Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що вона є матір`ю неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка народилась у шлюбі з батьком дитини [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 25.10.2021 року шлюб між позивачкою та [PERSON] розірвано. З 03.08.2021 року відповідач не підтримує зв`язку з дитиною, не піклується про неї, нехтує своїми батьківськими обов`язками, не приймає участі у вихованні та навчанні, також не піклується про її фізичний та духовний розвиток. Тільки позивачка забезпечує доньку усім необхідним, в свою чергу відповідач не забезпечує, крім того станом на травень 2024 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання доньки становить 118 819,46 грн. Просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку - шляхом направлення судової повістки на адресу місця реєстрації та оголошенням на сайті суду. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність не надходило. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином. Надала суду клопотання в якому просила проводити розгляд справи у її відсутність. Крім того, на адресу суду надійшов Висновок виконавчого комітету Миколаївської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки представник позивача та відповідач не з`явилися до зали судового засідання. Відповідно до п.п. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач не надав до суду відзив, не повідомив суд про причини неявки в судове засідання, та те, що позивач надав згоду на проведення судового засідання у відсутність відповідача, то суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] . Батьками дитини вказані : [PERSON] та [PERSON] . /а.с.4/. Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 25.10.2021 року шлюб між позивачкою та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу позивачу [PERSON] прізвище " [PERSON] " змінено на дошлюбне " [PERSON] ". /а.с.8/. 06.08.2021 року Ленінським районним судом м. Миколаєва видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.08.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. /а.с.9/. 09.02.2023 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що було складено відповідний актовий запис №50, Свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] . Прізвище після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] , [PERSON] /а.с.15/. Згідно розрахунку заборгованості Центрального ВДВС у м.Миколаєві від 17.05.2024 року за [PERSON] з серпня 2021 року по 30.04.2024 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 118 819,46 грн. /а.с.11/. Відповідно до Довідок про реєстрацію [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] ./а.с.7,12/. З наданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради Висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав слідує, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON] , [INFO] /а.с.37-38/. Частиною 3 ст. 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абз. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Статтею 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У принципі 6 Декларації прав дитини передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, повинна зростати в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч. 3 ст. 155 СК - відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Проте, відповідач [PERSON] свідомо нехтує батьківськими обов`язками, що розцінюється судом як ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини внаслідок винної поведінки відповідача. Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати або батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з ч.1 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі №753/2025/19 (провадження № 61-1344св20) зазначено, що «ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оскільки [PERSON] свідомо самоусунувся від виконання своїх обов`язків, нехтує своїми батьківськими обов`язками, а саме: не цікавиться життям, фізичним і духовним розвитком доньки, її навчанню; підготовкою до самостійного життя, зокрема: необхідного харчування, медичного догляду, лікування; не спілкуюється з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; а також не створює умов для отримання освіти, суд вважає що відповідач не виконує належним чином свої батьківські обов`язки, а тому є підстави для позбавлення його батьківських прав відносно доньки. Беручи до уваги усе вищевикладене, суд вважає що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved