Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

Представник заявниці [PERSON] адвокат Пунько І.В. звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В заяві викладено наступну позицію. 13.05.2003 Пултівецькою сільською радою народних депутатів [PERSON] було видано державний акт про право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] . Підставою видачі державного акту став договір купівлі-продажу від 24.05.2002 №482. В 2024 році заявниця звернулася до компетентної організації з метою підготовки технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. При огляді вказаних документів виявилося, що в державному акті на право власності на земельну ділянку було допущено виправлення в прізвищі заявниці, зокрема, наявне виправлення літери «е». Зважаючи на таке виправлення, у заявниці є труднощі в підтвердженні свого права власності і врегулювати дане питання в позасудовому порядку неможливо, а тому заявниця звернулася до суду із даною заявою. Враховуючи викладене, просить встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документа державного акта на право приватної власності на землю серії І-ВН №039979, виданого Пултівецькою сільською радою народних депутатів 13.05.2003, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності за №214, на земельну ділянку площею 0,2507 га в межах згідно з планом, розташованої на території Жмеринського району село Пултівці, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку. В судовому засіданні представник заявниці [PERSON] адвокат Пунько І.В. заяву підтримала за викладених у ній обставин, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Якушинецької сільської ради, будучи належним чином та завчасно повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, сільським головою [PERSON] до суду надіслано клопотання про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення представника заявниці, врахувавши заяву представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , що виданий 01.05.2005, [PERSON] народилася [INFO] в м. Вінниці (а.с. 4). 26.06.1997 [PERSON] Вінницькою ДПІ ГУ ДПС у Вінницькій області присвоєно РНОКПП [NUMBER] (а.с. 4-зворот). Відповідно до копії нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 24.05.2002 [PERSON] продала, а [PERSON] , купила земельну ділянку площею 0,2507 га в с. Пултівці Жмеринського району Вінницької області, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель (а.с. 7). На підставі вказаного договору купівлі-продажу [PERSON] 13.05.2003 отримала державний акт серії І-ВН №039979 на право приватної власності на землю (а.с. 6). Проте, у даному документів містяться виправлення, зокрема у прізвищі [PERSON] наявне виправлення літери «е». З довідки Якушинецької сільської ради №543/02-06 від 04.10.2024 (а.с. 20) вбачається, що [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 13.05.2003, належить земельна ділянка площею 0,2507 га, в тому числі: 0,0085 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в [ADDRESS] ; 0,2422 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за цією ж адресою. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд вправі встановити, факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В абз. 2 п. 12\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995\~зазначено, що суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995\~передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ,\~який посвідчує факт, що має юридичне значення. Врахувавши те, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 13.05.2003, який виданий на ім`я [PERSON] , де в прізвищі [PERSON] міститься виправлення літери «е», належать\~ [PERSON] , а його встановлення має юридичне значення для заявниці, з метою забезпечення реалізації її прав, які підлягають судовому захисту, суд дійшов висновку, що вимоги заявниці є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (…). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (…)». Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі наведеного та

Outcome: approved