Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті доньки [PERSON] , померлої [INFO] право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Апреленко Р.І. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що спадкова квартира є спільною сумісною власністю подружжя та існує спір між спадкоємцями щодо спадкового майна. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують щодо ухвалення справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судові засідання, які призначались на 02.05.2024 року, 13.06.2024 року, 12.07.2024 року, 10.09.2024 року та на 17.10.2024 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а саме за адресою його місця проживання та реєстрації, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, проте конверти із судовими повістками повернулись до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення слухання справи або слухання справи за його відсутності на адресу суду не направляв. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.02.2024 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.10.2024 року ухвалено цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно вирішити на підставі наявних у ній даних і доказів (в заочному порядку). В судовому засіданні встановлено, що на підстав договору купівлі продажу квартири від 18.04.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 1300, [PERSON] належала квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . Так, пунктом 7.3 договору купівлі продажу квартири від 18.04.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д., зазначено, що [PERSON] купує квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] зі згоди дружини [PERSON] . Справжність її підпису під завою засвідчена приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. від 18 квітня 2017 року, реєстровий № 1299. Згідно з ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, проте один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року (справа №214/6174/15-ц). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Так,\~в судовому\~засіданні встановлено,\~що квартиру,\~розташовану за\~адресою: [ADDRESS] , [PERSON] придбав під час передання в шлюбі з [PERSON] , що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00041180675 від 30.08.2023 року, з якого вбачається що [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 14 березня 2012 року. Таким чином,\~квартира,розташована\~за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності згідно ч.1 ст.60 СК України. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.07.2022 року, виданого Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до якої входить 1/2 частина квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка була придбана під час перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 69863513 від 29.08.2022 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: - чоловік [PERSON] , що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00041180675 від 30.08.2023 року; - мати [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 21.11.1972 року, виданого Ізмаїльським міським бюро РАЦСу УРСР. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було з`ясовано судом, відповідач [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] разом із спадкодавцем не зареєстрований за однією адресою та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, тому вважається таким, що фактично не прийняв спадщину відповідно до вимог ст. ст. 1268, 1269 ЦК України. В свою чергу, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] проживала разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено записом в будинковій книзі на зазначений житловий будинок та довідкою наданою виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Одеської області від 06.09.2022 року. Більш того, [PERSON] у передбачений ст. 1270 ЦК України строк звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Апреленко Р.І. із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] , що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 29.08.2022 року. Внаслідок чого, позивач [PERSON] вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. ст. 1268, 1269 ЦК України. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved