Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить визнати за нею право власності у цілому на житловий будинок з надвірними спорудами та будовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її тітка [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку та надвірних будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Заповіту за життя спадкодавець [PERSON] не залишила. Поряд з цим, з тіткою за вищевказаною адресою проживав її син [PERSON] , [INFO] , про що свідчить довідка №354, видана виконкомом Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області 19 липня 2021 року. Оскільки [PERSON] був спадкоємцем першої черги за законом за спадкодавцем [PERSON] , проте не проживав (не був зареєстрований) разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому 25 червня 2015 року звернувся до Перечинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що стверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 40773936, виданим 25 червня 2015 року, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовився від неї, а тому вважається таким, що прийняв спадщину. Наведене також підтверджується Довідкою про склад спадкоємців, виданою Державним нотаріусом Перечинської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Михалко В.П. № 67/01-1 від 23 травня 2024 року, згідно якої така повідомляє, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Перечинською ДНК 25 червня 2015 року було відкрито спадкову справу за номером 50/2015. Коло спадкоємців: син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що будь-яких іншим спадкоємців після [PERSON] немає, оскільки її чоловік [PERSON] помер ще задовго до неї, а саме [INFO] . Проте [INFO] у селі Дубриничі Перечинського району Закарпатської області [PERSON] помер. За життя останній, маючи намір прийняти спадщину після смерті матері, так і не встиг оформити право власності на спадкове майно у встановленому законом порядку. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, з житлового будинку та надвірних будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який він успадкував після смерті матері [PERSON] . Оскільки її покійний брат [PERSON] не склав заповіту та не мав родини, і ніхто б спадщину за ним не прийняв, тому вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Так, 17 травня 2022 року державним нотаріусом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Ластівка А.В., видано їй (позивачу) Свідоцтво про право на спадщину за законом; спадкова справа № 286/2021 рік, зареєстровано в реєстрі за № 3-65. З вказаного свідоцтва видно, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1957 року народження, який помер [INFO] , є [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , що мешкає в [ADDRESS] . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з: квартири, що знаходиться в [ADDRESS] , що належав померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Ужгородською міською радою 12 лютого 2009 року згідно рішення від 12 лютого 2009 року за № 32, зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» Ужгородської міської ради Закарпатської області за № 26669. Як видно з Довідки № 251/02-14 від 22 травня 2024 року, виданої Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою, згідно матеріалів спадкової справи № 286/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований в [ADDRESS] , спадкоємцем є [PERSON] , 1960 року народження, яка прийняла спадщину. З вищевикладеного випливає, що окрім квартири, що знаходиться в [ADDRESS] , після смерті брата [PERSON] у порядку ст. 1218 ЦК України вона також успадкувала і житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У травні 2024 року, бажаючи оформити спадщину за спадкодавцем [PERSON] на вказаний будинок, вона звернулася з відповідною заявою до державного нотаріуса Перечинської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Михалко В.П., однак 10 травня 2024 року отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. № 68/02-31, з огляду на відсутність у спадкодавця [PERSON] документу, що посвідчує право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та право власності на який не було зареєстроване. Таким чином, оскільки вона прийняла спадщину за спадкодавцем та з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом звернулася з відповідною заявою до державного нотаріуса, на що отримала відмову через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів, а тому просить позов задовольнити. Ухвалою судді Перечинського районного суду від 16 липня 2024 року прийнято подану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання права власності у порядку спадкування за законом, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, відтак призначено підготовче судове засідання та визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити, а також не вирішувати питання понесених судових витрат.\~ Представник Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області як відповідача у підготовче судове засідання також не з`явився, однак в електронній формі через систему «Електронний суд» подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, проти позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який є у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Суд встановив, що [INFO] у селі Дубриничі Перечинського району Закарпатської області у віці 86 років померла тітка [PERSON] [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Виконкомом Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області 06 березня 2015 року, актовий запис № 11 (а. с. 4, 5, 6, 7, 8, 10, 11). Як вбачається з Виписки з погосподарської книги від 23 квітня 2024 року № 186, виданої Дубриницькою сільською радою Ужгородського району Закарпатської області, згідно погосподарської книги № 1 на 2011-2015 роки та номера об`єкта погосподарського обліку 76, на момент смерті [PERSON] , [INFO] (померла [INFO] ; а/з № 11 від 06 березня 2015 року) була зареєстрована та являлася головою дворогосподарства за адресою: [ADDRESS] . Рік побудови будинку 1954. Загальна площа приміщень: 39,0 м.кв., житлова площа: 32,0 м.кв. Орієнтовна площа земельної ділянки: 0,23 га (0,07 га для ОЖБ; 0,16 га для ОСГ) (а. с. 16, 21). Те, що будинок [ADDRESS] належав [PERSON] стверджується також Архівним витягом з Рішення Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області (друге засідання першої сесії двадцять третього скликання) від 29 травня 1998 року «Про приватизацію земельних ділянок жителям с.Дубриничі та Пастілки» (а. с. 15). Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. З огляду на відсутність заповіту спадкодавця [PERSON] право на спадкування після її смерті одержали спадкоємці за законом. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Як видно з довідки № 354, виданої 19 липня 2021 року виконкомом Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, [PERSON] , [INFO] , який був сином покійної [PERSON] , проживав без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а. с. 9, 23).\~\~\~ Оскільки [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом у відповідності до ст. 1261 ЦК України, 25 червня 2015 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що стверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 40773936, виданим 25 червня 2015 року, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовився від неї, а наявність інших спадкоємців першої черги чи спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку, та прийняли спадщину після смерті [PERSON] , не встановлено, відтак він вважається таким, що прийняв спадщину одноособово (а. с. 12, 19). Вказане також підтверджується Довідкою про склад спадкоємців, виданою Державним нотаріусом Перечинської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Михалко В.П. № 67/01-1 від 23 травня 2024 року, згідно якої така повідомляє, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Перечинською ДНК 25 червня 2015 року було відкрито спадкову справу за номером 50/2015. Коло спадкоємців: син [PERSON] , [INFO] (а. с. 13). Проте [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у селі Дубриничі Перечинського району Закарпатської області, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Перечинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 13 жовтня 2021 року, актовий запис № 449 (а. с. 12). Частиною третьою статті 1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Оскільки 09 листопада 2021 року позивач [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що стверджується копією спадкової справи №286/2021 стосовно майна спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовилася від неї, а тому, за відсутності інших спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку та прийняли спадщину після смерті спадкодавця, вона вважається такою, що прийняла спадщину одноосібно (а. с. 66-84). Сімнадцятого травня 2022 року державним нотаріусом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Ластівка А.В. видано [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину за законом; спадкова справа № 286/2021 рік, зареєстровано в реєстрі за № 3-65. З вказаного свідоцтва видно, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1957 року народження, який помер [INFO] , є [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , що мешкає в [ADDRESS] . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з: квартири, що знаходиться в [ADDRESS] , що належав померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Ужгородською міською радою 12 лютого 2009 року згідно рішення від 12 лютого 2009 року за № 32, зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» Ужгородської міської ради Закарпатської області за\~ № 26669 (а. с. 17).\~\~\~\~ Як видно з Довідки № 251/02-14 від 22 травня 2024 року, виданої Першою Ужгородською\~ державною\~ нотаріальною\~ конторою, згідно\~ матеріалів\~ спадкової\~ справи № 286/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований в [ADDRESS] , спадкоємцем є [PERSON] , 1960 року народження, яка прийняла спадщину (а. с. 14).\~\~\~\~\~ Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину (підп. 3.14 п. 3 гл. 10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказ Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року\~ № 296/5). Аналіз статті 1268 та книги 6 ЦК України свідчить, що спадковому праву характерний принцип універсальності спадкового правонаступництва, який проявляється у тому, що на стадії прийняття спадщини вона розглядається як єдине ціле, незалежно від підстави спадкування. Тобто особа реалізує свої права як спадкоємця, приймаючи спадщину, незалежно від підстави спадкування (за законом чи за заповітом). За своєю сутністю прийняття спадщини - це односторонній правочин, який спрямований на набуття спадкового майна (спадщини). Для прийняття спадщини властивий універсальний характер, оскільки воно поширюється на всю спадщину, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась, тобто на всі спадкові активи і пасиви. Прийняття може мати місце лише стосовно всієї спадщини як єдиного цілого. Відповідно прийняття частини спадщини означає прийняття всієї спадщини (постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 травня 2018 року в справі № 497/1870/16-ц (провадження № 61-1831св18) та від 07 квітня 2020 року в справі № 456/2628/17 (провадження № 61-5524св19). Вищевикладене свідчить про те, що окрім квартири, що знаходиться в [ADDRESS] , після смерті [PERSON] позивач [PERSON] також успадкувала і житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] .\~\~ У травні 2024 року, бажаючи оформити спадщину за спадкодавцем [PERSON] ще й на будинок [ADDRESS] позивач [PERSON] звернулася з відповідною заявою до державного нотаріуса Перечинської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Михалко В.П., однак 10 травня 2024 року отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. № 68/02-31, з огляду на відсутність у спадкодавця документу, що посвідчує право власності на вищевказаний житловий будинок та право власності на який не було зареєстроване (а. с. 20). Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України\~ № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Отже, з врахуванням вищевикладеного, а також беручи до уваги, що у позивача [PERSON] існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім цього, суд встановив, що згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 10 від 25 червня 2024 року позивачем сплачено 1 211,20 грн судового збору (а. с. 24). Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] , з урахуванням принципу диспозитивності, просить не вирішувати питання розподілу понесених нею судових витрат, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке її волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved