Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

в позові\~вказано:\~«…09 березня 2011 року я уклав шлюб з [PERSON] , який ми зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 1294. За час шлюбу у нас народилася донька: [PERSON] , [INFO] . Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 вересня 2013року, наш шлюб розірвано, малолітню дочку [PERSON] , залишено на вихованні з матір`ю, [PERSON] . За рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 січня 2013року з позивача розпочали стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 від всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку із дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Заборгованості по сплаті аліментів у мене немає, що підтверджується заявою написаною моєю колишньою дружиною на ім`я начальника ДВС м. Івано-Франківська п. Пахолік Р.В. До січня 2023 року донька [PERSON] , проживала з колишньою дружиною, в тому числі і 10 місяців за кордоном, куди вона виїхала після повномасштабної збройної агресії рф проти України. Однак, після повернення в Україну донька відмовилася повторно виїжджати разом з матір`ю за межі України та висловила бажання проживати разом зі мною. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 серпня 2023 року по справі № 344/5220/23 визначено місце проживання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] зі мною, за адресою: [ADDRESS] . Рішення набрало законної сили, 21.09.2023 року. Враховуючи, що змінилися обставини які дають право на стягнення аліментів (дочка почала проживати зі мною) я вправі подати позовну заяву про звільнення від сплати аліментів…». Позивач просив справу розглядати за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлена судом про судове засідання належним чином. Відповідач не подала до суду відзиву на позов чи його заперечення. Крім того, повідомлення відповідача було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatismutandis, рішення у справі (AleksandrShevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом встановлено наступні обставини. Згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 24 вересня 2013 року шлюб між сторонами розірвано, малолітню дочку [PERSON] залишено на виховання матір`ю, [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] батьками зареєстровано сторін спору. Рішенням від 28.01.2013 року вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] , 1984 р.н., жительки [ADDRESS] на утримання неповнолітньої дочки- [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 від всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку із дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів розпочати з 11.12.2012 року. [PERSON] звернулась до начальника ДВС м.Івано-Франківськ [PERSON] з заявою про повернення виконавчого документа без виконання, претензій до [PERSON] та Івано-Франківської ДВС немає, заборгованість станом на 10.11.2023 відсутня. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14.08.2023 року визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] . [INFO] , з батьком [PERSON] по [ADDRESS] . Рішення набрало законної сили 21.09.2023 року. До січня 2023 року донька проживала з колишньою дружиною, в тому числі і 10 місяців за кордоном, куди вона виїхала після повномасштабної збройної агресії рф про України. Однак, після повернення за кордону донька відмовилась повторно виїжджати разом з матір`ю за межі України та висловила бажання проживати разом з позивачем. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статей\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. У\~статті 181 СК України\~встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин першої та другої\~статті 179 СК України\~аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Отже,\~статтею 179 СК України\~врегульовано питання права власності на аліменти, а також їх призначення. Верховний Суд зауважує, що тлумачення приписів\~статті 179 СК України\~дає підстави зазначити, що аліменти - це кошти особливого призначення, їх належить використовувати для потреб дитини. На одержувача аліментів покладається обов`язок розпоряджатися аліментами лише за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно з частиною четвертою\~статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Верховний Суд у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц (провадження № 61-21318св18) зазначив «…за своєю суттю аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні…». За таких підстав, враховуючи, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 14.08.2023 визначено місце проживання дитини [PERSON] . [INFO] , з батьком [PERSON] , а тому відпали юридичні підстави для стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання дитини, а тому достатнім для захисту прав позивача буде звільнення його від обов`язку сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] , визначених рішенням Івано-Франківського міського суду від 28.01.2013 року. В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже обов`язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача. В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов`язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов`язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору. Таким чином саме на відповідача на підставі принципу змагальності цивільних процесуальних відносин покладено обов?язок на спростування доводів позивача щодо порушення його прав. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved