Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, який уточнила та яким просила встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , постійно проживала разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] за адресою: [ADDRESS] . А також, просила визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] право власності на: 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Крім цього, просила визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] та після смерті [PERSON] , померлої [INFO] право власності на земельну ділянку площею 0,1855 га передану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер - 5122082900:02:001:0133. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гіренко М.М. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що позивачем було пропущено встановлений ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надала суду заяв про розгляд справи за їх відсутності, якою уточненні позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,1855 га, цільове передана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий № 5122082900:02:001:0133, що розташована по [ADDRESS] , згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЯК № 457121 зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 011052101544 виданого 01.04.2010 року. Крім цього, як було з`ясовано судом, [PERSON] також належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до заповіту від 20.10.2007р., зареєстрованого в реєстрі за № 625, посвідченого секретарем Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] [PERSON] заповіла [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.02.2012 року, виданого виконкомом Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO] . Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України до осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту є її чоловік [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Так, чоловік спадкодавця, [PERSON] , [INFO] , якій відповідно до вимог п. 1 ст. 1241 Цивільного кодексу України має право на обов`язкову частку у спадщині, на час відкриття спадщини був зареєстрований та проживав разом з дружиною, спадкодавцем [PERSON] по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 1246 від 01.08.2012р. Але, відповідно до вимог ст. 1241 Цивільного кодексу України, обов`язкова частка у спадщині, це право, якім [PERSON] , чоловік спадкодавця, [PERSON] , не скористався, і не отримав свідоцтво про право на спадщину на обов`язкову частку у спадщині, після померлої [INFO] [PERSON] . В свою чергу, 26.12.2022 року на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 177, на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] . Відповідно до ст. 1245 Цивільного кодексу України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Частина спадкового майна, яке залишилось після померлої [INFO] а саме земельна ділянка площею 0,1855 га, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий № 5122082900:02:001:0133, що розташована по [ADDRESS] , (Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯК № 457121 зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 011052101544 виданого 01.04.2010 року) не охоплена заповіт, і відповідно до вимог ст. 1245 Цивільного кодексу України, спадкується спадкоємцями на загальних підставах. Як було встановлено в судовому засіданні, спадкодавцю, [PERSON] , на час укладення заповіту, а саме на 12.10.2007р. вищевказана земельна ділянка не належала, і відповідно право державного акту на вищевказану земельну ділянку вона на той час не отримала, державний акт на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] , був виданий 01.04.2010р. Проте, відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 1225 Цивільного кодексу України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщенні. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.02.2021 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до заповіту від 22.03.2023р., посвідченого старостою Кислицького старостинського округу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрований в реєстрі за № 86 [PERSON] склав заповіт на ім`я відповідача [PERSON] , якій в свою чергу, спадщину прийняв, та належним чином оформив, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке видане приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Т. І. Веліксар. В свою чергу, відповідач [PERSON] не заперечує щодо оформлення вищевказаної земельної ділянки на якій розташований житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] за позивачем [PERSON] . Так, 26.12.2022р. [PERSON] звернулась до Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом, згідно вимог ст. 1296 Цивільного кодексу України. Проте, нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області повідомляє, що не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину на майно, що залишилось після померлої [INFO] [PERSON] , а саме на земельну ділянку за адресою житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] , була приватизована земельна ділянка площею 0, 1855 га, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий № 5122082900:02:001:0133, (Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯК № 457121 зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 011052101544 виданого 01.04.2010 року), яка не охоплена заповітами, посвідченими секретарем Кислицькою сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 20.10.2007, зареєстрований в реєстрі за № 625. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.09.2023 року, виданого Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина, до якої входить : - 1/2 частки квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 242 від 12.02.2007р., що видане виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради, згідно розпорядження Ізмаїльського міського голови № 922р від 28.11.2006р. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13531845 від 12.02.2007р.; \~ \~ \~ \~ -\~житловий будинок\~з надвірними\~спорудами [ADDRESS] , якій належить спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що видане державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстроване в реєстрі за № 177 від 26.12.2022р., що підтверджується витягом з ДРРП на нерухоме майно № 318848071 від 26.12.2022р. В свою чергу відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 1225 Цивільного кодексу України також належала земельна ділянка площею 0, 1855 га, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий № 5122082900:02:001:0133, що розташована по [ADDRESS] , право власності на яку посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії ЯК № 457121 зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 011052101544 виданого 01.04.2010 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 76668455 від 18.04.2024 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від [PERSON] відсутня. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємицею за законом першої черги після смерті [PERSON] є її донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.04.1974 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу УРСР та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00044150455 від 200.3.2024 року, згідно якого після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Так, як було встановлено в судовому засіданні, факт того, що [PERSON] , [INFO] , постійно проживала разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] за адресою: [ADDRESS] підтверджений довідкою наданою комунальним підприємством Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» від 08.06.2024 року за № 124, згідно якої [PERSON] , [INFO] з січня 2023 року не була зареєстрована але постійно проживала із своєю донько [PERSON] за адресою: [ADDRESS] по день смерті, а саме до [INFO] . Таким чином, [PERSON] вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. \~

Outcome: approved