Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

Представник позивача\~ [PERSON] ,\~адвокат Охременко\~Артема Вікторовича\~звернувся \~до суду\~з позовною\~заявою про\~визнання [PERSON] \~таким,\~що втратив\~право користування\~житловим приміщенням,\~розташованою за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~пославшись на\~те,\~що 29.11.2012 року, за згодою [PERSON] , у квартирі був зареєстрований чоловік дочки [PERSON] , [INFO] , однак після реєстрації у квартирі не проживав, у зв`язку з тим, що подружнє життя дочки не склалося, [PERSON] проживав окремо. На теперішній час також у квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує, кореспонденцію за вказаною адресою не отримує, особистих речей у будинку не має і взагалі квартирою не цікавиться. Приблизно з 2017 року [PERSON] постійно проживає та працює на території міста Львова. У зв`язку із цим, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 27\~березня 2024\~року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою представника [PERSON] адвоката Охременко Артема Вікторовича до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Представник позивача [PERSON] , адвокат Охременко Артем Вікторович в судове засідання не зявилися. Адвокат Охременко Артем Вікторович надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати за її відсутністю, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений рекомендованим листом, направленим за адресою реєстрації особи. Судом встановлено, що\~ [PERSON] , [INFO] , є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 10.03.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Яценко О.П. та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3152113 від 23.03.2004 року(а.с.8-10). Факт реєстрації відповідача від 29.11.2012 року підтверджується відповідною відміткою у його паспорті (а.с.13). Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина перша статті 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї \~в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). У справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,\~на позивача покладається обов`язок із доведення відсутності відповідача у спірному приміщенні понад строк, із яким законом пов`язана можливість збереження права користування житлом за відсутнім наймачем (користувачем), а на відповідача, відповідно, покладається обов`язок із доведення поважності причин відсутності у спірному приміщенні понад встановлений законом строк. Суд вважає, що в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх позовних вимог. Відповідно до статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними\~зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно зі статтею 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Отже, обставини, що підлягають встановленню під час вирішення питання про втрату особою права користування житловим приміщенням є факт не проживання особи у житлі без поважних причин, більш ніж певний період часу, в даному випадку. Разом з тим, позивач надав суду докази лише того, що він є власником квартири та того, що відповідач зареєстрований в ній. При цьому, жодних доказів того, що відповідач не мешкає у квартирі протягом шести місяців без поважних причин суду не надано, зокрема, такі дані не підтверджуються ані актом обстеження проживання осіб, ані поясненнями свідків, тощо. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. За таких обставин, виходячи з того, що позивач не надав суду достатніх та переконливих доказів на підтвердження позовних вимог, в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 судовий збір покладається у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed