Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

Позивач Львівської\~філії ТОВ\~«Газорозподільні мережі\~України» в\~інтересах якої\~діє адвокат\~Турчиняк Я.І.\~через систему\~«Електронний суд»\~звернувся 11.09.2024\~року до\~суду з\~позовною заявою,\~в якій\~просить стягнути\~з відповідача\~заборгованість за\~розподіл природного\~газу в\~розмірі 5994,02\~грн боргу,82,85 грн - інфляційних втрат, 64,79 грн - 3% річних, 5994,02 грн пені, а також стягнути понесені судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між Львівською\~філією ТОВ\~«Газорозподільні мережі\~України» та\~відповідачем укладено\~договір розподілу\~природного газу\~на умовах\~типового адже\~боржник споживав\~природній газ,\~що документально\~підтверджується зміною\~показників лічильника\~газу побутового\~споживача.\~Львівська філія\~ТОВ «Газорозподільні\~мережі України»\~надавала відповідачу\~послуги з\~розподілу природного\~газу за\~період з\~вересня 2023\~року по\~травень 2024\~року.\~Відповідно до\~п.\~7\~глави 3\~розділу 6\~Кодексу газорозподільних\~систем,\~затвердженого постановою\~НКРЕКП від\~30.09.2015\~р.\~№2494,\~фактом приєднання\~споживача до\~умов договору\~розподілу природного\~газу (акцептування\~договору)\~є вчинення\~споживачем будь-яких\~дій,\~які засвідчують\~його бажання\~укласти договір\~розподілу природного\~газу,\~зокрема повернення\~підписаної заяви-приєднання,\~сплата рахунка\~Оператора ГРМ\~та/або\~документально підтверджене\~споживання природного\~газу.\~Відповідно до\~п.2.1\~розділу 2\~Типового договору\~розподілу природного\~газу,\~затвердженого постановою\~НКРЕКП від\~30.09.2015\~№ 2498,\~за цим\~Договором Оператор\~ГРМ зобов`язується\~надати Споживачу\~послугу з\~розподілу природного\~газу,\~а Споживач\~зобов`язується\~прийняти зазначену\~послугу та\~сплатити її\~вартість у\~розмірі,\~строки та\~порядку,\~визначені цим\~Договором.\~Відповідно до\~п.6.6\~розділу 6\~договору,\~оплата вартості\~послуги з\~розподілу природного\~газу за\~цим Договором\~здійснюється Споживачем,\~який є\~побутовим,\~до 20\~числа (включно)\~місяця,\~в якому\~надаються послуги\~з розподілу\~природного газу,\~на підставі\~рахунка Оператора\~ГРМ.\~Оплата здійснюється\~виключно грошовими\~коштами на\~поточний рахунок\~із спеціальним\~режимом використання\~Оператора ГРМ.\~Відповідно до\~п.8.1.\~розділу 8\~договору,\~за невиконання\~або неналежне\~виконання своїх\~зобов`язань\~за цим\~Договором Сторони\~несуть відповідальність\~згідно з\~цим Договором\~та чинним\~законодавством України.\~Відповідач отримав\~послуги,\~однак,\~за них\~не розрахувався\~в повному\~обсязі,\~внаслідок чого,\~у споживача\~виникла заборгованість\~перед Львівською\~філією ТОВ\~«Газорозподільні мережі\~України» в\~розмірі 5994,0\~грн.\~Крім того,\~відповідно до\~абз.\~2\~п.\~8.2\~розділу 8\~договору,\~у разі\~порушення побутовим\~споживачем \~строків оплати\~за цим\~договором він\~сплачує пеню\~в розмірі\~0,01\~відсотка суми\~боргу за\~кожний день\~прострочення,\~але загальний\~розмір нарахованої\~пені не\~може перевищувати\~100\~відсотків загальної\~суми боргу,\~а тому\~позивачеві нараховано\~5994,02\~грн пені.Також\~відповідно до\~ст.\~625\~ЦК України\~з позивача\~підлягають стягненню\~інфляційні втрати\~у сумі\~82,85\~грн та\~3%\~річних \~64,79\~грн. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 13.09.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач відзив на позовну заяву, у визначений судом п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження, не подав, заяви про поновлення строку для подання такого до суду також не скеровано. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 суд постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, оцінивши подані сторонами докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У відповідності до приписів ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що між Львівською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» та відповідачем укладено договір розподілу природного газу на умовах типового, адже боржник споживав природній газ, що документально підтверджується зміною показників лічильника газу побутового споживача, яка відображена в графі «покази ліч-ка» наданого розрахунку заборгованості. Львівська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» надавала відповідачу послуги з розподілу природного газу за період з вересня 2023 року по травень 2024 року, щомісячну вартість яких відображено в графі «нараховано грн.» наданого розрахунку заборгованості. Відповідач отримав послуги, однак, за них не розрахувався, внаслідок чого, у споживача виникла заборгованість перед Львівською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» в розмірі 5994,02 грн. Взаємовідносини між споживачами природного газу та Оператором ГРМ регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП за №2494 від 30.09.2015, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 №2496 та Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП за №2498 від 30.09.2015. Львівська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» є Оператором ГРМ, що здійснює діяльність з розподілу природного газу в рамках Кодексу газорозподільних систем, отриманої ліцензії та діючого законодавства України. Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, споживачі, в тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу. Оператор ГРМ зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу (пункт 3 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем). Відповідно до пункту 4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Згідно пункту 7 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Таких же висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01.11.2021 у справі № 591/4825/20 (провадження № 61-11470св21). Пунктом 2.1 розділу ІІ Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП за №2498 від 30.09.2015 (далі Типовий договір) визначено, що за цим договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість, у розмірі, строки та порядку визначені цим Договором. Згідно п 6.6 Типового договору, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Оператора ГРМ та в будь-який не заборонений законодавством спосіб. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦКУ, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 525 ЦКУ, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В нормативних актах в сфері ринку природного газу термін «розподіл природного газу» вживається і в розумінні фізичної доставки газу. Таким чином, послуга з розподілу природного газу не обмежується обов`язками оператора ГРМ щодо фізичної доставки обсягів природного газу до об`єктів споживача та формування кількісних показників обсягів спожитого (розподіленого) природного газу, а включає в себе в цілому процес забезпечення цілодобового доступу до ГРМ в межах приєднаної потужності об`єкта споживача для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу безпосередньо споживачу, і в розумінні цілого комплексу дій (заходів) оператора ГРМ, пов`язаних із забезпеченням безаварійності та належного стану ГРМ. Пунктом 5 частини два статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно п.п. 1, 3 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Матеріалами справи встановлено, що заборгованість відповідача перед Львівською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» становить 5994,02 грн. Беручи до уваги те, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували розрахунок заборгованості, як і не надав доказів належного виконання ним умов даного типового договору, суд, перевіривши зазначений розрахунок, вважає його підставним. Водночас, відповідно до ч. 1-3 ст. 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженої належним чином. Відповідно до абз. 2 п. 8.2 розділу 8 договору, у разі порушення споживачем, що є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожний день прострочення, але загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Також, статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що правовідносини, які передбачають обов`язок споживача оплатити фактично надані житлово-комунальні послуги та право замовника послуг вимагати відповідної плати, є за своєю правовою природою грошовим зобов`язанням, тому за прострочення його виконання підлягають застосуванню наслідки, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних від простроченої суми (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі за № 6-59цс13 та висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц). Як роз`яснив Верховний Суд України у правовій позиції від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15, закріплена в пункті 10 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово - комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України. Разом з\~тим, суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 р. № 206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" у період з 05.03.2022 року та по 30.12.2023 року було заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги та лише постановою № 1405 від 29.12.2023 скасовано дану заборону і визначено, що така заборона пощирюється лише на територіальні громади, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окуповані Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285); При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позивачем за період з 21.09.2023 по 21.05.2024 на суму заборгованості нараховано інфляційні втрати на суму 64,79 грн, пеню- на суму 5994,02 грн та 3 % річних- на суму 82,85 грн, а всього на загальну суму 6141,66 грн, що суперечить вимогам законодавства в частині нарахування вказаних сум по 30.12.2023 року, а тому суд вважає за необхідне вказану суму зменшити, виключивши нарахування за період з 21.09.2023 року по 30.12.2023 року та стягнути інфляційні втрати на суму 41,44 грн, пеню- на суму 5583,13 грн та 3 % річних- на суму 45,75 грн, а всього на загальну суму 5670,32 грн. За таких обставин позов слід задовольнити частково та стягнути із відповідача на користь позивача борг за надані житлово комунальні послуги на загальну сум 11664,34 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з ч. 2 ст. 164 ЦПК України у уразі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. Відповідно до платіжних інструкцій № 2616 від 28.05.2024 та № 242.24 від 10.04.2024 року позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Із врахуванням наведеного, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог на суму 2328, 32 грн (із розрахунку 11664,34 грн х 2422,40 грн. судового збору : 12135,68 грн).

Outcome: partial