Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що з 16 серпня 2023 року позивачка перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Після реєстрації шлюбу відповідач в судовому порядку усиновив дітей позивачки. Взявши іпотеку сторони купили будинок по [ADDRESS] , де і жили разом з дітьми. В кінці червня 2024 року відповідач застосував фізичну силу до позивачки, внаслідок чого вона зверталася до поліції. З цього часу фактично шлюбні відносини між ними припинилися. Відповідач зібрав речі та виїхав з будинку. На цей час сторони втратили почуття любові один до одного, шлюб носить лише формальний характер, спільного господарства не ведуть. Тому просить суд розірвати шлюб та стягнути судові витрати. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 16 серпня 2023 року позивач з відповідачем уклали шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №803, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 7). Сторони мають двох дітей сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 8-9), де батьком зазначено відповідача. Зі змісту позовної заяви вбачається, що причиною розірвання шлюбу стала відсутність взаєморозуміння між подружжям, що робить неможливою подальшу побудову сімейних відносин. Сторони подружні стосунки не підтримують, сімейних відносин не поновлювали і не мають наміру цього робити. Позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалась вказаним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивачки, суд вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу України. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставинах справи суд вважає, що сім`я сторін розпалася остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно з ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 1211,20 грн судового збору, сплаченого нею при зверненні з позовом.

Outcome: approved