Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 16.11.2002 року В. Осниця с/рада Маневицького району Волинської області, актовий запис №08. Свій позов мотивує тим, що 16.11.2002 року позивач уклав шлюб із відповідачем. У шлюбі народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем у позивача не склалося через те, що вона має різні з позивачем погляди на сімейне життя, в них відсутнє взаєморозуміння, фактично шлюбні відносини припинені з 2022 року, шлюб існує формально. А тому позивач вважає, що відсутні перспективи для збереження шлюбу. Ухвалою судді від 23.09.2024 року відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак до суду надійшла заява представника позивача адвоката Степанюк М.Я. про розгляд справи у її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак скерувала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та подані докази, проаналізувавши встановлені обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] у В.Осниця с/раді Маневицького району Волинської області, зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №08, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилось на « [PERSON] », що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 16.11.2002 року (а.с.3). Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6) вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьком є [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони подружніх стосунків не підтримують, у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, примирення між ними неможливе. Відповідач проти заявленого позову про розірвання шлюбу не заперечила, про що зазначила у поданій суду заяві. Тому, беручи до уваги характер сімейних відносин, які склалися в даній сім`ї, з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд дійшов висновку про задоволення позову. Пунктом 2 ч.3 ст.115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки відповідач позов визнала повністю, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не знаходить. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до ч. 6 ст. 142\~ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, зважаючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, відповідач визнала позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, тому суд вважає, що з останньої слід стягнути судовий збір в сумі 605,60 грн. на користь держави.

Outcome: approved