Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 11.12.2021 з [PERSON] . Обґрунтовуючи заявлений позов [PERSON] вказала на те, що між подружжям немає порозуміння, кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, неодноразові спроби налагодити сімейні стосунки не дали бажаного результату. На переконання позивача збереження шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам. Враховуючи викладене, просить в судовому порядку шлюб розірвати, судові витрати покласти на відповідача, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». В судове засідання позивач не з`явилася, у заяві від 24.09.2024 клопотала про розгляд справи у її відсутності, наполягала на розірванні шлюбу. Належним чином повідомлений відповідач (рекомендоване повідомлення Укрпошти про вручення поштового відправлення № 06\~002\~878\~745 69) в судове засідання не з`явився. Враховуючи положення статті 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося (частина друга статті 247 ЦПК). Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. За матеріалами справи сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.12.2021 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 11.12.2021 Ковельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис №633). Від шлюбу у подружжя неповнолітніх дітей немає, сторони проживають окремо, що не заперечується відповідачем та не спростовано відповідними доказами. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. В силу статей 24, 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя вправі припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а також, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина третя статті 109 СК України, стаття 112 СК України). У пункті 10 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України "Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя"\~№ 11\~від 21.12.2007 надане роз`яснення, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд не може примусити позивача зберегти сім`ю, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом вживались заходи для примирення сторін, однак такі заходи позитивного результату не дали; встановлено, що примирення не відбулось; позивач у заяві від 24.09.2024 наполягала на розірвання шлюбу. З огляду на позицію позивача щодо неможливості зберегти сім`ю, відсутність мотивованих заперечень від відповідача, суд вважає необхідним шлюб розірвати не вживаючи заходів примирення. Згідно зі статтею 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у позовній заяві просила після розірвання шлюбу її прізвище не змінювати. Судові витрати, відповідно до статті 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved