Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~29.07.2024 позивач ТОВ «Кредитсервіс» звернулось до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 27.10.2021 між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] укладено кредитний договір №211027-003, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 20\~000 грн. Позивачем виконані взяті на себе зобов`язання. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала, не повернула грошові кошти, у зв`язку з чим утворила заборгованість у розмірі 41106,66 грн. Позивач просить задовольнити позов, стягнути заборгованість за кредитом та судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у суму 7000 грн. 29.07.2024 протоколом автоматизованого розподілу зазначену справу передано в провадження судді Семіряд І.В. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом, 30.07.2024, направлено запит до Реєстру територіальної громади міста Харкова, відповідь отримано 30.07.2024. 30.07.2024 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання. Представник позивача до судового засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістила. Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.280 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 27.10.2021 між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №211027-003, шляхом його підпису електронним підписом одноразовим ідентифікатором С81328. Відповідно до п.1.1 кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі вказаному у договорі, на умовах строковості, зворотності, платності (надалі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит кредитодавцю та оплатити за користування кредитом на умовах, що передбачені цим договором. В індивідуальній частині договору сторонами погоджено, що сума кредиту становить 22\~000 грн. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю платежі, строки і суми яких зазначені в Графіку платежів. Плата за користування кредитом нараховується щомісячно за кожен місяць користування кредитом. У складі плати за користування кредитом, можуть нараховуватися відсотки за перший день користування кредитом, фіксована щомісячна комісія та (або) одноразова комісія за користування кредитом в залежності від обраного позичальником кредитного продукту, позичальнику доступні акційні умови щодо нарахування плати за користування кредитом при достроковому погашенні кредиту, а саме: при погашенні кредиту в строк до одного місця з дня отримання коштів плата за користування кредитом включає лише проценти за перший місяць користування у розмірі 0,01% від суму кредиту. При цьому, у випадку оплати позичальником одноразової комісії за видачу кредиту, така комісія підлягає поверненню позичальника. При погашенні кредиту (передбаченого Графіком платежів частини кредиту) не пізніше, ніж за три дні до закінчення строку, встановленого згідно Графіку платежів, щомісячна плата за користування кредитом у такий період перераховується за зниженою процентною ставкою 140,79% річних. Орієнтовний розрахунок плати за користування кредитом на пільгових умовах наведено в Орієнтовному графіку платежів при застосуванні акційних умов, що є невід`ємною частиною договору. П. 3.1 передбачено, що договір набуває чинності і діє 10 (десять) років з моменту укладення, але в будь-якому випадку - до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором. Відповідно до умов кредитного договору (індивідуальна частина) строк, на який надається кредит складає 730 днів, кількість щомісячних платежів - 24, порядок сплати платежів - щомісяця до 27 числа місяця закінчення відповідного розрахункового періоду користування кредитом, одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту (утримується при перерахуванні суми кредиту) 7,5%, сума одноразової комісії 1650,00 грн, плата за користування кредитом в середньому за місяць від початкової суми кредиту (довідково) 8,5% (1870 грн), орієнтовна реальна річна процентна ставка 331,33%, сума щомісячного платежу\~2786,67 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту\~66879,54 грн, порядок нарахування плати за користування кредитом - нараховується за кожен місяць 27 числа місяця початку відповідного розрахункового періоду користування кредитом. Згідно з п.1.2 кредитного договору кредит надається позичальнику шляхом перерахування суми кредиту на банківський (картковий) рахунок позичальника. [PERSON] , у індивідуальній частині договору про надання кредиту, вказано номер картки [NUMBER] та банківський рахунок [NUMBER] . Відповідно до п. 2.4. кредитного договору, датою повернення суми кредиту, так само як і датою сплати заборгованості за Договором, вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок Кредитодавця. п.6.11.1, 6.11.2 кредитного договору передбачає, що позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, безумовно акцептує і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Публічної пропозиції (оферти) Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» укладення договору про надання кредиту в редакції від 19.10.2021, яка є невід`ємною частиною цього Договору, до укладення договору отримав від кредитодавця інформацію, зазначену в частині другій\~статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~і\~статті 9 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до графіку платежів, який підписано [PERSON] , встановлено кількість платежів, їх розмір та періодичність внесення позичальником з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Довідкою про укладення договору №15/11-2 від 15.11.2023 підтверджується про те, що [PERSON] ідентифікована та здійснювала акцепт оферти за допомогою інформаційно-телекомунікаційній системі https://recredit.ua одноразовим паролем «С81328». З виписки з особового рахунку за кредитним договором №211027-003 від 27.10.2021 вбачається, що [PERSON] має заборгованість у розмірі 41106,06 грн, з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту 20109,72 грн, прострочена заборгованість за процентами становить 20696,94 грн. Відповідно до розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором №211027-003 від 27.10.2021 має заборгованість в загальному розмірі 41106,06 грн. ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 2ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При цьому, матеріалами справи підтверджується, що відповідач [PERSON] порушила графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачувала, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За правилами ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 12статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Отже, кредитний договір між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] був укладений у електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів» та не суперечить приписам ч.1 ст.205, ст.6,207,627-628, ч. 2 ст.639 ЦК України. Вирішуючи питання про стягнення відсотків за вказаними договорами, суд приходить до такого. Згідно з нормою\~статті 562 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 611 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях\~1050,\~625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2\~статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№ 202/4494/16-ц). Як вбачається з умов договору №211027-003 від 27.10.2021 сторонами було погоджено, що за користування кредитом клієнт сплачує товариству 331,33% річних. П. 3.1 договору передбачено, що він діє 10 років з моменту укладення, але у будь-якому випадку до повного його виконання. Отже, виходячи з вказаних умов договору та виписки з особового рахунку відсотки за користування кредитом підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Що стосується витрат на правову допомогу. У позовній заяві представником позивача заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 7000 грн. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 8\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту. Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 (провадження № К/9901/27657/20). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved