Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Селянського (фермерського) господарства «Промінь» (далі - С(Ф)Г «Промінь»), в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 28 400 грн матеріальної шкоди та 2 000 грн моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08 вересня 2023 року автомобіль BMW X3, д.н.з. [NUMBER] , який перебуває у її власності, було припарковано у дворі ЖК «Ізумрудний» за адресою: м. Київ, вул. Г. Шаповала, 2, а 10 вересня 2023 року її чоловіком було виявлено пошкодження двох правих дверей автомобілю, у зв`язку з чим, викликав поліцію на місце дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП). З камер відеоспостереження, що встановлені на території житлового комплексу, було виявлено, що 10 вересня 2023 року автомобіль MAN TGM, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , не дотримавшись безпечного бокового інтервалу, допустив зіткнення з її автомобілем, що призвело до механічних пошкоджень з матеріальними збитками, після чого, водій вийшов з кабіни автомобіля, підійшов до пошкодженого авто, оглянув його та покинув місце ДТП, про що поліцією складено протоколи серії ААД № 024535 від 18 вересня 2023 року та серії ААД № 024536 від 18 вересня 2023 року за фактом порушення вимог пунктів 2.10, 13.1 ПДР України. Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 06 грудня 2023 року по справі № 760/22615/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП. З метою відшкодування завданих збитків, позивач мала намір звернутися до страхової компанії, однак виявилось, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу MAN TGM, д.н.з. [NUMBER] , яким є С(Ф)Г «Промінь», не була застрахована. Крім того, 18 вересня 2023 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без полісу ОСАГО. Згідно з Актом надання послуг № 278 від 19 жовтня 2023 року вартість послуг по ремонту автомобіля BMW X3, д.н.з. [NUMBER] , становить 21 400 грн. Враховуючи, що шкоду було завдано водієм, який перебував у трудових відносинах з відповідачем, то відшкодування здійснюється саме С(Ф)Г «Промінь», тому 19 грудня 2023 року представником позивача на адресу відповідача було направлено претензію з вимогою в добровільному порядку відшкодувати шкоду, задану ДТП, однак жодної відповіді останнім надано не було, вимогу було проігноровано, тобто він відмовився в добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду. Крім того, у зв`язку з розглядом справи № 760/22615/23 про адміністративне правопорушення в Солом`янському районному суді м. Києва позивач скористалась своїм конституційним правом на правничу допомогу, у зв`язку з чим, понесла витрати в розмірі 7 000 грн, оскільки вона не володіє достатніми знаннями і не мала розуміння того як захистити свої порушенні права та інтереси, внаслідок вчиненого ДТП. Окрім того, зазначає, що вона зазнала моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях та переживаннях, які вона перенесла внаслідок вчинення ДТП, а також через пошкодження власного майна, погіршення його технічного та естетичного стану. Вона вимушена була їздити на пошкодженому авто протягом 6 тижнів, що завдало їй певного дискомфорту. Сильні душевні переживання також викликало те, що автомобіль, який було пошкоджено був подарунком чоловіка і мав особливе значення для неї. При цьому, вона витратила значний обсяг часу та зусиль на пошуки адвоката, який зміг би представляти її інтереси у зв`язку з розглядом справи у суді, внаслідок чого, порушився її звичний стан життя. У зв`язку з відсутністю автомобіля на час ремонтних робіт вимушена була користуватися послугами таксі та іншими видами транспорту, що спричинило значні незручності. Враховуючи вищевикладене, наявні всі підстави для стягнення моральної шкоди у розмірі 2 000 грн. З урахуванням викладеного, позивач звернулася до суду з указаним позовом за захистом прав та законних інтересів. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 січня 2024 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Жовноватюк В. С. 19 січня 2024 року ухвалою суду вказану позовну заяву залишено без руху. 29 січня 2024 року позивачем усунуто недоліки. Ухвалою суду від 30 січня 2024 року за вищевказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. 16 лютого 2024 року ухвалою суду повернуто без розгляду клопотання представника позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від 07 лютого 2024 року. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 04 березня 2024 року задоволено заяву про самовідвід головуючого в справі судді Жовноватюк В. С. на підставі якої здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи. На підставі вищевикладеного та відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду для розгляду вказаної цивільної справи визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. 08 березня 2024 року вищевказану справу прийнято до провадження головуючим суддею Ішуніною Л. М. та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 14 травня 2024 року ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від 01 травня 2024 року. Оскільки розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторони в судове засідання не викликались. Згідно з даними рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, сторони отримали копії ухвали про прийняття справи до провадження, а відповідач - також копію позовної заяви з додатками. Відповідач, у встановлений судом строк, не скористався своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Третя особа не надав до суду письмових пояснень. Судом на підставі частини другоїстатті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що 10 вересня 2023 року о 10-40 год. в м. Києві по вул. Г. Шаповалова, 2, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом MAN TGM, д.н.з. [NUMBER] , не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив наїзд на транспортний засіб BMW X3, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, та місце пригоди залишив, чим порушив вимоги пункту 13.1, пункту 2.10.а ПДР України, за що передбачена відповідальність статтями 124 та 122?4 КУпАП. Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 06 грудня 2023 року у справі № 760/22615/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаної ДТП. Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] автомобіль BMW X3, д.н.з. [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] Транспортний засіб MAN TGM, д.н.з. [NUMBER] , зареєстрований на праві власності за С(Ф)Г «Промінь». Цивільно-правова відповідальність власника зазначеного транспортного засобу на момент ДТП застрахована не була. Згідно з Актом надання послуг № 278 від 19 жовтня 2023 року загальна вартість робіт (послуг) з ремонту автомобіля BMW X3, д.н.з. [NUMBER] , становить 21 400 грн. Крім того, 15 листопада 2023 року між позивачем та адвокатом Чухраєвою Н. С. було укладено договір про надання юридичних послуг та правничої допомоги, відповідно до якого адвокат зобов`язався представляти інтереси клієнта у справі про адміністративне правопорушення № 760/22615/23, що знаходиться на розгляді у Солом`янському районному судді міста Києва (пункту 1.2 договору). Сторони погодили, що розмір гонорару адвоката за виконання робіт/надання послуг за цим договором становить 7 000 грн (пункт 2.1 договору). Клієнт зобов`язаний сплатити гонорар адвоката протягом 14 календарних днів у безготівковій формі на рахунок адвоката, який надається клієнту шляхом електронного листування (пункт 2.2. договору). 19 грудня 2023 року представником позивача, засобами поштового зв`язку, було направлено на адресу відповідача претензію, в якій вона просила останнього сплатити на користь позивача 28 400 грн матеріальної шкоди та 2 000 грн моральної шкоди у добровільному порядку, та зазначив, що у разі відмови, позивач буде вимушена звертатись до суду з відповідним позовом. Згідно з трекінгом поштового відправлення відповідачем зазначену претензію було отримано 03 січня 2024 року, однак будь-якої відповіді від нього не надійшло, вимоги позивача були залишені без задоволення. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частинами першою та другою статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Положеннями частини першої статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною першою статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною першою статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду, завдану внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок. Потерпілий має подати докази, що підтверджують факт завдання шкоди внаслідок ДТП, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Відповідно до частини шостоїстатті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 06 грудня 2023 року у справі № 760/22615/23 та доказуванню не підлягає. Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18) сформульовано висновок, що аналіз норм статей 1172 та 1187 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків). Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Частинами першою-четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивач, звертаючись до суду з цим позовом, зазначала про те, що водій [PERSON] , якого визнано винним у вчиненні ДТП, на момент її вчинення перебував у трудових відносинах з С(Ф)Г «Промінь», тому відшкодування матеріальної та майнової шкоди підлягає стягненню саме з юридичної особи. Проте, позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження того, що [PERSON] під час вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з С(Ф)Г «Промінь» та виконував свої трудові (службові) обов`язки. Крім того, позивачем не підтверджено, що нею дійсно були понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн, при розгляді адміністративної справи № 760/22615/23, які віднесені нею до матеріальної шкоди. Зокрема, в матеріалах справи наявна лише копія договору про надання юридичних послуг та правничої допомоги від 15 листопада 2023 року, водночас, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг в матеріалах справи відсутні. Суд, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача, оскільки останньою не доведено наявності правових підстав для покладення відповідальності за завдану їй матеріальну та моральну шкоду на відповідача. Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Ураховуючи те, що позов не підлягає задоволенню, то судові витрати, відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України покладаються на позивача. З огляду на викладене та

Outcome: dismissed