Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал спліт» 28.08.2024 року звернулось до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №3/2016509 від 23.03.2021 року у загальному розмірі 143462 гривні 93 копійки та витрати зі сплати судового збору, з посиланням на невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 11.09.2024 року було прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін по справі. У судове засідання призначене на 23.10.2024 року представник позивача не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином, однак 22.10.2024 року від останнього надійшла до суду заява про підтримання заявлених вимог та розгляд справи у його відсутність, з одночасним зазначенням про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. [PERSON] (надалі за текстом - Відповідач) у судове засідання призначене на 23.10.2024 року також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Згідно з п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з відповіддю з відділу адресної довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області встановлено, що відповідачка - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Приймаючи наявне зареєстроване місце проживання відповідача, судом здійснювалось повідомлення останнього про дату, час і місце проведення судових засідань шляхом скерування судової повістки, разом з копією ухвали про відкриття провадження по справі, копією позовної заяви з додатками до неї, на вказану адресу місця проживання відповідача, однак поштове повідомлення було повернуто до суду без вручення, з підстав відсутності адресата за зазначеною адресою. Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Також, у відповідності до правового висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 10.05.2023 року у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Таким чином, відповідач про дату, час і місце проведення розгляду справи повідомлений належним чином, однак, у встановлений судом строк не скористався процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, не було надано заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, про причини неявки до судового засідання суд не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З урахуванням викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності сторін по справі, на підставі наявних документів в матеріалах справи та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.03.2021 року [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства «Креді агріколь банк» та заповнив заяву-анкету №0104220-23032021-001 на отримання готівкого кредиту «Свобода», сума кредиту якого складає 90000,00 грн., строком на 72 місяці, реальна річна процентна ставка складає 11.00%. Підписавши заяву-анкету відповідач підтвердив, що ознайомлений з інформацією, що зазначена в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» на офіційному веб-сайті Банку. Також анкета-заява містить докладну інформацію щодо особу відповідача, зокрема дату народження, індивідуальний податковий номер, серію, дані паспорту громадянина України у формі картки, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус джерело та розмір доходу. Того ж дня, 23.03.2021 року між Акціонерним товариством «Креді агріколь банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №3/2016509 у відповідності до умов якого, АТ «КРеді агріколь банк» надав останньому грошові кошти в сумі 90000,00 грн., строком на 72 місяці, з 23.03.2021 року по 22.03.2027 року (включно). У відповідності до договору позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за цим договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платеж по кредиту (Додаток №1 до договору, що є його невід`ємною частиною). Процентна винагорода щомісячно в розмірі 11.00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних грошових коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором (п.1.1.1. договору). Так, під час розгляду справи відповідачем не спростовувалось підписання вищевказаного договору від 23.03.2021 року. Крім того, відповідачем 23.03.2021 року підписано Паспорт споживчого кредиту, який містить: інформацію та контактні дані про кредитодавця, інформацію та контактні дані посередника, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, інші важливі правові аспекти. У відповідності до платіжної інструкції №35867953-1 від 23 березня 2021 року, АТ "Креді агріколь банк" було надано [PERSON] грошові кошти в сумі 90000,00 грн. на виконання умов договору кредиту №3/2016509 віл 23.03.2021 року. 18.01.2024 року між АТ «Креді агріколь банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал спліт» укладено договір про відступлення права вимоги №2-2024, предметом якого є відступлення права вимоги до боржників. 19.01.2024 року між сторонами договору про відступлення права вимоги підписано Акт приймання-передачі розширеного реєстру прав вимог щодо кредитних договорів станом на 19.01.2024 року до реєстру прав вимог №1 від 19.01.2024 року до договору про відступлення права вимоги №2-2024 від 18.01.2024 року, за умовами якого первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв розширений реєстр прав вимог щодо кредитних договорів, права вимоги за якими відступаються за реєстром прав вимог №2-2024 від 18.01.2024 року станом на 19.01.2024 року. Відповідно до Реєстру прав вимог №1 від 19.01.2024 року складеного сторонами вищевказаними договору, ТОВ «Глобал спліт» прийняло від АТ «Креді ігріколь банк» право вимоги за кредитним договором №3/2016509 від 23.09.2021 року, укладеним з [PERSON] , заборгованість якого станом на день укладення цього договору становить у загальній сумі 143462,93 грн. Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). З урахуванням викладеного, судом встановлено, що позивач - ТОВ «Глобал спліт» на підставі укладеного договору про відступлення права вимоги №2-2024 від 18.01.2024 рокунабуло право вимоги за кредитним договором №3/2016509 від 23.09.2021 року, укладеним з [PERSON] . У відповідності до наданого до суду позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №3/2016509 від 23.09.2021 року, в останнього наявна заборгованість у загальному розмірі 143462,93 грн., яка складається з: строкової заборгованості - 55312,48 грн.; простроченої заборгованості - 22943,05 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками - 645,24 грн.; заборгованості за простроченими відсотками - 14372,70; комісії - 2250,00 грн.; простроченої комісії - 47939,46 грн. та яка відповідає сумі заборгованості, станом на час набуття позивачем права вимоги за цим договором, на підставі договору про відступлення права вимоги №3/2016509 від 23.09.2021 року. Згідно положень ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628, 629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду ( ч.1 ст.638 ЦК України). Згідно зі ст.634 ЦК України, договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ст. 207 ЦК України, в редакції станом на момент укладення договору, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Згідно з ч. 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно з ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Досліджуючи подані до суду докази, судом встановлено, що між АТ «Креді агріколь банк» та відповідачем належним чином укладено кредитний договір №3/2016509від 23.03.2021 року, за умовами якого [PERSON] отримав у кредит грошові кошти в сумі 90000,00 грн. Також, позивачем належним чином набуто право вимоги за вищевказаним кредитним договором. Отже, наведені обставини підтверджують факт звернення відповідача до банку та отримання ним кредитних коштів, що у свою чергу свідчить про виникнення між сторонами прав і обов`язків, які ґрунтуються на кредитних правовідносинах, врегульованих параграфом 2 глави 71 ЦК України «Кредит». Відповідачем в порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України не надано жодних доказів на спростування вищенаведених обставин, зокрема сплату наявної заборгованості за договором, на що посилається позивач, як на підставу своїх вимог про стягнення заборгованості, надавши на підтвердження цих обставин належні, допустимі та достовірні докази. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підлягають задоволенню, стягненню з відповідача, у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору №3/2016509від 23.03.2021, підлягає на користь ТОВ «Глобал спліт» заборгованість у загальному розмірі 143462,93 грн. Ухвалюючи рішення суду в цій справі, судом враховується, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи задоволення позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача у відшкодування витрат зі сплати судового збору - 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved