Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

29.08.2024 відповідно до ухвали Дарницького районного суду м.Києва від 01.07.2024 до Бахмацького районного суду Чернігівської області за підсудністю надійшла цивільна справа №753/11736/24 за позовом ТОВ «МАКС КРЕДИТ» (далі - Позивач) до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що Позивач на підставі договору факторингу №22-01/2024 від 22.01.2024 набув право вимоги до Відповідачки про стягнення заборгованості на суму 24090.00 грн. за кредитним договором №00-9481060 від 08.09.2023, укладеним Відповідачкою з ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ». Оскільки Відповідачка свої зобов`язання за вказаним договором не виконує, кошти на повернення кредиту не сплачує, Позивач змушений звернутися до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з Відповідачки кредитну заборгованість в сумі 24090.00 грн., а також понесені ним судові витрати у виді судового збору в сумі 2422.40 грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 8000.00 грн. Згідно з ухвалою від 29.08.2024 вищевказану справу було прийнято до розгляду, відкрито провадження та прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 24.09.2024. 24.09.2024 у судовому засіданні було оголошено перерву до 22.10.2024 у відповідності до положень ч.2 ст.240 ЦПК України. Сторони у судове засідання не з`явилися. У позовній заяві та у окремо поданій заяві представник Позивача просить розглядати справу без її участі. Відповідачка причини неявки не повідомила, подала відзив на позов, у якому просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що договір факторингу №22-01/2024 від 22.01.2024 укладений з порушенням вимог ст.203 ЦК України, оскільки у ньому не зазначено ціни договору; тескт договору не містить підтверджень повноважень підписантів та всіх додатків до нього; не виконано умови договору та не надано оригіналу письмового повідомлення про відступлення новому кредитору прав вимоги з підписом повноважного представника та печаткою ТОВ «МАКС КРЕДИТ»; не надано акту приймання-передачі; у реєстрі боржників вказана [PERSON] , яка не має відношення до справи; не додано доказів сплати за відступлення права вимоги та первинних бухгалтерських документів. У відповіді на відзив представник Позивача зазначила, що кошти Відповідачці були перераховані через платіжну систему на підставі договору про переказ коштів; заборгованість обрахована згідно з умовами договору; про відступлення права вимоги Відповідачка була повідомлена в особистому кабінеті; до позовної заяви було помилково додано витяг з реєстру стосовно іншого боржника. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 08.09.2023 між Відповідачкою та ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» був укладений договір кредитної лінії №00-9481060, на підставі якого Відповідачка отримала кредит в сумі 7300.00 грн. на строк 120 календарних днів і зобов`язалася повернути 06.01.2024 або достроково (а.с.17-30, 111). Вищевказаний кредитний договір був укладений сторонами в електронній формі і разом з Паспортом споживчого кредиту та графіком платежів, підписаний Відповідачкою електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора 1306V. Умовами вказаного договору було визначено процентну ставку за кредитом: 887.50% річних; знижена процентна ставка - 1.25 в день перші 20 днів; стандартна процентна ставка - 2.50% в день з 21 дня по дату повернення (а.с.17, 21). З детального розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №00-9481060 від 08.09.2023 вбачається, що сума загальної заборгованості за кредитом становить 24090.00 грн., з яких 7300.00 грн. - тіло кредиту, 365.00 грн. - комісія та 16425.00 - проценти (а.с.44). 22.01.2024 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та Позивачем був укладений Договір факторингу №22-01/2024, за яким право вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами з боржників, згідно з Реєстром боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (а.с.32-40). З витягу із Реєстру Боржників за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» до Договору факторингу №22-01/2024 від 22.01.2024 вбачається, що ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» відступило ТОВ «МАКС КРЕДИТ» право вимоги до [PERSON] в сумі 4952.00 грн. за кредитним договором №00-9676258 від 27.09.2023 (а.с.108). Також, до матеріалів позову додано витяг із Реєстру Боржників за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» до Договору факторингу №22-01/2024 від 22.01.2024, який вказує на відступлення Позивачу права вимоги до [PERSON] в сумі 28875.00 грн. за кредитним договором №00-9730897 від 04.10.2023 (а.с.63). Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з положеннями ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. У силу статей 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст.ст.1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Згідно з положеннями ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 ст.1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Досліджені у судовому засіданні докази вказують на те, що між [PERSON] та ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» в електронній формі був укладений Договір кредитної лінії №00-9481060 від 08.09.2023. Однак, позивачем не надано суду жодних доказів у підтвердження того, що право вимоги за Договором кредитної лінії №00-9481060 від 08.09.2023, укладеним між Відповідачкою та ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ», на підставі договору факторингу №22-01/2024 від 22.01.2024 перейшло до ТОВ «МАКС КРЕДИТ». Про відступлення права вимоги до Відповідачки за Договором кредитної лінії №00-9481060 від 08.09.2023 до ТОВ «МАКС КРЕДИТ» не вказано ні у самому договорі факторингу, ні в інших наданих суду доказах, що позбавляє суд можливості прослідкувати перехід права вищевказаної вимоги від ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» до Позивача. При цьому доданий до позовної заяви витяг із Реєстру Боржників за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» до Договору факторингу №22-01/2024 від 22.01.2024 вказує на відступлення Позивачу права вимоги до [PERSON] в сумі 28875.00 грн. за кредитним договором №00-9730897 від 04.10.2023, однак не доводить відступлення права вимоги до Відповідачки за Договором кредитної лінії №00-9481060 від 08.09.2023. Також, вказаної обставини не доводить і витяг із Реєстру Боржників за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» до Договору факторингу №22-01/2024 від 22.01.2024, згідно з яким ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» відступило ТОВ «МАКС КРЕДИТ» право вимоги до [PERSON] в сумі 4952.00 грн. за кредитним договором №00-9676258 від 27.09.2023, оскільки даний позов стосується вимоги за іншим кредитним договором на зовсім іншу суму. При цьому вказаний витяг у відношенні [PERSON] був наданий суду разом з відповіддю на відзив, після того, як Відповідачка у відзиві звернула увагу на те, що доданий до позовної заяви витяг з реєстру стосується не її, а зовсім іншої особи. Обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що відповідає встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Сторони у процесі користуються своїми правами на власний розсуд, обирають спосіб захисту порушених прав, надають суду докази на підтвердження своєї правової позиції та спростування заперечень іншої сторони, при цьому тягар доказування повністю покладається на сторони. У даному випадку сума заборгованості, заявлена Позивачем до стягнення, є такою, що не знайшла свого належного та допустимого підтвердження у ході розгляду справи. При цьому, представник Позивача у судове засідання не з`явилася, своїм правом надати пояснення чи заявити клопотання про витребування доказів у підтвердження вищевказаних обставин, у відповідності до положень ст.84 ЦПК України, у разі їх відсутності у неї, не скористалася, хоча заявляла клопотання про витребування інших доказів, яке було задоволено судом. У даному випадку витребування доказів на підтвердження заявлених позовних вимог з ініціативи суду призвело б до порушення принципу диспозитивності цивільного судочинства. Враховуючи, вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову за недоведеністю позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed