Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до\~Жовтневого районного\~суду м.\~Запоріжжя з\~позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що 07.08.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.03.2020 р. шлюб між сторонами було розірвано. Наразі дитина проживає разом з матір`ю, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач вимушена звернутися до суду. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 10.09.2024 року у вказаній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, на задоволенні позову наполягають, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду, у судове засідання не з`явився, поважну причину неявки суду не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,\~81 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.03.2012 року. Згідно із Витягами з реєстру територіальної громади, за відомостями про особу з відомчої інформаційної системи Державної міграційної служби на підставі відомостей, отриманих від Запорізької територіальної громади за № 2024/009870395 та № 2024/009870390 від 16.08.2024 р., місце проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Як визначено ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст.180 СК України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мати і батько, відповідно до приписів частини 1\~статті 141 СК України, мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Частиною 3\~ст. 181 СК України\~визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків\~або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2\~ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Зі змісту частини 1\~статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо\~після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. При визначенні розміру аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості, та враховує, що визначеної позивачем суми в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача буде достатньо для належного утримання та розвитку спільної дитини сторін, так як обов`язок по її утриманню покладається на обох батьків. Суд враховує те, що відповідачем не було надано доказів, які б свідчили про неможливість надавати матеріальну допомогу малолітній дитині. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, незадовільний стан здоров`я або будь-яких доказів на спростування доводів позивача в частині стягнення з нього аліментів суду надано не було. Частиною 1\~статті 191 Сімейного кодексу України\~встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивач була звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. Згідно зі ст.430\~ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved