Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача з вимогою про розірвання шлюбу. Позивач просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] , який зареєстрований 21.02.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Компаніївського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 9. Свої вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем мають дитину [PERSON] , [INFO] . Відносини між ними не склалися, оскільки на побутовому рівні між ними існували непорозуміння, вони по різному ставилися до своїх подружніх обов`язків, мали різні погляди на життя. Втратили почуття любові і довіри один до одного. Фактично шлюбні відносини між ними припинилися, збереження сім`ї неможливе, тому вона змушена звернутися до суду. Ухвалою судді Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 02.09.2024 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено справу до розгляду. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач до судового засідання призначеного на 23.09.2024 та 22.10.2024 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був сповіщений належним чином, на адресу суду повернулися зворотні повідомлення про отримання судових повісток. Відзив на позов, зустрічний позов, будь-які клопотання, заяви чи докази, від відповідача не надходили, тим самим, судом відзначається, що відповідач не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні та на надання суду пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позивачем позовних вимог. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч. 1\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, які не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, та їх задоволення з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 21.02.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Компаніївського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . (а.с. 9) Сторони мають від шлюбу неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 17.09.2015 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Компаніївського районного управління юстиції у Кіровоградської області де в графі батько вказаний [PERSON] , в графі мати вказана [PERSON] , актовий запис № 40 (а.с. 11). На даний час позивач та відповідач спільного господарства не ведуть, припинили сімейні відносини, клопотань про надання часу на примирення до суду не надали, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 2\~ст.\~104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 1\~ст.\~110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно ч. 1\~ст.\~24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.\~112\~СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено ч. 3 ст.\~109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між позивачем та відповідачем зникло почуття любові та довіри, що привело до припинення шлюбних відносин. Сім`я розпалась та існує формально. Сторони спільного господарства не ведуть. Оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін,\~враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. За змістом ст. 113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просила не змінювати шлюбне прізвище на дошлюбне. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3\~ст.\~141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст.\~141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша\~статті 182 ЦПК України). Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої\~статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності. Матеріалами справи підтверджується, що звертаючись до суду з позовом [PERSON] просила стягнути витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 1000 грн. за складання позовної заяви. На підтвердження зазначених витрат надано витяг з Договору б/н про надання професійної правничої допомоги від 09.08.2024 відповідно до якого зазначено, що предметом договору є домовленість по складанню позовної заяви про розірвання шлюбу, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 82/148. Квитанцією до прибуткового касового ордеру № 121 від 09.08.2024 підтверджується, що [PERSON] сплатила адвокату Кондрашовій І.Ю. 1000,00 грн. Також наданий детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги згідно договору від 09.08.2024 та акт приймання-передачі робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги на підставі договору від 09.08.2024. Згідно п. 1 ч. 2 ст.\~137\~та ч. 8 ст.\~141 ЦПК України, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 02.12.2020 року у справі №\~317/1209/19, від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі №\~753/1203/18. Отже, суд доходить висновку, що надані стороною позивача документи є належними та достатніми доказами на підтвердження витрат, які позивач поніс на оплату професійної правничої допомоги у цій справі. З урахуванням встановлених обставин, на думку суду, у даному випадку розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 1000 грн, відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору. Відповідно до п. 1 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Тому, суд вважає за необхідне, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, стягнути із відповідача на користь позивача судовий збір в повному обсязі.

Outcome: approved