Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] 26.08.2024 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2023 року по червень 2024 року, станом на 31.07.2024 року, в сумі 48600 гривень 00 копійок. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі судового наказу Київського районного суду м. Одеси від 09.02.2021 року по справі №947/3415/21 з відповідача, [PERSON] , стягуються щомісячно аліменти на користь позивачки, [PERSON] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 01.02.2021 року до досягнення донькою [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Позивач вказує, що вона пред`явила наведений судовий наказ до примусового виконання в Перший Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) де було відкрите виконавче провадження. Відповідач з лютого 2021 року по березень 2023 року не сплачував аліменти на утримання доньки, відповідно у нього виникла заборгованість по аліментах, яка станом на 01.04.2023 року становить 82 829,00 грн. Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 09.10.2023 року по справі №947/15891/23 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 82829,00 грн. Поряд з цим, як вказує позивачка, відповідач і надалі не сплачує аліменти, за наслідком чого в останнього за період з квітня 2023 року по червень 2024 року виникла заборгованість по сплаті аліментів в сумі 48600,00 грн. Станом на 31.07.2024 року неустойка розрахована на вказану суму заборгованості по аліментам за період з квітня 2023 року по червень 2024 року становить в сумі 118584,00 грн. Приймаючи, викладене позивачка вважає наявними підстави для стягнення з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2023 року по червень 2024 року в розмірі суми заборгованості , а саме в сумі 48600,00 грн. Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. на підставі судового наказу №947/18579/20, винесеного 14.07.2020 Київським районним судом м. Одеси, з відповідача стягуються аліменти на користь [PERSON] на малолітню [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки з усіх видів доходів (заробітку) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.07.2020 року до досягнення дитиною повноліття [INFO] . На підставі вказаного судового наказу, державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Нємазенко А.В. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документа, в рамках якого, з підстав невиконання відповідачем покладених на нього судовим наказом обов`язків, у останнього виникла заборгованість у розмірі 27721,25 грн. за період з 07.07.2020 року по 30.04.2021 року. Позивачка у позові стверджує, що станом на 24.05.2021 року, пені за прострочення сплати аліментів лише за період з 07.2020 року по 11.2020 року перевищує суму боргу, у зв`язку з чим, враховуючи положення статті 196 СК України, просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі заборгованості за розрахований період у розмірі 27721,25 грн. Зазначені обставини стали підставою для звернення позивачки до суду з цим позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 27.08.2024 року вказану позовну заяву залишено без руху. 02.09.2024 року позивачем на виконання вказаної ухвали суду, надано заяву про усунення недоліків. Оглянувши матеріали справи, суддею встановлено, що позивачем усунуті недоліки поданої заяви у відповідності до ухвали судді від 27.08.2024 року, позовна заява відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України. Підстави для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження, визначених у ст. 185, 186 ЦПК України, відсутні. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 11.09.2024 року, прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання з повідомленням сторін по справі. У судове засідання призначене на 21.10.2024 року позивачка не з`явилась, однак до суду надійшла заява від останньої про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за її відсутності, в якій позивачка зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання призначене на 21.10.2024 року не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з відповіддю з відділу адресної довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За наслідком встановленого зареєстрованого місця проживання відповідача, уся судова кореспонденція суду, у тому числі копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позовної заяви з додатками до неї, судова повістка, скеровувалась судом разом з рекомендованим поштовим повідомленням про відправлення поштової кореспонденції на ім`я [PERSON] за вказаною адресою місця реєстрації, яка повернута до суду без вручення. Отже, відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце проведення судового засідання, однак не з`явився без поважних причин, не скориставшись процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву. Згідно з ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі зокрема неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За наслідком викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуюче вищевикладене, судом у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України постановлена ухвала про заочний розгляд справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до\~ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі судового наказу Київського районного суду м. Одеси від 09.02.2021 року по справі № 947/3415/21 з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 01.02.2021 року до досягнення донькою [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Постановою Державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Семенішиної Ю.М. від 16.02.2023 року було відкрито виконавче провадження № 71063109. Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 09.10.2023 року по справі №947/15891/23, яке набрало законної сили 09.11.2023 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 82829,00 грн. Як вбачається з вказаного рішення суду, дана сума неустойки була стягнута з відповідача за наслідком наявної суми заборгованості по сплаті аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , яка утворилась за період з лютого 2021 року по березень 2023 року в рамках виконавчого провадження ВП №71063109. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)у виконавчому провадженні ВП №71063109, у [PERSON] станом на 26.06.2024 року, наявна заборгованість по сплаті аліментів за період з лютого 2021 року по червень 2024 року складає 131429,00 гривень. Отже, заборгованість відповідача по сплаті аліментів, за неохоплений рішенням Київського районного суду міста Одеси від 09.10.2023 року по справі №947/15891/23, період, а саме з квітня 2023 року по червень 2024 року включно становить в сумі 48600,00 грн. (131429,00 - 82829,00 = 48600,00). Позивачем [PERSON] здійснено розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів виходячи з вищевказаної суми заборгованості за період з квітня 2023 року по червень 2024 року включно в сумі 48600,00 грн., за яким, станом на 01.07.2024 року, загальний розмір неустойки (пені) становить в сумі 118584,00 гривень. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27 лютого 1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України в разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з ким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. Відповідно до ст.150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ст. 18 «Конвенції про права дитини» батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Отже утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги, є природним обов`язком батьків. Згідно зі ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Частиною 4\~ст. 195 СК України\~встановлено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм\~глави 49 ЦК України,\~неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо. Згідно із п. 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~передбачена\~ст. 196 СК\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованості утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасної виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У відповідності до ч.2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до\~статті 89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України до суду не надано доказів на підтвердження матеріального та сімейного стану платника аліментів, що б підтверджувало підстави для зменшення розміру пені, як і доказів на підтвердження того, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з вини відповідача по справі. Перевіривши поданий позивачем розрахунок неустойки, судом встановлено його відповідність та вірність. Проаналізувавши усі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та надаючи оцінку кожному доказу окремо, встановивши, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, суд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на [PERSON] , [INFO] , за період з квітня 2023 року по червень 2024 року включно. Враховуючи положення ст. 196 СК України, оскільки позивачем вірно проведено розрахунок неустойки, який становить 118584,00 грн., однак, оскільки розрахований розмір неустойки (пені) значно перевищує сукупний розмір заборгованості по аліментам за період з квітня 2023 року по червень 2024 року включно, що становить в сумі 48600,00 грн., враховуючи положення ст. 196 СК України, якою встановлено, що неустойку (пеня) може становити не більше 100 відсотків заборгованості, суд вважає, що вимога позивача про стягнення неустойки (пені) саме у сумі 48600, 00 грн. (тобто не більше 100 відсотків заборгованості) є обґрунтованою та підлягаючою до задоволення. Одночасно, суд вважає за необхідне значити, що 06 лютого 2018 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів». Прийняття даного нормативно-правового акту спрямоване на забезпечення належного виконання рішень щодо стягнення аліментів. Так, запроваджено нові засоби примусового виконання рішень відносно боржників, які мають заборгованість зі сплати аліментів у розмірі, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців. Зокрема, Законом встановлюється тимчасове обмеження таких осіб у праві виїзду за межі України, тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, тимчасове обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною зброєю, тимчасове обмеження боржника у праві полювання. Крім того, передбачено новий вид адміністративного стягнення суспільно корисні роботи, які полягають у виконанні особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, оплатних робіт, вид яких визначає відповідний орган місцевого самоврядування. Враховуючи наведене, суд вказує, що стягнення пені за період прострочення сплати аліментів, не є єдиним способом забезпечення виконання зобов`язання. Натомість, в межах виконавчого провадження уповноваженими особами можуть бути застосовні примусові заходи виконання рішення про стягнення аліментів, спрямовані на зменшення заборгованості по аліментах. Відповідно до\~\~ ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. \~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. \~Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. \~При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду \~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). При вищевикладених обставинах, суд вважає позов [PERSON] підлягаючим задоволенню. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються:\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача;\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача;\~у разі\~часткового задоволення\~позову -\~на обидві\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються зокрема позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. З урахуванням вищевикладеного, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211 гривень 20 копійок. Вимог стосовно відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивачкою не заявлено. При вищевикладених обставинах та

Outcome: approved