити центру, але зовнішній вигляд матері на останній зустрічі з сином, яка відбулась 18.07.2024, помітно погіршився. Зі слів матері, вона хворіє онкологією останнього ступеня, а її телефон вкрали. В акті обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] , який складений під час останнього чергового візиту 22.07.2024, зазначено, що помешкання потребує санітарного ремонту, розкидані речі, неприємний запах, а отже не створено належних умов для проживання, виховання, навчання та розвитку дитини. У листі від 25.07.2024 КУЗТ ЛМЦСПР «Джерело» зазначається, що [PERSON] , було запропоновано консультації психолога, однак матір дитини відвідала лише одну зустріч. Також матір було скеровано звернутись в реабілітаційний центр щодо подолання алкогольної залежності, проте вона відмовилась, повідомила, що буде відвідувати групи АА при комунальній установі «Рідні», але туди не звернулась. З огляду на викладене відповідач як матір належним чином не піклується про життя та здоров`я дитини, її фізичний та духовний розвиток, не реагує на профілактичні бесіди, проведені з нею працівниками відділу "Служба у справах дітей" Сихівського району та фахівцями соціальної роботи, не виконує надані рекомендації, а тому орган опіки та піклування не заперечує щодо відібрання від неї дитини без позбавлення її батьківських прав через складні життєві обставини. Такий висновок узгоджується із письмовими доказами, долученими до справи, а тому підстави не брати такий до уваги відсутні. За приписами ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Дитина висловила свою думку у підтримку заявленого позову у поданій суду заяві, написаній в присутності провідного спеціаліста сектору профілактичної роботи відділу «Служба у справах дітей» Сихівського району [PERSON] , в якій хоче тимчасово жити в тітки [PERSON] . Установлені у ході розгляду обставини беззаперечно свідчать, що відповідач належним чином не виконує батьківські обов`язки, не дбає про духовний та фізичний розвиток дитини, не переживає за її здоров`я та майбутнє, а тому необхідно відібрати дитину від матері, без позбавлення її батьківських прав. Саме така міра відповідає найкращим інтересам дитини. Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, при цьому суд керується інтересами дитини (ч.3 ст.170 СК України). Водночас, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину ч.4 ст.170 СК України. У ст.180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.182 СК України). Беручи до уваги, що дитина на період окремого проживання від матері потребує не лише догляду, а й матеріальної підтримки, а батьки зобов`язані утримувати свою неповнолітню дитину, ураховуючи однозначну необхідність у витратах на гармонійний розвиток дитини до його повноліття, з відповідача слід стягувати аліменти на користь та утримання її дитини у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки питання щодо влаштування дитини має вирішуватись безпосередньо органом опіки та піклування\~\~після набрання\~\~рішенням суду законної сили, саме на них покладено обов`язок по подальшому влаштуванню дитини, відтак стягнення аліментів на утримання дитини має відбуватись шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Для цього позивача слід зобов`язати відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили. Указане узгоджується з постановою Верховного Суду від 18 вересня 2019 року, справа № 464/7647/17 (провадження №61-8172св19). З урахуванням того, що позивача зобов`язано відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили, тому суд не застосовує положення ч.1\~ст.430 ЦПК України, не допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до вимог ч.1 ст.79, ч.1 ст.191 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 16 серпня 2024 року. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі щорічно підлягає індексації відповідно до закону (ч.2\~ст.184 СК України). При зверненні до суду з позовом позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст.3 Закону України «Про судовий збір», відтак за приписами ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 2\~422,40 грн судового збору.

Outcome: approved