Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що 02 квітня 2021 року [PERSON] взяв у борг 55 000 (п`ятдесят п`ять) тисяч гривень, що еквівалентно 2100 доларів США у позивача [PERSON] , про що свідчить письмова розписка. Вказані кошти відповідач зобов`язався повернути 30.04.2021 року. Окрім того, у вказаній розписці зазначено, що в разі невиконання зобов`язань, Боржник зобов`язався сплатити 20 % за кожен місяць прострочення за невиконання договору. На неодноразове звернення до Боржника з усною вимогою щодо погашення заборгованості, він посилається на скрутне матеріальне становище. У зв`язку з чим, 07.11.2021 року Боржник повторно склав розписку, згідно якої підтвердив, що станом на 07.11.2021 року сума заборгованості складає 197 074, 94 гривні. Станом на день подання позову, Боржник зобов`язання за розпискою не виконав у повному обсязі. На неодноразові прохання позивача щодо повернення грошових коштів, відповідач повідомляє, що у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем він не має змоги повернути їх. У зв`язку з неможливістю інакше, ніж у судовому порядку, захистити свої права, позивач змушений звернутися до суду. Відповідно, станом на день подання позову, заборгованість відповідача перед позивачем становить 385000 (триста вісімдесят п`ять тисяч) гривень, яка складається з: - \~ \~ \~ \~55000 гривень тіло кредиту; - 330 000 гривень відсотки за тілом кредиту (2% - 11000х30). На підставі вищезазначеного, позивач просив суд: -стягнути з [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина України, № [NUMBER] , виданий 23.10.2021 року органом 5133 на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] суму боргу у розмірі 385000 (триста вісімдесят п`ять тисяч) гривень та суму судового збору. Ухвалою судді Кілійського районного суду Одеської області від 06.11.2023 року за даним позовом відкрито \~спрощене провадження у справі, про що повідомлені сторони. Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 19.03.2024 року, в задоволенні заяви [PERSON] про розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за правилами загального позовного провадження відмовлено. Справу № 502/2137/23 призначено до розгляду в судовому засіданні з викликом (повідомленням) учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в позові міститься клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи сповіщеним належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, заяв або клопотань про розгляд справи за його відсутності, або відкладення розгляду справи від нього не надходило. Разом з тим, будучи належним чином повідомленим про строк подання відзиву, відзив на позовну заяву так і не подав. Явку свідків, зазначених у його клопотанні, жодного разу не забезпечив. Представник відповідача [PERSON] сповіщеною належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, заяв або клопотань про розгляд справи за її відсутності, або відкладення розгляду справи від неї не надходило. Враховуючи, що позивач в позові зазначив, що не заперечує проти заочного вирішення справи, беручи до уваги, що відповідач належним чином повідомлений в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, не подав відзив, суд\~ ухвалює заочне рішення по справі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши повно та всебічно наявні матеріали справи, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до письмової розписки від 02.04.2021 року, підписаної особисто відповідачем встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживаючий в [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] взяв в борг у [PERSON] , 1971 року народження, проживаючого в [ADDRESS] 55\~000 (п`ятдесят п`ять тисяч) гривень, що еквівалентно 2100 (дві тисячі сто) доларів США. Вищезазначені кошти взяв в борг 02.04.2021 року, зобов`язався повернути 30.04.2021 року. У випадку не повернення даної суми в строк до 30.04.2021 року, гарантував відсоток кожен місяць в розмірі 20 % до тих пір, поки не відбудеться повного розрахунку. Також вказано, що дана розписка написана ним при здоровому глузді та без примусу, /а. с. 10/. Окрім того, встановлено, до відповідно до розписки від 07.11.2021 року, написаною власноручно відповідачем зазначено, що [PERSON] гарантує повний розрахунок за своїм фінансовим станом зі всіма відсотковими ставками, які були вищевказані. Гарантував повний розрахунок 1 частину в розмірі 60000 (шістдесят тисяч) гривень) до 14.11.2021 року. Залишок до 30.12.2021 року. Дана розписка написана ним власноручно та без примусу, тиску при здоровому розумі, /а.с. 13/. Згідно постанови про закриття кримінального провадження, винесеної начальником відділення №1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Білічук В.О. за результатами розгляду матеріалів досудового розслідування. Внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024162150000526 від 16.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України встановлено, що слідчим СВ ВП №1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області допитано всіх учасників подій, на яких вказав у своїй заяві заявник [PERSON] та підсумовуючи проведені дії, дійшов висновку, що у провадженні відсутня правова підстава для кримінальної відповідальності, передбачена ч. 1 ст. 2 КК України, а саме вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого КК України. Мотивами закриття кримінального провадження зазначено, що в ситуації, яка склалась між [PERSON] та [PERSON] вбачаються цивільно-правові відносини, а тому вирішив кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024162150000526 від 16.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України закрити. Однією з\~засад\~цивільного\~законодавства України,\~відповідно\~до\~ п.\~п.\~3,\~5,\~6\~ст.\~3\~ЦК\~України\~є:\~свобода\~договору; судовий\~ захист\~цивільного \~права\~та\~інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. У ст. ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності із\~ст. 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~договір позики - це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або з інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~ст.1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики між відповідачем та позивачем є розписки, які посвідчують передання йому визначеної грошової суми. Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обов`язок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до\~ст. 1049 ЦК України. Письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, та правової позиції Верховного Суду у постановах від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16 розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 лютого 2021 року у справі №755/11600/18. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої\~статті 1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Правові висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Щодо можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18 вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Окрім того, статтею 202\~ЦК\~України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. З досліджених судом доказів, наданих позивачем, встановлено, що відповідач взяв на себе зобов`язання повернути позивачу грошові кошти зі сплатою передбачених розпискою відсотків. Зобов`язання з повернення коштів відповідач підтвердив своїм підписом, що жодним чином не було оспорено в ході розгляду справи. Таким чином суд вважає доведеним, що вказаними розписками підтверджується зобов`язання відповідача повернути позивачу грошові кошти у відповідному розмірі та у вказані в них строки. Таким чином, враховуючи, що судом встановлено факт отримання відповідачем грошових коштів за розписками від 02.04.2021 року та від 07.11.2021 року у позику, суд також вважає доведеним той факт, що відповідачем порушено терміни повернення грошових коштів, у зв`язку з чим, приходить до висновку про задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача суми боргу. Частиною 1\~ст. 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Також, суд вважає обґрунтованими на підставі ч. 1 ст. 1050 ЦК України вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь 0,2 % в місця за користування коштами, виходячи з розрахунку: (2% х 55000) за 30 місяців. Доказів неправильності відповідного розрахунку та свого розрахунку, який би спростовував розрахунки позивача, відповідачем суду не надано. На підставі викладеного суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справив усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. У зв`язку з чим, у відповідності ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст. ст. 3, 12, 15, 16, 202-204, 207, 610, 611, 625, 626-629, 631, 1046-1050 ЦК України,

Outcome: approved