Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

26 червня 2024 року керівник Роменської окружної прокуратури Кулижкіна Андрія Васильовича, в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Біловоди», в якому просить: конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області земельну ділянку, що належить громадянці російської федерації [PERSON] з кадастровим номером 5924182300:02:007:0028 площею 3,5168 га, що розташована на території Роменської територіальної громади (колишня Бобрицька сільська рада) Сумської області; стягнути з [PERSON] на користь Сумської обласної прокуратури 2 422,40 грн. судового збору, сплаченого за пред`явлення цього позову, та за заяву про його забезпечення 1 211,20 грн. Позов обґрунтовано тим, що Роменською окружною прокуратурою за результатами вивчення питання законності використання землі сільськогосподарського призначення на території Роменського району Сумської області виявлено порушення вимог чинного земельного законодавства. Встановлено, що згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за [PERSON] , як іноземною громадянкою, 01.10.2018 зареєстровано право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5924182300:02:007:0028, площею 3,5168 га. Державна реєстрація права власності на земельну ділянку здійснена приватним нотаріусом Проскурня Л.І., Роменський районний нотаріальний округ (відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 43270278 від 01.10.2018). Підставою державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 5924182300:02:007:0028 були свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 1790, 1792 від 01.10.2018. Земельна ділянка успадкована відповідачкою від померлої [PERSON] , яка була її власницею на підставі державного акту серії СМ № 021466 від 01.07.2003. У той же час перебування вказаної земельної ділянки у приватній власності громадянки російської федерації [PERSON] порушує вимоги ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України. Ухвалою судді від 04.07.2024 року по справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою судді від 27.06.2024 року накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером 5924182300:02:007:0028, площею 3,5168 га, яка розташована на території Роменської територіальної громади Роменського району Сумської області, заборонено [PERSON] розпоряджатись, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером 5924182300:02:007:0028, площею 3,5168 га, яка розташована на території Роменської територіальної громади Роменського району Сумської області. 22 липня 2024 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому не заперечувала проти задоволення позову та подальшого продажу земельної ділянки на загальних торгах, з виплатою їй ціни проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, розгляд та вирішення справи просила провести за її відсутності. Ухвалою суду від 31 липня 2024 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні прокурор [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник Головного управління Держгеокадастру у Сумській області в клопотанні до суду просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити згідно пояснень по справі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, однак про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за [PERSON] , як іноземною громадянкою, 01.10.2018 зареєстровано право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5924182300:02:007:0028, площею 3,5168 га. Державна реєстрація права власності на земельну ділянку здійснена приватним нотаріусом Проскурня Л.І., Роменський районний нотаріальний округ (відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 43270278 від 01.10.2018). Підставою державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 5924182300:02:007:0028 були свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 1790, 1792 від 01.10.2018. Земельна ділянка успадкована відповідачкою від померлої [PERSON] , яка була її власницею на підставі державного акту серії СМ № 021466 від 01.07.2003. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно спірна земельна ділянка з кадастровим номером 5924182300:02:007:0028 перебуває в оренді у ТОВ «Агрофірма «Біловоди» на підставі договору оренди від 02.10.2018 року. Разом із цим, Роменською окружною прокуратурою виявлено порушення статей 13, 14, 41 Конституції України, статей 80, 81, 145 Земельного кодексу України при використанні [PERSON] зазначених земельних ділянок. Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої статті 81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із ч. 3 ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до частини п`ятої статті 22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Одночасно за змістом частини четвертої статті 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно із ст. 356 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Так, статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. В даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що [PERSON] порушила визначену ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України процедуру використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення та як іноземна громадянка не відчужила їх упродовж року після набуття права власності. На даний час вона без перешкод використовує спірні земельні ділянки на території України. Наразі продовольча безпека України потребує величезної уваги, що тягне за собою невідкладне вжиття вичерпних заходів щодо повернення земельних ділянок у власність держави та їх подальше використання з метою забезпечення потреб у першу чергу громадян України. Окрім цього, воєнні дії, які ведуться на території України вкрай негативно впливають на продовольчі процеси у нашій державі, зокрема багато земель сільськогосподарського призначення на територіях, де ведуться активні бойові дії, на даний час забруднені та не можуть використовуватись за призначенням, сотні гектарів залишаються окупованими. Це в сукупності призведе до зниження врожайності, тому у цих умовах важливим є те, щоб кожна земельна ділянка, яка використовується з порушенням вимог законодавства була безумовно повернута у власність держави. Підставою представництва прокурором інтересів держави в даних спірних правовідносинах є бездіяльність органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах - ГУ Держгеокадастру у Сумській області (ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»). Правовий висновок щодо застосування ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Підставою для представництва в суді інтересів держави стали факти порушення законодавства при використанні іноземною громадянкою [PERSON] земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка не відчужила її упродовж року після набуття права власності. Дана процедура безумовно передбачена чинним земельним законодавством (ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України). Ця норма є імперативною та не передбачає винятків. З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності [PERSON] критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ. Обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка [PERSON] незаконно використовує, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які незаконно використовуються іноземними громадянами. Зазначений спосіб захисту чітко визначений ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземною громадянкою, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (з 01.10.2018 року по даний час) не відчужила її, позов визнала, є підстави для її конфіскації у власність держави. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, тому з відповідача на користь Сумської обласної прокуратури необхідно стягнути кошти, витрачені на сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн. судового збору, сплаченого за пред`явлення цього позову, та за заяву про його забезпечення 1 211,20 грн., що разом становить 3633,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved