Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 24.04.2010 року, від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , на даний час сім`я розпалася, в сім`ї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття, внаслідок чого збереження шлюбу суперечить інтересам позивача і за таких обставин позивач вважає сумісне життя і збереження шлюбу неможливим, а тому просив суд шлюб між ними розірвати. Ухвалою судді від 14.08.2024 року було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явився, 19.09.2024 року подав суду заяву в якій просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує проти заочного розгляду справи не заперечує. Судові витрати залишає за собою. (а.с.23). В судове засідання відповідач повторно не з`явилася, про день та час розгляду даної справи була повідомлена належно, жодних клопотань чи заперечень суду не подала, та відповідно до положень ст.128, 130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлена належно про розгляд справи. На підставі ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 24.04.2010 року зареєстрували шлюб, у відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 306, від шлюбу мають двох малолітніїх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Наведене підтверджується матеріалами справи. Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони припинили подружні відносини, позивач категорично не бажає відновлювати стосунки з [PERSON] , зазначає, що його рішення щодо розірвання шлюбу виважене і кінцеве. З листопада 2022 року дружина разом з дітьми проживають за кордоном в Королівстві Норвегія, куди виїхали в зв`язку з введеннням військового стану на території держави, позивач весь час з відповідачкою спілкувалися в телефонному режимі, а потім під час повернення на короткий період дружини в Україну, [PERSON] повідомила, що має іншого чоловіка, з яким підтримує відносини. Позивач вказав на підстави розірвання шлюбу - відсутність почутттів та формальне існування шлюбу. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Позивач просив залишити судові витрати за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved