Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

Представник позивача, адвокат Максимов Р.І., звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 16.08.1996 позивач та члени його сім`ї [PERSON] і [PERSON] набули на праві приватної спільної сумісної власності квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до відомостей спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 10.01.2012 за номером запису про обтяження 21211038 зареєстровано обтяження на все нерухоме майно [PERSON] , яке зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 12046855. Підставою обтяження нерухомого майна [PERSON] стала постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №29536555, винесена 22.10.2011 державним виконавцем Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Осьмак-Терновською С.В. У відповідь на адвокатський запит, відповідач повідомив, підставою обтяження стало виконавче провадження №29536555 з примусового виконання виконавчого листа №2-1341 від 25.07.2011, виданого Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу про зобов`язання [PERSON] повернути золотий ланцюжок вагою 12,7 грамів, або відшкодувати його вартість у розмірі 4662,20 грн на користь [PERSON] , перебувало на виконанні з 03.10.2011 по 28.01.2013 та на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» було повернуто та винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Будь-яких заяв від стягувача про повернення золотого ланцюжка вагою 12, 7 грамів, або відшкодування його вартості у розмірі 4662,20 до відділу ДВС не надходило. У зв`язку зі знищенням матеріалів виконавчих проваджень надати копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виконавчого провадження №29536555, постанови про повернення виконавчого документу стягувачу не є можливим та майно, належне на праві власності боржнику може бути звільнено з-під арешту лише за рішенням відповідного суду. Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить зняти арешт з нерухомого майна, номер запису про обтяження 21211038, реєстраційний номер обтяження 12046855, зареєстровано 10.01.2012 державним реєстратором Першої криворізької нотаріальної контори Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Уколовою Н.М. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, від представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують, наполягають на задоволенні позову. Представник Центрально-Міського відділу ДВС у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала клопотання про розгляд справи без участі державного виконавця, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, надавши відповідну правову оцінку зібраним у справі доказам, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 16.08.1996 та свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 1-893, виданого 04.07.2017, державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори Уколовою Н.М. позивач та члени його сім`ї [PERSON] і [PERSON] набули на праві приватної спільної сумісної власності квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до відомостей спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.09.2024, 10.01.2012 за номером запису про обтяження 21211038 зареєстровано обтяження на все нерухоме майно [PERSON] , номер обтяження 12046855. Підставою обтяження нерухомого майна позивача є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесена 22.10.2011 у виконавчому провадженні №29536555 державним виконавцем Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Осьмак-Терновською С.В. Згідно з відповіддю Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №93338 від 12.09.2024, серед іншого, вбачається, що виконавче провадження №29536555 з примусового виконання виконавчого листа №2-1341 від 25.07.2011, виданого Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу про зобов`язання [PERSON] повернути золотий ланцюжок вагою 12,7 грамів, або відшкодувати його вартість у розмірі 4662,20 грн на користь [PERSON] перебувало на виконанні у відділі з 03.10.2011 по 28.01.2013 та на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» було повернуто та винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Будь-яких заяв від стягувача [PERSON] про повернення золотого ланцюжка вагою 12,7 грамів, або відшкодування його вартості у розмірі 4662,20 до відділу ДВС не надходило. У зв`язку зі знищенням матеріалів виконавчих проваджень надати копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виконавчого провадження №29536555, постанови про повернення виконавчого документу стягувачу не є можливим та майно, належне на праві власності боржнику може бути звільнено з-під арешту лише за рішенням відповідного суду. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13,- на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Відповідно до частин 1, 2 ст. 50 вказаного Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Отже, закінчення виконавчого провадження у розумінні вимог Закону України «Про виконавче провадження» передбачало зняття арешту та скасування вжитих раніше заходів примусового виконання рішення про що зазначається у постанові про вчинення відповідної дії. Поряд з цим, суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Таким чином, суд вважає, що наявність протягом тривалого часу (більш ніж 10 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, внаслідок чого позивач позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Outcome: approved