Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-10 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Добротвірської\~селищної \~Львівського району\~Львівської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач зазначає,\~що її\~мама [PERSON] \~померла [INFO] та батько [PERSON] помер [INFO] . Після їх\~смерті відкрилася\~спадщина до\~складу якої\~входитьправо\~на земельну\~ділянку (пай),\~як працівникам колгоспу. Працівникам соціальної сфери були надані земельні ділянки в розмірі середньої земельної частки (паю) із земель, які використовував колгосп «АВАНГАРД» площею 3.27 га., а відтак така сама середня земельна частка належала кожному з моїх померлих батьку та матері. Далі відбулась ліквідація колгоспу «АВАНГАРД» і всі власники земельних паїв об`єднались в спілку власників селянських господарств, СВСГ «Полісся» . В подальшому на території Незнанівської сільської ради була створена Приватна агрофірма , ПАФ «ПОЛІССЯ» і власники земельних паїв передали свій пай і пай моєї покійної матері в оренду приватній агрофірмі (ПАФ) «Полісся», СВСГ «ПОЛІССЯ» була ліквідована і власники земельних паїв передали свої в оренду агрофірмі «Полісся.» . Позивач в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у судове засідання не з"явився, подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, з приводу задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З урахуванням того, що відповідач визнає позов, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів у підготовчому судовому засіданні. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] про що складено відповідний актовий запис № 25. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] про що складено відповідний актовий запис № 20. Згідно ст.118 Земельного кодексу України на земельну ділянку, яка перебуває у фактичному користуванні фізичної особи, зацікавленої у її приватизації, виготовляється технічна документація із землеустрою для складання документу (державного акту), що посвідчує право власності на земельну ділянку. Відповідно до Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, яка затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999;року №43, яка діяла на момент формування списків і видачі державних актів - державні акти заповнювалися і видавалися в двох примірниках - один видавався землевласнику а інший з відміткою «архівний» та відповідною документацією із землеустрою залишався на зберіганні у районному відділі (управлінні) Держкомзему (на сьогоднішній день Держземагенства). Відповідно до п. 2 розділу 7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року - вважаються сформованими незалежно від присвоєння кадастрового номера. Згідно наказу №168 від 15 липня 2008 року «Про внесення змін та доповнень до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації, зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі» встановлено, що заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою покладається на Центр державного земельного кадастру та його структурні підрозділи. Згідно з п. 9 Порядку ведення Державного земельного кадастру здійснення державної реєстрації земельних ділянок, присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам та проведення перевірки відповідності поданих документів вимогам законодавства віднесено до повноважень Державного кадастрового реєстратора територіальних органів Держземагентства у районах та містах обласного значення. Згідно ст.6 Земельного кодексу України, що суб`єктом права на земельну частку (пай) є громадянин України, який має право на одержання у власність земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства, яка передається безкоштовно в межах середньої земельної частки. Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють в сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі. До числа осіб, які працюють у сільському господарстві, належать усі працівники колективих сільськогосподарських підприємств, підсобних сільських господарств, селянських (фермерських) господарств, інших сільськогосподарських підприємств, установ і організацій. Згідно Земельного кодексу України передбачено, що право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, земельного кодексу України. Згідно п. ґ ст. 81 ЗКУ громадянин України набув права власності на земельну ділянку на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної її земельної частки (паю). Відповідно до ст.25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з втратою оригіналів правовстановлюючих документів, не може бути захищене в інший спосіб. Положеннями статей 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини другої статті 16 ЦК Україниспособом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Виходячи з\~вищевикладеного та\~враховуючи,\~що позивач\~прийняв спадщину\~в установленому\~законом порядку\~після смерті [PERSON] \~та [PERSON] але оформити своє право власності на спадкове майно не має можливості, порушене право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 206\~ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved