Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

Представник позивача адвокат Деменкова Є.С., яка діє в інтересах позивача [PERSON] вернулась до суду з позовом до Бахмутської міської ради, в якому просить визнати за позивачем право власності у порядку спадкування за заповітом на 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування представник позивача позову вказала, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності позивачці, її чоловіку [PERSON] та сину позивачки від першого шлюбу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.09.1994 р № 5951. [INFO] чоловік позивачки [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину квартиру [ADDRESS] . В шестимісячний строк позивачка звернулася до Першої Бахмутської державної нотаріальної контори для відкриття спадкової справи після смерті її чоловіка, спадкова справа була заведена, але свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану частину майна позивачка не отримала, адже діючим законодавством не передбачений граничний термін отримання такого документа. Весною 2022 року позивачка разом із сім`єю сина, у зв`язку із бойовими діями на території міста Бахмут, була вимушена евакуюватися спочатку до м. Дніпра, потім до м. Червоноград. В даний час позивачці потрібно оформити свої спадкові права, бо вона не може оформити компенсацію за знищене/зруйноване майно внаслідок військових дій на території міста Бахмут. Багато своїх документів позивачка залишила в м. Бахмут Донецької області, в Державному реєстрі нерухомого майна спірна квартира не зареєстрована в новому реєстрі, оскільки у власності ця квартира з 1994 року. Вказує, що звернутися до іншого нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом не можливо, архіви залишилися в м. Бахмут, видати свідоцтво про право на спадщину може лише той нотаріус, який відкривав спадкову справу, а Бахмутська державна нотаріальна контора не працює, бо знаходиться в простої. Таким чином, в позасудовому порядку вирішити питання неможливо і єдиним шляхом визнати за позивачкою свої спадкові права на майно після смерті чоловіка є звернення до суду із цим позовом. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Деменкова Є.С. в підготовче судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, надали до суду заяви, згідно яких просили проводити розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача - Бахмутської міської ради, який про дату, час і місце підготовчого судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути у відсутність їх представника, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою, в якій зазначив про визнання позовних вимог, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з\~неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу\~не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 4 Цивільного кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 13 ЦПК України вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 21.09.1994 року, виданого Госпрозрахунковим бюро по інвентаризації житла при виконкомі Артемівської міської Ради Народних Депутатів, номер в реєстрі 5951, [PERSON] , її чоловіку [PERSON] та її сину від першого шлюбу [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 49,52 кв.м. Технічний паспорт на квартиру, що знаходиться у власності, виданий на ім`я позивача [PERSON] (а.с.31,35). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 31.01.2024 року, [PERSON] (власник житла), [PERSON] (чоловік) та [PERSON] (син) зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.36,37). [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер, про що повторно видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . (а.с.30). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] шлюб між ним та [PERSON] не був розірваний. Комунальним підприємством «Бахмутське БТІ» повідомлено, що станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру загальною площею 49,5 кв.м., житловою площею 28,0 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.09.1994 року, виданого госпрозрахунковим бюро по приватизації житла при виконкомі Артемівської міської Ради народних депутатів, про що зроблено запис № 6420 в реєстровій книзі № 31. Дата реєстрації права власності 22.09.1994р. В шестимісячний строк позивачка звернулася до Першої Бахмутської державної нотаріальної контори для відкриття спадкової справи після смерті її чоловіка [PERSON] . Першою краматорською державною нотаріальною конторою повідомлено, що згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 78350779 від 14.09.2024 року спадкова справа № 545/98 до майна померлого [INFO] [PERSON] заведена 25.09.1998 року в Першій бахмутській державній нотаріальній конторі, згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) заповітів від імені [PERSON] не посвідчувалось. Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 20.03.2024 року повідомлено, що у зв`язку з веденням активних бойових дій на території Донецької області на теперішній час Головне управління не має можливості надати достовірну інформацію щодо зареєстрованих до 01.01.2013 правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Відповідно до даних верифікації других примірників державних актів на право власності на землю, відсутні зареєстровані на ім`я [PERSON] державні акти на право власності на земельні ділянки, розташовані на території Донецької області. Відповідно до листа Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 21.03.2024 року повідомлено, що Перша бахмутська державна нотаріальна контора знаходилась за адресою: [ADDRESS] . Наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 15.09.2022 № 4702/к «Про звільнення з посади [PERSON] » завідувач Першої бахмутської державної нотаріальної контори [PERSON] звільнений з посади 15.09.2022. Згідно з наказом Міністерства юстиції України від 08.05.2023 № 1705/5 «Про реорганізацію деяких державних нотаріальних контор Донецької області» Першу бахмутську державну нотаріальну контору реорганізовано шляхом її приєднання до Другої бахмутської державної нотаріальної контори з перейменуванням в Бахмутську державну нотаріальну контору. Наказом міжрегіонального управління від 18.07.2023 № 6464/04 «Про оголошення простою деяких державних нотаріальних контор Донецької області» з 18.07.2023 до особливого розпорядження оголошено простій Бахмутської державної нотаріальної контори. Документи нотаріального діловодства та архіву Першої бахмутської державної нотаріальної контори до правонаступника або Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавались, встановити їх місцезнаходження та стан збереження наразі неможливо (а.с.33). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Захист прав громадян та юридичних осіб на нерухоме майно, здійснюється відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, шляхом визнання прав. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З аналізу вказаної статті вбачається, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права). Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпоряджання таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин; 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Наприклад, позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа, позивачем у позові про визнання права власності - особа, яка вже є власником. Аналогічна позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 10 травня 2017 року у справі № 910/13348/15. Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як вказує представник позивача, у зв`язку з тим, що звернутися до іншого нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом не можливо, оскільки, всі зміни у законодавстві щодо оформлення спадщини в умовах воєнного або надзвичайного стану стосуються тільки спадкових прав, які виникли з 11.03.2022 року, поновити документи в даний час неможливо, бо архіви залишилися в м. Бахмут, видати свідоцтво про право на спадщину може лише той нотаріус, який відкривав спадкову справу, а Бахмутська державна нотаріальна контора не працює, бо знаходиться в простої, отримати постанову про відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину за законом теж не можливо з тієї ж причини, на даний час вона позбавлена можливості вчиняти будь-які дії з належним їй майном, зокрема, отримати компенсацію за зруйноване (пошкоджене) майно, у зв`язку з чим позивач змушена звертатися до суду на підставі ст. 392 ЦК України. Законність володіння, користування і розпорядження 1/3 частиною квартири [ADDRESS] , загальною площею 49,52 кв.м, яка належить [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.09.1994 року, виданого Госпрозрахунковим бюро по приватизації житла при виконкомі Артемівської міської Ради народних депутатів реєстровий №5951, ніким і ніколи не заперечувались, підтверджуються матеріалами справи, враховуючи, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] до Бахмутської міської ради про визнання права власності, підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved