Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

23.07.2024 [PERSON] , [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернулися до суду з позовом до районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про визнання права на приватизацію житла. У позові зазначено, що [PERSON] працюючий на підприємстві «Запоріжжитлоцивільбуд» у 1993 році отримав у користування квартиру [ADDRESS] (у гуртожитку). Починаючи з 11.10.1993 у вищезазначеній квартирі зареєстровані [PERSON] , його дружина [PERSON] (померла [INFO] ) та їх син - [PERSON] . Ордер на зазначений об`єкт нерухомості [PERSON] , не видавався. Підприємство «Запоріжжитлоцивільбуд» за час свого існування зазнало ряд змін та різних форм господарського управління (Трест, Акціонерне товариство, Відкрите акціонерне товариство), гарантійним листом від 04.02.1998 за вих. № 1/92 Акціонерного товариства «Запоріжжитлоцивільбуд» [PERSON] було гарантовано, що у разі його звільнення, квартира [ADDRESS] , в якій він проживає з родиною залишиться за ним. 15.11.1999 [PERSON] був за власним бажанням звільнений із підприємства «Запоріжжитлоцивільбуд». 04.04.2016 між [PERSON] та МКП «Основаніє» було укладено договір найму № 135552524 житла у будинках державного і комунального житлового фонду. За цим договором наймодавець надав наймачу у безстрокове користування житло у квартирі за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 46,35 кв.м. Бажаючи реалізувати своє право на приватизацію, 26.06.2024 [PERSON] звернувся до районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району з питанням приватизації житла за адресою: [ADDRESS] . Після відповідної перевірки, наданих [PERSON] документів, районною адміністрацією Запорізької міської ради по Вознесенівському району відмовлено у приватизації житла через відсутність ордеру на житло. На теперішній час, позивачі позбавлені можливості у позасудовому порядку вирішити питання щодо приватизації своєї квартири, тому змушені звернутися до суду із цим позовом та просять суд визнати за [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] право на приватизацію квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , зобов`язавши районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському району, провести дії по приватизації квартири за адресою: [ADDRESS] , за відсутності ордеру на квартиру. Ухвалою судді від 24 липня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження. Ухвалою суду від 19 вересня 2024 року підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті. Представник позивачів адвокат Шумський І.В. у судове засідання надав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи за відсутності представника. Рішення просить ухвалити згідно вимог чинного законодавства України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ст. 247 ЦПК України. Як передбачено ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст. ст. 11,15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. У відповідності зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши та проаналізувавши надані письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 14.03.1988 [PERSON] , [INFO] було прийнято на роботу в будівельно-монтажне управління Тресту «Запоріжжитлоцивільбуд» на посаду бетонника, що підтверджується трудовою книжкою [NUMBER] (а.с. 25-32). У 1993 році, [PERSON] , отримав від даного підприємства у користування квартиру [ADDRESS] (у гуртожитку). Зазначений об`єкт нерухомості, який було надано [PERSON] має загальну площу 37,4 кв.м. та складається з коридору (2,4 кв.м.), санвузла (4,5 кв.м.), двох кімнат (12,2 кв.м, та 17, 1 кв.м.), а також гардеробної (1,2 кв.м.). У цьому гуртожитку кімнати розташовуються за блочним типом та на один блок кімнат на мешканців виділяється спільна кухня площею (8,95 кв.м.), що підтверджується технічним паспортом ТОВ «ЗМБТІ», реєстраційний номер ТІ01:3345-7008-8320-3649 (а.с. 39-42). Ордер на зазначений об`єкт нерухомості [PERSON] , [INFO] , не видавався. Гарантійним листом від 04.02.1998 за вих. № 1/92 Акціонерного товариства «Запоріжжитлоцивільбуд» [PERSON] було гарантовано, що у разі його звільнення, квартира [ADDRESS] , в якій він проживає з родиною залишиться за ним (а.с. 33). 15.11.1999 [PERSON] був за власним бажанням звільнений із підприємства «Запоріжжитлоцивільбуд», що підтверджується копією його трудової книжки (а.с. 28). З 11.10.1993 у вищезазначеній квартирі по теперішній час зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відмітками про реєстрацію у паспортах позивачів та витягами з реєстру територіальної громади № 2024/007166771 від 19.06.2024 та № 2024/007166752 від 19.06.2024 (а.с. 14,16,19,). Також встановлено, що за вказаною адресою була зареєстрована дружина позивача [PERSON] [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.08.1984, та копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.11.2023 (а.с. 22, 23). 04.04.2016 між [PERSON] та МКП «Основаніє» було укладено договір найму № 135552524 житла в будинках державного і комунального житлового фонду. За цим договором наймодавець надав наймачу у безстрокове користування житло у квартирі за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 46,35 кв.м. (а.с. 34-35). 26.06.2024 [PERSON] звернувся до районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району з питанням приватизації житла за адресою: [ADDRESS] . Листом від 08.07.2024 за № М-0711 районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району [PERSON] було відмовлено у приватизації житла, посилаючись на відсутність ордеру про надання жилої площі (а.с. 38). Як встановлено ч.ч. 1, 2 ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Крім того, як встановлено ч. 2 ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За змістом ст. 58 ЖК України, ордер є єдиною підставою для вселення у жиле приміщення. Відповідно до п. п. 69, 70, 72 Постанови ради Міністрів Української РСР від 11 грудня 1984 року № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР»(розділ IV), ордер на жиле приміщення видається на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів та є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, дійсний протягом 30 днів. Ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі по тексту - Закон України) до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Ч. 1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина (ч. 3 ст. 8 Закону України). Відповідно до п. п. 17-18 Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, який затверджений наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396 (зі змінами) громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру звертається в орган приватизації з заявою та такими документами: копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним; копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо); довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі; технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок; копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності); заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» об`єктом приватизації є квартири, які перебувають в віданні місцевих Рад, державних підприємств, установ, організацій, незалежно від їх відомчої належності. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», - приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. З аналізу вказаних правових норм випливає, що ордер це документ, що має тимчасову дію та є законною підставою вселення особи до житлового приміщення. При цьому, у даному випадку, встановлено, що позивачу ордер не видавався, та він з родиною був вселений у дане житло на законних підставах, де зареєстровані та мешкають по теперішній час. Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірну квартиру позивачів не розповсюджується. Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. З огляду на вказані обставини відповідно до приписів Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» позивачі мають право на приватизацію жилого приміщення - квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 1 ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Отже, суд приходить до висновку, що позивачі мають право на приватизацію квартири, в якій вони зареєстровані і мешкають, а відмова відповідача в реалізації їх права на приватизацію порушує конституційне права позивачів на житло. Враховуючи вищевказане, той факт що законодавством не передбачена така підстава для відмови в проведенні приватизації як відсутність ордеру на вселення, інших підстав чи обставин для відмови у проведені приватизації, відповідач не зазначив, тому суд вважає відмову відповідача у приватизації житла по заяві позивача неправомірною, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved