Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа - Хаджибейська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та стягнення пені по аліментах, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав у відношенні малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідача на користь позивача пеню по аліментах на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 24 364,80 грн.. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачем являються батьками - [PERSON] , [INFO] . Донька позивачки є дитиною з інвалідністю з дитинства, що підтверджується посвідченням Серії [NUMBER] , виданим УСЗН в Малиновському районі ДП та СП ОМР 27.09.2018 р., номер особової справи 602570. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20.07.2017 року № 521/9281/17 шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили. За судовим наказом Малиновського районного суду м. Одеси від 11.02.2019 року № 521/1810/19 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі частини від усіх доходів боржника на місяць, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 30.01.2019 року до 06.12.2028 року включно. Рішення набрало законної сили. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20.06.2022 року № 521/615/22 стягнуто з відповідача на користь позивачки пеню по аліментах на утримання доньки в розмірі 90 801, 25 грн., додаткові витрати в розмірі 750 грн. щомісячно. Рішення набрало законної сили. Судовий наказ Малиновського районного суду м. Одеси від 11.02.2019 року №521/1810/19 та Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20.06.2022 року №521/615/22 відповідачем не виконуються. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20.06.2022 року № 521/615/22 встановлено, що дитина постійно проживає з матір?ю, знаходиться на її одноособовому утриманні, відповідач участі у вихованні та утриманні доньки не приймає, самостійного доходу, який би забезпечував потреби дитини-інваліда мати не має (ч. 4 ст.82 ЦПК України). 14.01.2022 року позивачка самостійно зверталась до начальника Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області із заявою про кримінальне правопорушення в порядку ч. 1 ст. 164 КК України, однак жодних повідомлень про хід досудового розслідування вона не отримала. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів з боржника [PERSON] , в рамках ВП № [NUMBER] станом на 22.02.2024 року, виданого Приморським ВДВС у м. Одесі, заборгованість складає 174 683, 00 грн. (сто сімдесят чотири тисячі шістсот вісімдесят три) грн.. 00 коп. З урахуванням викладеного, позивач звернулася з наведеним позовом до суду. 08 квітня 2024 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. (а.с. 78-79) Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судовий розгля по суті позовних вимог. (а.с. 108) Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, в тому числі, через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Малиновського районного суду міста Одеси. Відзив у визначений судом строк відповідач не подавав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи міститься її клопотання про розгляд справи за її відсутності та надано до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст. ст. 280,281 ЦПК України, про що не заперечувала представник позивача. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини та ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, турбуватися про його здоров`я , фізичний, моральний та духовний розвиток. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому діюче законодавство не звільняє одного з батьків від цього обов`язку залежно від того, чи перебувають вони з другим з батьків в зареєстрованому шлюбі, мешкають разом чи окремо тощо. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , являється донькою сторін у справі - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , видано повторно 06.10.2022 року, копія якого міститься в матеріалах справи. (а.с. 20) На сьогоднішній день [PERSON] проживає з матір?ю, має зареєстроване місце проживання, відповідно до довідки № 15-28118-ф/л від 09.02.2021 року, за адресою [ADDRESS] . (а.с. 12) Відповідно до інформації Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 27.03.2024 № 1557елС/01-23, відсутня будь-яка інформація про реєстрацію місця проживання/перебування [PERSON] на території міста Одеси.(а.с. 77) Дитина [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю з дитинства, що підтверджується посвідченням Серії [NUMBER] , виданим УСЗН в Малиновському районі ДП та СП ОМР 27.09.2018 р., номер особової справи 602570. (а.с.16-19) За судовим наказом Малиновського районного суду м. Одеси від 11.02.2019 року № 521/1810/19 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі частини від усіх доходів боржника на місяць, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 30.01.2019 року до 06.12.2028 року включно. Рішення набрало законної сили. (а.с.29-30) Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20.06.2022 року № 521/615/22 стягнуто з відповідача на користь позивачки пеню по аліментах на утримання доньки в розмірі 90 801, 25 грн., додаткові витрати в розмірі 750 грн. щомісячно. Рішення набрало законної сили. (а.с.31-36) Зокрема, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20.06.2022 року № 521/615/22 встановлено, що дитина постійно проживає з матір?ю, знаходиться на її одноособовому утриманні, відповідач участі у вихованні та утриманні доньки не приймає, самостійного доходу, який би забезпечував потреби дитини-інваліда мати не має (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, судовий наказ Малиновського районного суду м. Одеси від 11.02.2019 року № 521/1810/19 та Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20.06.2022 року № 521/615/22 відповідачем не виконуються. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів з боржника [PERSON] , в рамках ВП № [NUMBER] станом на 22.02.2024 року, виданого Приморським ВДВС у м. Одесі, заборгованість складає 174 683, 00 грн. (сто сімдесят чотири тисячі шістсот вісімдесят три) грн.. 00 коп. (а.с. 25-28) Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Оцінюючи висновок органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради від 10.07.2024р. № 2803/01-20 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), відносно його малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , суд вважає, що даний висновок відповідає інтересам дитини. (а.с. 98-100) Окрім того в тексті вищезазначеного висновку зазначено наступне: «Мати дитини - [PERSON] , відповідально ставиться до виконання батьківських обов?язків, приділяє багато уваги лікуванню та догляду дитини. Батько дитини - [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов?язків, з донькою не бачиться, від виховання дитини самоусунувся. За місцем проживання [PERSON] не відвідує, не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, станом здоров?я не цікавиться, не приділяє уваги розвитку особистості, талантів, розумових і фізичних здібностей в повному обсязі, матеріальної допомоги не надає. У відповідності до свідчень [PERSON] , [PERSON] , доглядом та вихованням [PERSON] , [INFO] , займається мати [PERSON] . Батька дитини останні роки не бачили. На засідання комісії з питань захисту прав дітей Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради 22.05.2024, 12.06.2024 та 26.06.2024, батько дитини, [PERSON] не з?явився...» За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. У відповідності до положень ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї доньки, не повідомив суд про намір в подальшому здійснювати піклування над нею, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] , фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, а тому, захищаючи права та інтереси дитини, суд вважає за можливе позбавити відповідача батьківських прав щодо його доньки. Частиною 1 ст.8 Закону України«Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). В силу вимог ч.2 ст.166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Щодо вимоги про стягнення пені за прострочку зі сплати аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст. 180 СК Українибатьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 71 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Згідно ч.ч. 1, 3, 4, 8статті 71цього Закону виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При вирішенні питання щодо розрахунку пені по аліментах, суд виходить з наступного. В постанові від 25 квітня 2018 року по справі 572/1762/15-ц (провадження 14-37цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного висновку - неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. В постанові по справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) від 03 квітня 2019 року Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного висновку - правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, зробленого Приморським ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ, заборгованість станом на 22.02.2024 складає 174683,00 грн.. Зважаючи на те, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20.06.2022 року №521/615/22 вже стягнуто з відповідача на користь позивачки пеню по аліментах на утримання доньки в розмірі 90 801, 25 грн., додаткові витрати в розмірі 750 грн. щомісячно, за період з травня 2019 року по січень 2022 року, тому стягненню підлягає заборгованість по сплаті аліментів за період з лютого 2022 року по лютий 2024 року. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Період (включно): 01.02.2022 - 22.02.2024; Кількість днів прострочення: 752 дні; Сума, на яку нараховується пеня: 3 240,00 грн. Розрахунок: 3 240,00 (сума аліментів) ? 1% ? 752 (кількість днів прострочення) = 24 364,80 грн.. Частиною 1ст. 196 СК України передбачено, що розмір неустойки (пені) не може бути більше 100 відсотків заборгованості по аліментах. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача суму пені в розмірі 24 364 грн. З даною сумою суд погоджується та при обчисленні розміру пені за аліментами виходить з розрахунку заборгованості по аліментах [PERSON] . Судом також не встановлено підстав для зменшення розміру неустойки. Таким чином, приймаючи до уваги те, що відповідач своєчасно не виконував свій обов`язок по сплаті аліментів в повному обсязі, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення на її користь пені по аліментам, та вважає за можливе позов задовольнити повністю. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини другої ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору в частині стягнення неустойки (пені) за несплату алміентів, суд вважає, що витрати по сплаті судового збору у сумі 1211,20 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved