Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

ТОВ "Фінансова компанія " Фінтраст Україна " звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.01.2022 між ТОВ "Авентус Україна" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5375829. 18.04.2023 між ТОВ "Авентус\~Україна"та ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" укладено Договір факторингу №18.04/23-Ф, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №5375829 від 14.01.2022, укладеним між ТОВ "Авентус Україна" та [PERSON] , перейшло до ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна". Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №18.04/23-Ф, ТОВ "ФК\~"Фінтраст\~Україна"набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №.5375829. ТОВ "ФК\~"Фінтраст\~Україна"набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 49\~565 грн., з яких: 25\~000 грн. сума заборгованості за основним боргом; 24 565 грн. сума заборгованості за відсотками. Таким чином,\~ [PERSON] \~має непогашену\~заборгованість перед\~ТОВ "ФК\~"Фінтраст\~Україна"за кредитним договором № 5375829 в розмірі 49 565 грн., яку позивач просив стягнути із відповідача та стягнути судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. У поданій заяві представник позивача просила розглянути справу без її участі, не заперечує проти винесення заочного рішення судом. Відповідач [PERSON] двічі повідомлявся про день, час та місце розгляду справи за зареєстрованою адресою місця проживання, однак в судове засідання не з`явився. Клопотання про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи за наявності поважних причин до суду не направив.\~Відзиву на позов суду не подав. За таких обставин судом, з урахуванням положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, було ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній даних чи доказів. Відповідно до ст.13\~ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81\~ЦПК\~України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 14.01.2022 між ТОВ "Авентус Україна" та [PERSON] було укладено кредитний договір №5375829, за умовами якого Товариство надає позичальнику [PERSON] кредит на суму 25\~000 грн. строком на 30 днів, із процентною ставкою, яка становить 1,90 % згідно п.п.1.3, 1.4, 1,5 цього Договору. У Паспорті\~споживчого кредиту\~№5375829 від 14.01.2022 визначено графік та розмір щомісячних платежів за кредитом, згідно якого позичальник зобов`язаний сплачувати щомісячний платіж на погашення кредиту, що складається з погашення суми кредиту, процентів за користування кредитом та плати за обслуговування кредиту. Згідно з пунктом 2.1. кредитного договору №5375829 від 14.01.2023\~Товариство надало\~позичальнику кредит,\~шляхом перерахування\~на банківський\~поточний рахунок\~відповідача кредитних\~коштів в\~сумі 25\~000\~грн. Дана обставина не заперечується відповідачем. Крім того, перерахування ТОВ "Авентус Україна" коштів в сумі 25000 грн на банківську картку відповідача підтверджується відповіддю АТ «ПУМБ» від 26.09.2024. Проте, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі не виконав, не сплачував кошти на погашення тіла кредиту і відсотки за користування кредитом згідно кредитного договору. В зв`язку з цим, станом на 18.04.2023 (дата укладення договору факторингу №18.04/23-Ф) у [PERSON] виникла заборгованість перед Товариством за Договором кредиту №5375829 від 14.01.2022. 18.04.2023 між ТОВ "Авентус\~Україна"та ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" укладено Договір факторингу №18.04/23-Ф, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №5375829 від 14.01.2022, укладеним між ТОВ "Авентус Україна" та [PERSON] , перейшло до ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна". Згідно п.1.2. Договору факторингу Права Вимоги, які ТОВ "Авентус Україна" відступає ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед ТОВ "Авентус Україна" та визначені в Реєстрі Боржників. Підписаний Сторонами Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №18.04/23-Ф, ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №5375829 в сумі 49 565 грн., з яких: 25 000 грн. сума заборгованості за основним боргом; 24 565 грн. сума заборгованості за відсотками. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.\~629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Згідно з\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною першою\~статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього\~Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до\~ст. 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним (що відповідає належному виконанню відповідно до ст. 516\~ЦК України). Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Встановлено, що ТОВ "ФК\~"Фінтраст\~Україна"\~має право вимоги до [PERSON] на підставі укладеного договору факторингу № 18.04/23-Ф від 18.04.2023. Разом з тим, щодо визначення суми заборгованості за кредитним договором, суд виходить з такого. Суд вважає обґрунтованими доводи позивача про стягнення з відповідача заборгованості за основною\~сумою боргу за договором споживчого кредиту в розмірі 25000 грн. Щодо стягнення заборгованості по процентах в розмірі 24565 грн, то дані вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 14250 грн. з таких підстав. Відповідно до п. 1.2, 1.4 кредитного договору сторони узгодили, що сума кредиту складає 25000 грн., який надається, зокрема, на умовах строковості. Строк кредиту складає 30 днів. При цьому вказано, що детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів вказано в графіку платежів, що є додатком до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього договору. Пунктом 1.4.1 договору кредиту передбачено, що стандартна процентна ставка становить 1,9 % в день. Відтак,\~судом встановлено,\~що згідно\~умов кредитного\~договору розмір процентів за 30 днів користування кредитом становить 14250 грн. (25000 грн сума кредиту х 1,90 % процентна ставка за день : 100 % х 30 днів (термін надання кредиту)). Саме такий розмір заборгованості за 30 днів користування кредитом відповідає доданому позивачем Додатку № 1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, а також паспорту споживчого кредиту. При цьому в Додатку №1 також вказано, що загальна вартість кредиту становить 39250 грн. Саме ця сума 14250 грн заборгованості по процентах за 30 днів користування кредитом підлягає стягненню з відповідача, так як підтверджена наданими позивачем доказами, а саме: копією кредитного договору з Додатком № 1, копією паспорта споживчого кредиту. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050\~ЦК\~України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Такий висновок міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне застосувати вказаний правовий висновок Верховного Суду і до правовідносин, що склались по даній справі. Оскільки, позивачем не доведено необхідності розрахунку та порядку нарахування заборгованості по відсотках після строку надання кредиту, суд вважає, що наявності заборгованості за відсотками саме у розмірі 24565 грн позивачем не доведено в повній мірі. При цьому підлягає також врахуванню й те, що позивачем не доведено і підстав для пролонгації кредиту, відповідно до умов Розділу 4 кредитного договору. Зокрема, матеріали справи не містять жодних доказів того, що відповідач ініціювала продовження строку користування кредитом та зміни дати повернення кредиту. Позивачем не доведено, що між сторонами кредитного договору було укладено додаткові угоди щодо визначення зміни дати повернення кредиту та продовження строку користування ним. Тому, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково відповідно до розрахунку заборгованості по відсотках, проведеної судом. А саме, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в\~розмірі 39250 грн. (25000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14250 грн - сума заборгованості за процентами). Частиною першою\~статті 133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, пункт 1 частини третьої\~статті 133 ЦПК України\~відносить витрати на професійну правничу допомогу саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволенню позову\~на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати позивача на правничу допомогу підтверджуються наданими суду доказами, а саме: договором про надання правової допомоги від 28.03.2024, ордером, звітом від 28.05.2024 про надання правничої допомоги згідно договору, яким розраховано надані адвокатом послуги та їх вартість, яка в цілому становить 10000 грн. При цьому, відповідачем не подано заперечень проти визначеного позивачем розміру витрат на правову допомогу. По даній справі позивачем сплачено судовий збір 2422,40 грн (враховуючи положення ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», зважаючи на те, що позов подано в електронній формі). Таким чином судові витрати позивача склали 12422,4 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі має бути присуджено позивачеві з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач пред`явив\~позов на\~загальну 49565 грн. Позов задоволено\~на суму\~39250\~грн.. Відтак з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме 9837,17 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial