Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

04.07.2024 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №1/4074639 від 07.04.2021 року у розмірі 18269,10 грн., а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 07 квітня 2021 року між позивачем та [PERSON] було укладено Комплексний договір №4/3289722, відповідно до умов якого, Банк надає Позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. А Позичальник зобов`язався повернути Банку кредит у порядку та в строки, встановлені договором. Згідно Договору, Банк зобов`язався надати відповідачу 15000,00 грн. - на споживчі потреби зі строком кредитування - до 06.04.2025 року включно. Зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 11,00 % річних. Позивач вказує, що надав позичальнику грошові кошти на умовах визнаних Кредитним договором. [INFO] [PERSON] померла у віці 56 років. Станом на 19 червня 2024 року сума заборгованості за наданим кредитом становить 18269,10 грн., яка складається з: заборгованості по простроченому тілу кредиту у розмірі 12005,06 грн.. заборгованість по комісії у розмірі 4875,00 грн.. заборгованість по процентам у розмірі 1389,04 грн. 27 квітня 2023 року АТ «Креді Агріколь Банк» зверталось до Десятої київської державної нотаріальної контори з претензією до спадкоємців померлої [PERSON] 11 вересня 2023 року АТ «Креді Агріколь Банк» отримано відповідь від Десятої київської державної нотаріальної контори про те. що спадкоємцем померлої [INFO] [PERSON] є її чоловік [PERSON] .. Позивачем були направлені вимоги до спадкоємця, однак на час подачі позовної заяви будь - яких відповідей не отримано, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 15.07.2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Ухвалою суду від 17 липня 2024 року клопотання позивача про витребування доказів - задоволено. Витребувано від Десятої київської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію матеріалів спадкової справи №353/2023 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] . 27 серпня 2024 року на адресу суду надійшли витребувані матеріали спадкової справи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач будучи повідомлений належним чином, процесуальним правом подати відзив на позовну заяву - не скористався. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано до суду заперечень щодо розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 07 квітня 2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладений Кредитний договір №1/4074639, відповідно до умов якого, Банк надає Позичальнику кредит в сумі 15000,00 грн. строком на 48 місяців з 07.04.2021 року по 06.04.2025 року. а позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток №1 до Договору, що є невід`ємною його частиною), як День повернення кредиту). Згідно п. 1.3.1. Договору, за користування кредитом позичальник сплачує: процентну винагороду щомісячно у розмірі 11,00 % річних, починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за Договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Як вбачається з матеріалів справи, банк виконав покладені на нього зобов`язання, а саме перерахував на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 15000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією (а. с. 9) Як убачається з виписки з рахунку за кредитним договором №1/4074639 від 07.04.2021 року, позичальник неналежним чином не виконував покладені на нього зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим, станом на 19.06.2024 року утворилась заборгованість по простроченому тілу кредиту у розмірі 12005,06 грн. та заборгованість по процентам у розмірі 1389,04 грн., що підлягає стягненню з відповідача, оскільки розмір заборгованості підтверджується долученими до справи доказами, в свою чергу відповідач не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання договірних зобов`язань. Окремо позивачем пред`явлено вимоги про стягнення з відповідача 4875,00 грн. Відповідно до п. 1.3.2 Договору, за користування кредитом позичальник сплачує: комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості: щомісячно у розмірі 2,5 % у місяць від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 Договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів, тощо. У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 року у справі № 204/224/21, зроблено наступний правовий висновок: «10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».» Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язанні з розрахунково-касовим обслуговуванням, передбачена в розділі 7.2 «Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договром про споживчий кредит», що є Додатком №1 до Компексного договору№ 1/4074639 від 07.04.2021 року. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості складає з 07 квітня 2021 по 06 квітня 2025 року - по 375,00 грн. на місяць, всього 18000,00 грн. При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), крім того, визначений перелік послуг у кредитному договорі за який сплачується комісія включає інформацію, яка надається безоплатно у відповідності до ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування» Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення пункту 1.3.2 щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення. Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22). За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення 4875,00 грн. комісії та є необгрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] померла [INFO] . 05 травня 2023 року Пат «Креді Агріколь банк» звернулось до Десятої київської державної нотаріальної контори з претензією до спадкоємців [PERSON] про необхідність здіснити погашення заборгованості за кредитним договором №1/4074639 від 07.04.2021 року у розмірі 18269,10 грн. Згідно частин 1 - 2 ст. 1281 ЦК України. спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 353/2023 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , 11 серпня 2023 року [PERSON] звернувся до Десятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 24 жовтня 2023 року державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори Домашко В. В.. спадкоємцем майна [PERSON] є її чоловік [PERSON] .. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач неодноразово направляв на адресу відповідача вимогу (від 12 вересня 2023 року, від 08 лютого 2024 року, від 22 травня 2024 року) про необхідність здіснити погашення заборгованості за кредитним договором №1/4074639 від 07.04.2021 року у розмірі 18269,10 грн. За наведених обставин, оскільки [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , позивач у визначений законом строк направив вимогу до спадкоємця, ПАТ «Креді Агріколь Банк» правомірно пред`явило вимоги до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1/4074639 від 07 квітня 2021 року укладеного між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] , ухвалюючи рішення суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по простроченому тілу кредиту у розмірі 12005,06 грн. та заборгованість по процентам у розмірі 1389,04 грн, в іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2220,00 грн., пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: partial