Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

06.08.2024 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, реєстровий номер 4701 від 07.05.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, яким з позивачки було стягнуто на користь відповідача заборгованість у сумі 98434,45 грн. за період з 20.02.2020 року до 19.02.2021 року за кредитним договором №1001299036501 від 26.04.2019 року, укладеним між позивачем та відповідачем. У суму заборгованості ввійшли заборгованість за сумою кредиту у розмірі 47206,71 грн., заборгованість за комісією у розмірі 37591,32 грн., заборгованість по відсоткам у розмірі 4,93 грн. та заборгованість по штрафам у розмірі 13633,49 грн., а також 500,00 грн. за вчинення самого виконавчого напису. Підставою звернення позивачки до Первомайського міськрайонного суду Харківської області було вказано місце реєстрації позивача у м. Первомайський Лозівського району Харківської області на підставі ч.12 ст.28 ЦПК України. Підставою позовних вимог [PERSON] зазначив порушення порядку вчинення виконавчого напису щодо наявності під час його вчинення безспірної заборгованості у позивача та відповідності документу, на підставі якого він був вчинений, вимогам закону щодо документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Ухвалою судді від 15.08.2024 року виключено з числа учасників справи приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. як таку, що втратила статус самозайнятої особи як приватний нотаріус, відкрито провадження у справі у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи, наданий сторонам час для подання усіх заяв по суті позову, а третій особі - для подання письмових пояснень (а.с.24-25). Позивач вказану ухвалу отримав у відповідності до вимог п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України (а.с.33), відповідач та третя особа - засобами Електронного суду (а.с.27-28). Від відповідача засобами електронної пошти з накладенням кваліфікованого електронного підпису представника 19.08.2024 року (надіслана 16.08.2024 року поза межами робочого часу суду) надійшла заява про визнання позовних вимог у повному обсязі, у зв`язку з чим відповідач просив здійснити розподіл судових витрат у відповідності до вимог ч.1 ст.142 ЦПК України (а.с.29-32). Інші заяви, клопотання від учасників справи не надходили та судом інші процесуальні дії не застосовувалися. Відповідач не подавав відзив на позовну заяву, а третя особа письмових пояснень. Заява відповідача про визнання позову судом приймається як така, що не суперечить вимогам ч.4 ст.206 ЦПК України. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами у межах строків, визначених ст.275 та ч.2 ст.279 ЦПК України. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 07.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, яка наразі не є приватним нотаріусом, на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, вчинено виконавчий напис, реєстровий номер 4701, яким з позивача було стягнуто на користь відповідача заборгованість у сумі 98434,45 грн. за період з 20.02.2020 року до 19.02.2021 року за кредитним договором №1001299036501 від 26.04.2019 року, укладеним між позивачем та відповідачем, яка складалася з: - заборгованості за сумою кредиту у розмірі 47206,71 грн.; - заборгованості за комісією у розмірі 37591,32 грн.; - заборгованості по відсоткам у розмірі 4,93 грн.; - заборгованості по штрафам у розмірі 13633,49 грн.; - плати за вчинення виконавчого напису - 500,00 грн. (а.с.13). На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ярмоленко Олександр Валентинович було відкрито виконавче провадження [NUMBER] на підставі постанови від 18.06.2021 року (а.с.16). Вказаною постановою додатково до визначеної суми боргу за виконавчим написом вирішено стягнути з позивача основну суму винагороди приватного виконавця у розмірі 9843,44 грн. Відповідно до статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Завданням цивільного судочинства, відповідно до ч.1 статті 2 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав і інтересів встановлені статтею 16 Цивільного кодексу України. Згідно статті 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до положень статті 87-88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, що діяла на момент вчинення виконавчого напису тобто 31.10.2020 року), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року затверджено «Перелік документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», відповідно до пункту першого якого, стягнення провадиться на підставі нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, право звернення стягнення на заставлене майно, а також на підставі Іпотечних договорів, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Пункт 2 вказаної Постанови «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» втратив чинність на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові по справі № 910/10374/17 від 21.09.2021 року (п. 87) зазначила, що судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, втратила чинність 22.02.2017 року з набранням законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду по справі № 826/20084/14. Всупереч вище зазначеним нормам законодавства колишній приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна: - без оригіналу нотаріально посвідченого договору; - без належним чином оформленого розрахунку, що підтверджує безспірну заборгованість позивача за кредитним договором, протиправно вчинив виконавчий напис про стягнення заборгованості з позивача, посилаючись на норму пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року «Про затвердження Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яка втратила чинність з 22.02.2017 року, в зв`язку з чим наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, через недотримання умов вчинення виконавчого напису. Як зазначено в пункті 95 вище наведеної постанови Великої Палати Верховного Суду по справі № 910/10374/17 від 21.09.2021 року, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та наявності підстав для задоволення позову. Вирішуючи питання судових витрат у справі у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн., суд зазначає, що відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, в даній справі, враховуючи визнання позову відповідачем до початку вирішення справи по суті, позивачу слід повернути 50% сплаченого ним при зверненні до суду судового збору, що становить 605,60 грн., а з відповідача на його користь слід стягнути інші 50% сплаченого судового збору, що становить інші 605,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved