Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

Позивач, через представника адвоката Возного М.В., звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що з 10 червня 2020 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Бородянського районного суду Київської області від 01 червня 2023 року було розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований і проживає разом із нею (позивачем). [PERSON] проживає окремо, в матеріальному забезпеченні сина ніякої участі не приймає і відмовляється добровільно надавати кошти на його утримання, чим ставить її у вкрай тяжке матеріальне становище. Відповідач на даний час офіційно не працевлаштований, періодично ходить на підробіток і має з цього дохід. Оскільки [PERSON] добровільно коштів на утримання дитини не надає, вихованням та інтересами дитини не цікавиться, просила стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 5\~000,00 грн, щомісячно з урахуванням індексації до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 23 липня 2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання; відповідач відзив на позов суду не направив. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із матір`ю [PERSON] і знаходиться на її утриманні, що підтверджується копіями свідоцтва про народження і довідки про фактичне місце проживання № 46 від 05 червня 2024 року (а.с. 3, 4). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної\~Ради України\~№ 789\~ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 184\~СК України\~встановлено,\~що суд\~за заявою\~одержувача визначає\~розмір аліментів\~у твердій\~грошовій сумі. Розмір\~аліментів,\~визначений судом\~або домовленістю\~між батьками\~у твердій\~грошовій сумі,\~щорічно підлягає\~індексації відповідно\~до закону,\~якщо платник\~і одержувач\~аліментів не\~домовилися про\~інше.\~За заявою\~одержувача аліментів\~індексація може\~бути здійснена\~судом за\~інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки син сторін [PERSON] , [INFO] , на даний час проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні, то відповідач, як батько дитини, зобов`язаний згідно до вимог Сімейного кодексу України також брати участь у його утриманні. З урахуванням зазначеного, а також відсутністю заперечень відповідача, суд вважає, що позовні вимоги є законними та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України\~з відповідача\~необхідно стягнути в дохід бюджету судовий збір у розмірі 1\~211 гривень 20 копійок.

Outcome: approved