Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

в позові вказано «…22 листопада 2022 року Івано-Франківським міським судом було прийнято рішення у справі №344/8423/22 про стягнення з [PERSON] ( [NUMBER] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] ) аліменти на утримання доньки [PERSON] ( [INFO] ) та сина [PERSON] ( [INFO] ) щомісячно у розмірі 1/3 доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки добровільно аліменти Відповідач не сплачував, 03.02.2023 року Позивач отримала виконавчий лист №344/8423/22 та пред`явила його до виконання у Івано-Франківський ВДВС у Івано-Франківському районі Івано-Франківської області. 14.02.2023 року Державним виконавцем Івано-Франківського ВДВС Королик Станіславом Олеговичем на підставі виконавчого листа №344/8423/22 було відкрито виконавче провадження №71016866. В межах виконавчого провадження державним виконавцем вживаються заходи щодо примусового стягнення з Відповідача коштів на утримання дітей, однак вони не дають достатніх результатів. Зокрема, державним виконавцем було винесено: постанову про арешт коштів боржника від 28.04.2023 року; постанову про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 18.10.2023 року; постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами від 18.10.2023 року; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю від 18.10.2023 року; повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного державного реєстру боржників від 18.10.2023 року. Відповідач проінформований про свій обов`язок щодо утримання дітей та відкрите щодо нього виконавче провадження, проте за весь період стягнення аліментів ним було здійснено тільки один грошовий платіж розмірі 11 000 грн. Згідно з наданим державним виконавцем Розрахунком зі сплати аліментів, станом на 22 грудня 2023 року заборгованість зі сплати аліментів складає 57 990, 67 грн. Оскільки Відповідачем сплачено лише малу частину аліментів, що призвело до виникнення заборгованості, у Позивача виникли підстави для стягнення з Відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у відповідності до статті 196 Сімейного Кодексу України. Як видно з Розрахунку зі сплати аліментів, який виконаний державним виконавцем Івано-Франківського ВДВС Королик Станіславом Олеговичем, з липня 2022 року по листопад 2023 року (включно) Відповідачем не сплачуватися кошти. 14 грудня 2023 року Відповідачем здійснено платіж у розмірі 11\~000 грн. Тобто сума 11\~000 грн., яку вніс Відповідач є погашенням заборгованості за липень, серпень та вересень 2022 року, а також 9 днів жовтня 2022, проте більша частина платежу за жовтень 2022 року сплачена не була, отже зобов`язання зі сплати аліментів за жовтень не виконано. Враховуючи те, що при обчисленні пені за несплату аліментів, прострочення розпочинається з першого дня місяця наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені аліменти, то період з 01 листопада 2022 року по 22 грудня 2023 року (день, станом на який державним виконавцем зроблено розрахунок заборгованості) є періодом розрахунку пені за прострочення сплати аліментів. Згідно проведеного розрахунку за період з 01 листопада 2022 року по 22 грудня2023 року включно, розмір пені складає 121\~344,85 грн. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 196 СК України про те, що розмір пені не може бути більшим за 100% заборгованості зі сплати аліментів, пеня дорівнюватиме сумі заборгованості Відповідача зі сплати аліментів, тобто 57\~990,67 грн. 31 липня 2024 року збільшено розмір позовних вимог. В позовній заяві Позивач просить суд стягнути з Відповідача на її користь пеню від суми несплачених аліментів, які нараховані за період з 01.11.2022 року по 22.12.2023 та становлять 57\~990,67 грн. З останнього дня нарахування Позивачем пені минуло вже більше 6 місяців, протягом яких Відповідачем сплачувались аліменти не в повному обсязі, що призвело до збільшення боргу, відповідно розмір пені від суми боргу теж збільшився. У зв`язку із збільшенням розміру боргу Відповідача перед Позивачем, у останньої виникла необхідність у збільшенні розміру попередніх позовних вимог для стягнення з Відповідача пені за весь період прострочення ним зобов`язання щодо сплати аліментів на утримання дітей. Стягнути з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , проживає за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] )пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів у розмірі 71 644,66 грн…». Представник позивача просив розгляд справи провести без участі позивача та її представника на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Клопотань щодо реалізації прав до суду не направлено, відзиву та позов та заперечень щодо розрахунку позивача відповідачем не подано. Крім того, повідомлення відповідача було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Оскільки відповідача повідомлено про судовий розгляд у спосіб, що визначений законом, тому правові наслідки за його відсутність в судовому засіданні процесуальним законом повністю покладено на відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні обставини. 03.02.2023 року видано виконавчий лист у справі 344/8423/22. Згідно платіжної інструкції 0.0.3357720244.1 відповідачем сплачено 11\~000, 00 грн. на рахунок Івано-Франківського МВ ДВС. Згідно інформації про виконавче провадження №71016866 14.02.2023 року відкрито виконавче провадження; 13.04.2023 винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій; 28.04.2023- постанова про арешт коштів боржника; 08.06.2023-загальна постанова без затвердження, 18.10.2023 року- постанова про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, 18.10.2023- постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, 18.10.2023- постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю, 18.10.2023- постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування транспортними засобами, 18.10.2023- повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного державного реєстру боржників. 31.07.2024 року представник позивача подав до суду заяву про збільшенння позовних вимог. Станом на 01.07.2024 року сума заборгованості по сплаті аліментів становить 71\~644,66 грн., відповідно до розрахунку зі сплати аліментів проведеного головним державним виконавцем ІФ ДВС А.Керніцьким. Згідно розрахунку пені за прострочення сплати аліментів, наданого позивачем, загальний розмір пені за прострочення зі сплати аліментів становить 71\~644,66 грн. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно. Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Відповідно до вимог ч. 1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судом окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 22 роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, а тому, при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 11 вересня 2013 року по справі № 6-81 цс 13 та 1 жовтня 2014 року у справі № 6-149цс14. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справах № 6-1477цс15, 6-1477цс15 з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України, пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти. При цьому, сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється в наступний спосіб: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Така правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України по справі № 6-94цс15 від 01 липня 2015 року. Так, відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Отже, відповідач несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій. Суду надано докази прострочення сплати аліментів відповідачем і виниклу у зв`язку з цим заборгованість. В свою чергу, в ході розгляду справи відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що прострочення по сплаті аліментів виникло не з його вини, не надано суду доказів на спростування доводів позивача. Відповідач не оспорював виданий державним виконавцем розрахунок заборгованості по аліментам, наданий позивачем розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, а також не надав інших розрахунків, а тому позов про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 71\~644, 66 гривень обґрунтовано належними правовими підставами. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В ч. 1 ст. 141 ЦПК України вказано, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. на користь держави. Витрати на професійну правничу допомогу позивач просила покласти на відповідача. До матеріалів справи долучено Акт приймання-передачі наданих послуг зігдно Договору №64 про надання правничої допомоги від 13.12.2023, копію квитанції до прибуткового кассового ордера №09/24, засвідчену копію ордеру на надання правничої допомоги Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. В ст. 15 ЦПК України вказано, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. В п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України вказано, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Суд, оцінюючи обґрунтованість позовної заяви, враховуючи відсутність заперечень відповідача в контексті положення частини четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, вважає, що заявлена стороною позивача сума у розмірі 8 000 грн підлягає задоволенню. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved