Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

в червні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до Ульяновського районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] , в якому просить суд позбавити батьківських прав його колишню дружину відносно спільних малолітніх дітей : сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 2012 року по 2021 рік позивач проживав не зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , від якого мають спільних малолітніх дітей : сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя в сторін не склалося, оскільки відповідач протягом останніх двох років почала зловживати спиртним напоями та з 2022 року залишила дітей з батьком, виїхавши з місця постійного проживання с.Лозувата Голованівського району Кіровоградської області у невідомому позивачу напрямку. З того часу діти проживають разом з батьком [PERSON] та знаходяться на його повному утриманні. Життям і здоров`ям дітей відповідач не цікавиться, від утримання та виховання синів самоусунулась, не виявляючи ніякої турботи. Позивач вважає, що є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно двох малолітніх дітей, що змусило його звернутися з позовом до суду. Ухвалою суду від 25 червня 2024 року, суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження. Розгляд справи постановив проводити за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання призначено. Суд ухвалою від 26 липня 2024 року закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 24 вересня 2024 року. Позивач та її представник адвокат Гончарук О.О. в судове засідання не з`явились, надіслали до суду заяву, якою підтримують заявлені вимоги та просять розглядати справу у їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився про день і час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом оголошення на офіційному веб-сайті "Судова влада України". Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подала, причину своєї неявки суду не повідомила. Представник третьої особи - органу опіки і піклування Благовіщенської міської ради в судове засідання не з`явився, надіслала до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності заперечень позивача, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи та винесено ухвалу. 14 жовтня 20224 року ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області постановлено проводити судове засідання в порядку заочного розгляду справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази в їх сукупності, суд встановив наступне: Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали спільно в не реєстрованому шлюбі з 2012 по 2021 рік, від якого в них народилось двоє спільних дітей: син [PERSON] , [INFO] (а.с.10) та син [PERSON] , [INFO] ( а.с.11). Довідкою старости Благовіщенської міської ради О. Подуфалого встановлено, що Батько малолітніх дітей [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] сам виховує двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , мати дітей [PERSON] у вихованні дітей участі не приймає ( а.с.12). За місцем проживання [PERSON] характеризується з позитивної сторони, що підтверджується характеристикою виданою старостою Благовіщенської міської ради О. Подуфалим ( а.с.13). Згідно характеристики на учня 5 класу виданої Лозуватським ліцеєм Благовіщенської міської ради [PERSON] 2013 року народження, вбачається, що дитина з травня 2022 року проживає разом зх бабусею та батьком, вони приділяють належну увагу дитині, беруть участь у шкільному та особистому житті дитини, спілкуються з вчителями, хвилюються за його навчання та виховання, приймають участь у загальношкільних та класних батьківських зборах. Стосунки в родині приязні, фізичного та психологічного насилля до дітей в сімї не виявлено ( а.с.15). Згідно характеристики на учня 5 класу виданої Лозуватським ліцеєм Благовіщенської міської ради [PERSON] , 2017 року народження, вбачається, що дитина виховується в сім`ї батька [PERSON] , який бере участь у вихованні дитини. Сім`я матеріально забезпечена, має все необхідне для життя і відвідування дошкільного закладу. Дитина виховується в сімї батька, який бере участь у вихованні дитини. Сім`я матеріально забезпечена, має все необхідне для життя і відвідування дошкільного закладу. Мати [PERSON] із дитиною не спілкується і не проживає, контакту із дитячим садком не підтримує, вихованням дитини не цікавиться ( а.с.16). Відповідач [PERSON] , [INFO] на території Лозуватського старостинського округу зареєстрована але більше 2 років не проживає, що підтверджується довідкою виданою старостою Благовіщенської міської ради №307 від 12.06.2024 року ( а.с.17). З висновку органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно двох малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Благовіщенської міської ради №160 від 25 липня 2024 року вбачається, що враховуючи інтереси дитини, з метою її особистих немайнових і майнових прав, є доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO] відносно двох малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. ч. 2 і 3 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За ч. ч. 1, 2 та 4 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст.180 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як роз`яснено у п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Згідно з п. 2 ч. 1 статті 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав тощо обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який згідно з ч. 5 ст. 19 подає суду письмовий висновок щодо розв`язування спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Рішенням виконавчого комітету Благовіщенської міської ради Кіровоградської області від 25 липня 2024 року № 160 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до двох малолітньої дітей. Як вже зазначалось, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Саме такий висновок зроблено у відповідних постановах Верховного Суду, зокрема, у постанові від 13.03.2019 року у справі № 631/2406/15-ц. За абз. 4 ч. 1 ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Батьківські права тривають до повноліття дитини, позбавлення батьківських прав після його настання закон не допускає. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (п. 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20.01.2012 року № 2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України). Для суду є безспірним, що в даних правовідносинах при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача відбувається втручання в його право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому Конституцією України. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (ст ст. 1, 9 Конвенції). Досліджуючи правомірність втручання в право відповідача на сімейне життя, суд розуміючи місце Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року в сфері стандартів прав людини, вважає за необхідне звернутись до принципів, викладених в ст. 29 Декларації, згідно із якими: кожна людина має обов`язки перед суспільством, у якому тільки й можливий вільний і повний розвиток її особи; при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві. Отже, в даному випадку допускається обмеження прав особи, а процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (ст. ст. 164-167). Таким чином, після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, суд дійшов переконання про обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її двох малолітніх синів, оскільки відповідач не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). З урахуванням наведеного та інтересів неповнолітньої дитини, суд визнає, що позовна вимога про позбавлення батьківських прав обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки факт ухилення матері від виконання покладених на неї законом батьківських обов`язків щодо виховання двох малолітніх дітей, доведено вищевказаними доказами. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved