Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] адвокат Черкашин І.І. звернувся до суду з позовом про поділ майна подружжя, в якому просить суд в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності\~на 1/2\~часткуквартири за адресою [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 26.04.2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що в той же день у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 258. Від сумісного шлюбу сторони мають спільних малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які наразі мешкають разом з Позивачем. Спільне життя з Відповідачем не склалося, протягом останнього часу шлюбні відносини між подружжям фактично призупинились. На даний момент відсутнє порозуміння, любов та повага, які повинні бути притаманні сім`ї, проживають окремо. Не мають спільного бюджету. Фактично сім`я припинила своє існування. За період шлюбу, шляхом купівлі-продажу, сторонами за спільні кошти було придбано наступне майно: квартира [ADDRESS] . Правовстановлюючі документи на спільне нерухоме майно придбане у шлюбі сторін оформлені на ім`я Відповідача. Вищевказане нерухоме майно є спільною сумісною власністю Позивача та Відповідача'. Проте, на даний час, у спірній квартирі мешкає виключно Позивач зі спільними дітьми сторін, однак Відповідач зайняв у відношенні спільного майна подружжя деструктивну позицію, а саме вважає квартиру виключно власним майном, що Відповідач сприймає як майбутню загрозу раптового виселення її з дітьми з квартири. Від будь-яких форм спілкування з Позивачем Відповідач ухиляється. Подружжю не вдалось досягти взаємної згоди в питанні мирного, позасудового поділу спільного майна. Що істотно порушує права та законні інтереси Позивача, зокрема, володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.07.2024 року відкрито провадження по справі, та встановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, і призначено підготовче судове засідання. 15.08.2024 року, ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник позивачки [PERSON] адвокат Булдигіна М.С. надіслала до суду заяву про проведення розгляду справи без участі позивача та його представника, наполягає на задоволенні позовних вимог. З приводу стягнення судових витрат просить стягнути виключно витрати зі сплати судового збору без стягнення витрат на правову допомогу. Відповідач [PERSON] надав суду заяву у якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення. Просить стягнути з нього 50% судового збору. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 26.04.2014 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 258. Сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки ОСББ «Світла 6» від 13.06.2024 року, позивачка [PERSON] і діти [PERSON] , 2015 року народження, [PERSON] 2019 року народження фактично проживають за адресою [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі продажу від 13.10.2016 року, відповідач [PERSON] за згодою позивачки [PERSON] придбав квартиру за адресою [ADDRESS] . Договір посвідчено 13.10.2016 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С. і зареєстровано у реєстрі за №1514. Відповідно до інформації з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] належить на праві приватної власності квартира за адресою: [ADDRESS] загальною площею 69,07 кв.м., житловою площею 46,4 кв.м. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Згідно зі статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Суд виходить з того, що у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, в силу якої набуте за час шлюбу майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, незалежно від того, що один із них не мав самостійного заробітку (доходу). Спростувати цю презумпцію може той із подружжя, який оспорює поширення правового режиму спільності майна на певний об`єкт, надавши відповідні докази, що мають відповідати вимогам належності та допустимості і це є її процесуальним обов`язком. Відповідно до ч. 3\~ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Суду не надано доказів того, що між сторонами у справі, укладались договори щодо розпорядження та користування спірним майном. Положеннями статті 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Незалежно від того, на кого з подружжя зареєстроване право власності на майно, придбана ними квартира, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, а тому за кожним із них визнається право власності на її частину. Враховуючи зазначене, суд дійшов про необхідність поділу спільної сумісної власності подружжя між сторонами, а саме квартири, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачкою право власності на 1/2 частину квартири. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зважаючи на викладені обставини, та те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 142 ЦПК України, враховуючи, що відповідач визнав позов, суд вважає необхідним стягнути з нього на користь позивачки 50% понесених нею судових витрат по сплаті судового збору в сумі 1930 грн., а решту 50% повернути позивачці з державного бюджету.

Outcome: approved