Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

\~ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет»\~ звернулось до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 05.01.2022 між ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» та [PERSON] укладено Договір № 6222529 про надання кредиту, на підставі якого ТОВ «Фінансово-кредитний Супермаркет» надало відповідачу грошові кошти в сумі 103 100 грн. для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності, у безготівковій формі, шляхом перерахування на рахунок відповідача. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання та перерахував відповідачу кошти, у той же час відповідач зобов`язання належним чином не виконав внаслідок чого, виникла заборгованість, яка станом на 01.06.2024 становить 274\~086, 83 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 90\~726, 85 грн.; заборгованість по відсотках 63\~353, 68 грн.; заборгованість по комісії 120\~006, 30 грн. На підставі викладеного, просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет»\~заборгованість за Договором № 6222529 про надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 09.11.2021 в сумі 274\~086, 83 грн., а також судові витрати. Ухвалою судді від 10.07.2024 у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» подав письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, яка обґрунтована тим, що договір про\~надання коштів\~у позику,\~в тому\~числі і\~на умовах\~фінансового кредиту\~№6222529\~від 09.11.2021,\~зі строком\~повернення кредиту\~до 08.11.2024.\~Отже,\~позовні вимоги\~направлені на\~дострокове стягнення\~заборгованості.\~Так,\~звернення до\~суду з\~позовом про\~дострокове повернення\~коштів за\~кредитним договором\~не замінює\~визначений ст.\~16\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» порядок\~направлення письмової\~вимоги про\~дострокове повернення\~коштів.\~Також,\~позивачем не\~надано до\~позовної заяви\~досудової вимоги\~про дострокове\~повернення кредитної\~заборгованості та\~процентів за\~користування кредитними\~коштами за\~договором про\~надання коштів\~у позику,\~в тому\~числі і\~на умовах\~фінансового кредиту\~№ 6222529\~від 09.11.2021.\~Доказів повідомлення\~відповідача про\~зазначену вимогу\~матеріали справи\~не містять.\~Не надано\~позивачем і\~доказів на\~підтвердження того,\~що ним\~надсилався на\~адресу відповідача\~лист про\~розірвання укладеного\~кредитного договору,\~що давало\~б йому\~право вимоги\~дострокового повернення\~кредитних коштів.\~застосовуючи умови\~кредитного договору\~та вимоги\~ст.\~16\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування»,\~не має\~правових підстав\~зробити висновок,\~що у\~позивача виник\~обов`язок\~дострокового повернення\~усієї суми\~кредиту.\~Вручення такої\~вимог є\~саме тією\~обставиною,\~яка обов`язково\~входить у\~предмет доказування\~у такій\~категорії спорів\~та за\~сформованими позивачем\~підставами пред`явленого\~позову.\~Щодо стягнення\~з відповідача\~заборгованості за\~комісією у\~сумі 120\~006,30\~грн.\~зазначає,\~що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». На підставі викладеного, просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник відповідача надав відповідь на відзив, в якому заперечував щодо обґрунтування представника позивача, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступні підстави. Судом встановлено, що 09.11.2021 між ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» та [PERSON] укладено Договір № 6222529 про надання кредиту, на підставі якого ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» надало відповідачу грошові кошти в сумі 103\~100 грн. для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності, у безготівковій формі. Відповідач зобов`язався своєчасно погашати кредит, сплачувати фіксовану процентну ставку за користування кредитом із розрахунку 28 % річних від суми заборгованості та виконувати інші зобов`язання згідно цього договору. Пунктом 2.5. Договору передбачено, що позичальник за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно сплачує комісійну винагороду у розмірі 4 % від суми кредиту, зазначену у п. 1.1. Договору кредиту. Відповідно до пункту 4.1. Договору в разі порушення умов та/або невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, передбачених цим договором, винна Сторона відшкодовує потерпілій Стороні усі завдані у зв`язку з цим збитки, зокрема, витрати понесені стороною та не отримані Стороною доходи, які б вона одержала, якби зобов`язання були виконані належним чином. Розмір збитків від інфляційних процесів обчислюється виходячи з індексу інфляції на момент пред`явлення своїх вимог. Пунктом 4.7. Договору сторони надійшли згоди, що відповідно до ст. 625 Цивільного Кодексу України Позичальник у випадку прострочення ним виконання зобов`язань по поверненню Кредитодавцю сум кредиту та/або процентів за користування кредитом, зобов`язаний сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час простроченого платежу. 09.11.2021 року ТОВ «Фінансово - кредитний Супермаркет» перерахувало на рахунок [PERSON] грошові кошти за кредитним договором № 6222529 в розмірі 107 000 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції № 1146 від 09.11.2021. У зв`язку з порушенням умов договору заборгованість відповідача станом на 01.06.2024 становить274\~086, 83 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 90\~726, 85 грн.; заборгованість по відсотках 63\~353, 68 грн.; заборгованість по комісії 120\~006, 30 грн. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною другою статті 1054ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як зазначалося вище з матеріалів справи вбачаться, що відповідач уклав із відповідачем відповідний кредитний договір, який підписаний кваліфікованим електронним підписом. Представник позивача у своєму відзиві не заперечувала ту обставину, що відповідач укладав вказаний кредитний договір та отримав грошові кошти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором, а якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 1049 ЦК України зобов`язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно дост.1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.\~ Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що договором № 6222529 передбачено, що відповідач зобов`язався своєчасно погашати кредит, сплачувати фіксовану процентну ставку за користування кредитом із розрахунку 28 % річних від суми заборгованості, суд вважає, що вимоги позивача в цій частині є такими, що ґрунтуються на нормах закону та підлягають задоволенню. Щодо стягнення з позивача заборгованості по комісії в сумі 120\~006, 30 грн., суд вважає необхідним зазначити наступне. Законом України «Про споживче кредитування»\~передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Згідно з ч. 6\~ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит. До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1\~ст. 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. В п. 2.5 кредитного договору визначено, що за обслуговування кредитної заборгованості, позичальник щомісячно сплачує комісійну винагороду у розмірі 4% від суми кредиту зазначену в п.1.1 цього Договору. Встановивши у кредитному договорі сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту щомісячними платежами, що відповідно до розрахунку заборгованості у загальному розмірі складає 120\~006, 30 грн. , банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику. Розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що оспорюванні умови кредитного договору є несправедливими. При цьому, згідно з розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, загальний розмір плати за комісію\~120\~006, 30 грн. є суттєвим порівняно із розміром кредиту, отриманого позивачем, що вочевидь не можна визнати справедливим та розумним. А, отже колегія суддів приходить до висновку про неправомірне нарахування позивачем комісійної винагороди. Аналогічна позиція міститься постанові Верховного Суду від 09 лютого 2024 року (справа №337/3703/22). На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у сумі 90\~726, 85 грн. та заборгованість по відсотках у сумі 63\~353, 68 грн., що в загальному розмірі становить 150\~080, 53 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову даної категорії позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 4111, 30 грн. Враховуючи те, що задоволено 54,76 % позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2251, 35 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (4111, 30 грн. х 54,76 % / 100%). На підставі викладеного,

Outcome: partial