Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-17 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту із нерухомого майна. В обґрунтування позову зазначають, що [INFO] у віці 55 років помер батько та чоловік [PERSON] , [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина на: ? ??земельна ділянка, кадастровий номер 5622687000:20:001:0248, площа 0,3 га, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 2337311156226, розмір частки 1/1; ? ??будівля забійного цеху, площа 20.6 кв.м., адреса: [ADDRESS] , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 1885135656226, розмір частки 1/1; ? ??земельна ділянка, кадастровий номер 5622687000:17:001:0024, площа 1.7649\~га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, адреса: Рівненська область, с/рада Уїздецька, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 1163929456226; земельна ділянка, кадастровий номер 5624680700:05:014:0712, площа 0.1 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: Рівненська область, с.Біла Криниця, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 643472856246, розмір частки 1; ? ??квартира, адреса: [ADDRESS] , форма власності приватна, частка власності 1/1, реєстраційний номер майна 8921418; [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями. Зважаючи на\~те,\~що вони\~фактично проживають\~у м.\~Київ і\~не мають\~можливості часто приїздити у м. Рівне, одразу після смерті батька, звернулись до нотаріуса для отримання консультації щодо подальшого оформлення спадщини. Здійснивши перевірку наявного у спадкодавця майна, нотаріус повідомила про те, що на все майно накладено два арешти та те, що оформлення свідоцтва про право власності в такому випадку є неможливим. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта від 29.11.2023\~року № 356316898, виданого Департаментом цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, один арешт нерухомого майна був зареєстрований 11.09.2007\~року, реєстраційний номер обтяження № 5638345, реєстратор: Перша рівненська державна нотаріальна контора Рівненської області; підстава обтяження: постанова, б/н, 06.09.2007\~року, Відділ державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції; заявник: відділ ДВС Рівненського міського управління; інший - 26.01.2012\~року, реєстраційний номер обтяження № 12097411, реєстратор: Рівненська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; підстава обтяження: постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження,\~26888165, 26.01.2012, ВДВС Рівненського МУЮ; обтяжувач: Відділ ДВС Рівненського міського управління юстиції). Звернувшись до відповідача, їм повідомили те, що станом на зараз в останнього на виконанні знаходиться лише одне провадження від 07.02.2022\~року № 68532448\~(стягувач Головне управління ДПС України у Рівненській області). В частині, що стосується накладених арештів, вказали лише те, що вони датовані\~2007\~та\~2012\~роками. Зважаючи на те, що [PERSON] помер, відповідач в особі державного виконавця Лаворика М., 05 грудня\~2023\~року виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 68532448\~на підставі п.3 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно цієї постанови, батька [PERSON] було виключено з Єдиного реєстру боржників. Відповідно до інформації у Єдиному реєстрі виконавчих проваджень станом на зараз, всі виконавчі провадження відносно [PERSON] - завершені, однак, накладені на все майно арешти досі залишаються не знятими. Таким чином, через накладені арешти вони не можуть реалізувати своє право на спадкове майно померлого чоловіка та батька. Зважаючи на те, що позивачі не с сторонами у виконавчому провадженні, зняття арешту на підставі їх заяви є неможливим. Саме тому виникла необхідність вирішити даний спір у судовому порядку. Рівненським міським відділом ДВС 09.08.2024 року подано відзив, в якому просять відмовити у задоволенні позовної заяви, посилаючись на те, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 68532448 з примусового виконання вимоги ГУ ДПС у Рівненській області № ф-1378у від 16.11.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ГУ ДПС у Рівненській області заборгованості в сумі 2\~480,00 грн. Зазначає, що 05.12.2023 року\~виконавче провадження закінчено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». В межах даного виконавчого провадження постанова про арешт майна боржника не виносилась, арешт на майно не накладався. Також, у Відділі перебувало виконавче провадження № 26888165 з примусового виконання вимог Управління Пенсійного фонду Україну №ф-251у від 05.05.2011 року про стягнення з [PERSON] на користь ПФУ заборгованості в сумі 656, 34 грн., в межах якого накладено арешт на все нерухоме майно, згідно постанови про арешт майна боржника № 2688816 від\~26.01.2012, та зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за рестраційним номером обтяження\~12097411. 19.11.2012\~у зв?язку із відсутністю майна на яке можливо було звернути стягнення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV 21.04.1999\~(в редакції від 19.11.2012\~чинній на момент прийняття рішення) було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, 21.04.1999\~(в редакції від 19.11.2012\~чинній на момент прийняття рішення) у разі завершення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов?язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв?язку із завершенням виконавчого провадження. Вказана вище норма статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачала зняття арешту з майна боржника у разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Виконавче провадження № 26888165\~завершене шляхом повернення виконавчого документа стягувачу без виконання. В свою чергу, у стягувача наявна можливість повторно пред`явити до виконання виконавчий документ. Тому, повернення виконавчого документа на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачало підстав для зняття арешту з майна боржника. Пунктом 16 розділу XIII Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 02.04.2012\~№ 512/5 визначений порядок зняття арешту з майна боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу, а саме якщо: - судом скасовано заходи забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням; - при повторному пред?явленні такого виконавчого документа до примусового виконання виконавче провадження за таким виконавчим документом закінчено на підставі частини першої статті 39 Закону, а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена); після повернення виконавчого документа стягувачу на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця надійшла сума коштів для задоволення вимог стягувача, виконання постанов про стягнення виконавчого збору витрат виконавчого провадження за умови , що такий виконавчий повторно на виконання не пред`явлено; після повернения виконавчого документа стягувачу наявні обставини, визначені частиною першою статті 39 Закону (крім випадків, коли виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні), а також за умови сплати боржника витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувану (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена), та виконавчого збору, який підлягав стягненню у цьому виконавчому провадженні (крім випадків, коли відповідно до статті 27 Закону виконавчий збір стягненню не підлягає); - арешт з майна боржника або інші заходи примусового виконання рішення скасовані судовим рішенням. Вказує, що після повернення виконавчого документа стягувачу дійсно виникли обставини визначені частиною першою статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: смерть боржника. Однак, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження в даному виконавчому провадженні не сплачені, що порушує процедуру зняття арешту з майна боржника після повернення виконавчого документу стягувачу. Крім того, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження № 5638345 на все нерухоме майно за постановою б/н від 11.09.2007 Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції. Встановити по виконанню якого виконавчого документа накладено арешт на майно боржника за\~постановою б/н\~від 11.09.2007\~-\~неможливо,\~оскільки Автоматизована\~система виконавчого\~провадження не\~містить відомостей\~про виконавче\~провадження в\~якому виносилась постанова про арешт майна боржника. Також, не можливо встановити стан виконання виконавчого документа за яким накладено арешт та наявність підстав для його зняття. Частиною 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов?язковими тією мірою, якою вони були б обов?язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Таким чином,\~після смерті\~боржника,\~можливе правонаступництво\~сторони боржника,\~а зняття\~арешту з\~його майна\~може порушувати\~права стягувача\~за виконавчим\~документом по\~якому накладено\~арешт. Ухвалою суду від 16 липня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 07.10.2024 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 18.10 2024 року прийнято відмову позивачів в частині позовних вимог , а саме зняття арешту з майна, яке належить [PERSON] у виконавчому провадженні № 26888165 з примусового стягнення вимоги Управління Пенсійного фонду України № ф 251у від 05.05.2011 року, в межах якого накладено арешт на все нерухоме майно, згідно постанови про арешт майна боржника № 2688816 від 26.01.2012 року та зареєстровано за реєстраційним номером обтяження 12097411 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та закрито провадження. Представник позивача [PERSON] адвокат Волошин Л.С. подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивачів. Представник відповідача у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка в матеріалах справи. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Судом встановлено, що [INFO] у віці 55 років помер батько та чоловік позивачів [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] ,\~видане Рівненським\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~у Рівненському\~районі Рівненської\~області Західного\~міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта від 29.11.2023\~року № 356316898, виданого Департаментом цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, один арешт нерухомого майна був зареєстрований 11.09.2007\~року, реєстраційний номер обтяження № 5638345, реєстратор: Перша рівненська державна нотаріальна контора Рівненської області; підстава обтяження: постанова, б/н, 06.09.2007\~року, Відділ державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції; заявник: відділ ДВС Рівненського міського управління. З метою з`ясування причин накладених арешту на майно позивача, адвокатом Волошином Л.С. було направлено заяву на адресу відділу ДВС. Як стверджується відповіддю Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11.12.2023 року № 304115, повідомлено про те, що, я, [PERSON] , не є стороною виконавчого провадження в якому накладався арешт на майно [PERSON] , тому надання інформації та запитуваних копій документів є неможливим. З відзиву вбачається, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 68532448 з примусового виконання вимоги ГУ ДПС у Рівненській області № ф-1378у від 16.11.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ГУ ДПС у Рівненській області заборгованості в сумі 2\~480,00 грн., однак 05.12.2023 року\~виконавче провадження закінчено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». В межах даного виконавчого провадження постанова про арешт майна боржника не виносилась, арешт на майно не накладався. Також у Відділі перебувало виконавче провадження № 26888165 з примусового виконання вимог Управління Пенсійного фонду Україну №ф-251у від 05.05.2011 року про стягнення з [PERSON] на користь ПФУ заборгованості в сумі 656, 34 грн., в межах якого накладено арешт на все нерухоме майно, згідно постанови про арешт майна боржника № 2688816 від\~26.01.2012, та зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за рестраційним номером обтяження\~12097411. 19.11.2012\~у зв?язку із відсутністю майна на яке можливо було звернути стягнення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV 21.04.1999\~(в редакції від 19.11.2012\~чинній на момент прийняття рішення) було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Виконавче провадження № 26888165\~завершене шляхом повернення виконавчого документа стягувачу без виконання. В свою чергу, у стягувача наявна можливість повторно пред`явити до виконання виконавчий документ. Вказує, що після повернення виконавчого документа стягувачу дійсно виникли обставини визначені частиною першою статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: смерть боржника. Однак, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження в даному виконавчому провадженні не сплачені, що порушує процедуру зняття арешту з майна боржника після повернення виконавчого документу стягувачу. При цьому, ухвалою суду від 18.102024 року прийнято відмову позивачів в частині позовних вимог , а саме зняття арешту з майна, яке належить [PERSON] у виконавчому провадженні № 26888165 з примусового стягнення вимоги Управління Пенсійного фонду України № ф 251у від 05.05.2011 року, в межах якого накладено арешт на все нерухоме майно, згідно постанови про арешт майна боржника № 2688816 від 26.01.2012 року та зареєстровано за реєстраційним номером обтяження 12097411 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та закрито провадження, оскільки позивачкою [PERSON] 17.09.2024 року було здійснено оплату витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження № 26888165, внаслідок внаслідок вказаний арешт було скасовано. Крім того, зазначає відповідач, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження № 5638345 на все нерухоме майно за постановою б/н від 11.09.2007 Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції. Встановити по виконанню якого виконавчого документа накладено арешт на майно боржника за\~постановою б/н\~від 11.09.2007\~-\~неможливо,\~оскільки Автоматизована\~система виконавчого\~провадження не\~містить відомостей\~про виконавче\~провадження в\~якому виносилась постанова про арешт майна боржника. Також, не можливо встановити стан виконання виконавчого документа за яким накладено арешт та наявність підстав для його зняття. Відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із положеннями\~статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до частини першої\~статті 56 Закону України «Про виконавче провадження»\~арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Схожі за змістом положенням містились у\~статті 25 цього ж Закону\~у редакції, чинній на час накладення арешту на майно боржника. Відповідно до положень частини четвертої\~статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~(у редакції, чинній на момент звернення заявника до суду із цією скаргою) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Слід зазначити, що спір у справі виник не у зв`язку з оскарженням бездіяльності у вигляді не зняття арешту державними виконавцем, який здійснював виконавчі дії у виконавчому провадженні на стадії його завершення. Спір виник у зв`язку з тим, що на заяву за позовом про зняття арешту поза межами виконавчого провадження відділом ДВС не було знято арешт з майна боржника. Суд враховує, що застосування державним виконавцем наданого йому широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до його обов`язку, визначеного\~статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій. Аналіз норм\~Закону України «Про виконавче провадження»\~щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до\~Закону України «Про виконавче провадження»\~підлягає примусовому виконанню. Водночас, суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права Згідно зі\~статтею 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою\~статті 353 цього Кодексу. Вказані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності. Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам\~Конституції України\~та Конвенції. Відповідно до частини першої\~статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей. Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України),а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих\~Конституцією\~і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. У цій ситуації суд враховує те, що наявність протягом тривалого часу (майже 17 років) нескасованого арешту на майно позивачів, які не є боржником у даному виконавчому провадженні, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. За правилами статей\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі\~статтею 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 88 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved