Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

До Придніпровського районного суду м. Черкаси звернулося ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди у порядку суброгації. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем укладено договір №AZEP 203959005 добровільного страхування наземного транспортного засобу автомобіля Kia K5, державний номерний знак [NUMBER] . 30 липня 2021 року о 17 год 00 хв по Бориспільському шосе в місті Києві, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу Kia K5, державний номерний знак [NUMBER] , та транспортного засобу Ford Transit, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , а також транспортного засобу Dodge, державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Дарницького районного суду м. Києва відповідача визнано винним у вчиненні зазначеної ДТП, у результаті якої було пошкоджено транспортний засіб Kіа K5, державний номерний знак [NUMBER] та транспортний засіб Dodge, державний номерний знак [NUMBER] . Враховуючи наявність Договору страхування, власник пошкодженого автомобіля Kіа K5, державний номерний знак [NUMBER] звернувся до позивача з заявою про настання події. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого авто проведено його огляд, про що складено протокол огляду КТЗ та ремонтну калькуляцію, відповідно до якої вартість ремонту склала 89\~925 грн 05 коп. У зв?язку із зазначеним, позивачем, на підставі зібраних документів складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт №20976/51/921 від 27.07.2021. Враховуючи, що винуватцем ДТП визнано відповідача, а його цивільно-права відповідальність на момент ДТП була застрахована в АТ «СК «ІНГО» позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку суброгації. АТ «СК «ІНГО» виплатило страхове відшкодування за полісом у сумі 58 651 грн 96 коп., при цьому полісом покрито частину шкоди, тому залишок у сумі 31 273 грн 09 коп. підлягає стягненню з відповідача. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.06.2024 прийнято до розгляду даний позов, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У подальшому ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.07.2024 цивільну справу передано за підсудністю до Соснівського районного суду м. Черкаси. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2024 справу передано для розгляду судді Соснівського районного суду м. Черкаси Ватажок-Сташинській А.В. Ухвалою суду від 30.07.2024 справу прийнято до свого провадження, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач відзив на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надав. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, явку свого представника у судове засідання не забезпечив. Згідно з прохальною частиною позову та наявною у матеріалах справи заявою представник позивача просить розглянути справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судові засідання з розгляду справи 15.08.2024, 23.09.2024 та 17.10.2024 не прибув, про причини такої неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та завчасно, відповідно до положень ст. 128 ЦПК України. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Вживаючи всіх залежних від суду заходів задля повідомлення відповідача, судом було повідомлено відповідача про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права. Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Однак, з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього. Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. Зважаючи на те, що судом вжито всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи (за зареєстрованою адресою місця проживання), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відтак, враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, суд висновує, що відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідачки. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судові засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для вирішення справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке. Власником транспортного засобу Kіа K5, держаний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 07.05.2021. Між позивачем та [PERSON] 11.05.2021 укладено договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків. Згідно з договором добровільного комплексного страхування транспортних ризиків №AZEP 203959005 від 11.05.2021, укладеного між позивачем та [PERSON] , транспортний засіб автомобіль Kіа K5, держаний номерний знак [NUMBER] застрахований на суму 130 000 грн 00 коп. Строк дії договору відповідає строку дії поліса ОСЦПВ Серія ЕР № 203959005, але у будь-якому разі дата початку цього договору не раніше 00 год 00 хв (за Київськими часом) дати, наступної за датою надходження 100% страхової премії (50% страхової премії у випадку обрання оплати премії частинами) на рахунок страховика. Відповідно до полісу серія ЕР №203959005 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів забезпеченим транспортним засобом є Kіа K5, держаний номерний знак [NUMBER] . Строк дії договору становить з 00 год 00 хв 12.05.2021 по 11.05.2022, включно. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну 130\~000 грн 00 коп. Розмір франшизи 2\~500 грн 00 коп. Згідно з постановою Дарницького районного суду м. Києва від 04.08.2021 у справі №753/14034/21 [PERSON] визнано винним в вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у сумі 850 грн 00 коп. Зазначеною постановою встановлено, що 30.06.2021 о 17 год 00 хв, [PERSON] , по Бориспільському шосе в місті Києві, керуючи транспортним засобом «Ford» державний номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом Kіа K5, державний номерний знак [NUMBER] , який в`їхав в автомобіль Dodge, державний номерний знак [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, тим порушив вимоги п.п.12.1, 13.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 30 червня 2021 року [PERSON] звернувся до позивача з заявою про настання події. 09 липня 2021 року було складено протокол огляду колісного транспортного засобу Kіа K5, державний номерний знак [NUMBER] . 19 липня 2021 року здійснено ремонтну калькуляцію №18134_51, відповідно до якої вартість ремонту становить 89\~925 грн 05 коп. Згідно з страховим актом від 27.07.2021 №20976/51/921 та додатком 1 розрахунок суми страхового відшкодування, сума страхового відшкодування страхувальнику наземного транспортного засобу Kіа K5, державний номерний знак [NUMBER] , яким є [PERSON] , спричинена в дорожньо-транспортній пригоді 30.06.2021, становить 89 925 грн 05 коп. Відповідно до платіжної інструкції №200955 від 29.07.2021, позивачем на користь\~ [PERSON] сплачено кошти у сумі 89\~925 грн 05 коп. Призначення платежу «страхове відшкодування по договору №AZEP 203959005 від 11.05.2021, [PERSON] , транспортний засіб Kіа K5, державний номерний знак [NUMBER] ». Згідно з полісом №201587447, діючим станом на 30.06.2021, транспортний засіб «Ford Transit F» державний номерний знак [NUMBER] застрахований у АТ «СК «ІНГО». 01 жовтня 2021 року АТ «СК «ІНГО» виплатило позивачу страхове відшкодування за полісом у сумі 58 651 грн 96 коп., що підтверджується платіжним дорученням №20530 від 01.10.2021, призначення платежу «страхове відшкодування автомобіль Kіа K5, державний номерний знак [NUMBER] , договір № 201587447». Посилаючись на те, що АТ «СК «ІНГО» виплатило страхове відшкодування за полісом у сумі 58 651 грн 96 коп., при цьому полісом покрито частину шкоди, та залишок у сумі 31 273 грн 09 коп. (89 925 грн 05 коп. 58 651 грн 96 коп.) підлягає стягненню з відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке. Статтею 1\~Закону України\~«Про страхування»\~передбачено,\~що страхування\~ правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з ст.108 Закону України «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно з положеннями статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних виплат переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Водночас правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV). За приписами п. 22.1 статті 22 Закону 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частин другої, п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з положеннями статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортних засобів з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Судом встановлено, що постановою Дарницького районного суду м. Києва від 04.08.2021 у справі №753/14034/21 [PERSON] визнано винним в вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у сумі 850 грн 00 коп. Позивач в повному обсязі виплатив потерпілому, яким є [PERSON] , страхове відшкодування шкоди, спричиненої з вини відповідача в дорожньо-транспортній пригоді 30.06.2021 у сумі 89 925 грн 05 коп. внаслідок пошкодження транспортного засобу Kіа K5, державний номерний знак [NUMBER] , який постраждав в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталась за участю та з вини відповідача. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Ford Transit F» державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] була застрахована у АТ «СК «ІНГО», відповідно до страхового полісу №201587447. 01 жовтня 2021 року АТ «СК «ІНГО» виплатило позивачу страхове відшкодування за полісом у сумі 58 651 грн 96 коп., що підтверджується платіжним дорученням №20530 від 01.10.2021, призначення платежу «страхове відшкодування автомобіль Kіа K5, державний номерний знак [NUMBER] , договір № 201587447». Таким чином, оскільки позивач виплатив страхове відшкодування, тому у нього виникло право вимоги до відповідача на суму 31 273 грн 09 коп. (89 925 грн 05 коп. 58 651 грн 96 коп.). Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач обґрунтовано вимагає стягнення з відповідача страхового відшкодування, а тому вважає позовні вимоги обґрунтованими, що має наслідком їх задоволення в повному обсязі. Згідно з\~ст.\~141\~ЦПК України\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягають\~стягненню витрати\~по сплаті\~судового збору\~у сумі 3028 грн 00 коп.

Outcome: approved