Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

Позивачка через свого представника звернулася до Бобровицького районного суду з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 19.06.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бобровицького районного управління юстиції у Чернігівській області між ними було зареєстровано шлюб. Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Позивачка зазначає, що сімейне життя не склалося, шлюб існує лише формально та шлюбні відносини між подружжям припинено. Вказані обставини унеможливлюють подальше подружнє життя сторін, тому [PERSON] просить даний шлюб розірвати та на примирення не згодна. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися. Просили проводити розгляд справи у їх відсутність. Від адвоката Герасимчука О. О. надійшла заява про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з«явився, у своїй заяві до суду просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає. Судом на підставі ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного\~засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити з таких підстав. Як встановлено у судовому засіданні, між [PERSON] та [PERSON] 19.06.2014 року укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бобровицького районного управління юстиції у Чернігівській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 51 (а.с.9). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3\~ст. 56 Сімейного кодексу України,\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За приписами ч.1\~ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу\~України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Проаналізувавши досліджені та перевірені під час судового засідання докази, суд доходить висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, оскільки сторони фактично припинили шлюбні відносини і спільного господарства не ведуть, їх шлюб носить формальний характер, можливості примирення між ними не вбачається, а збереження шлюбу суперечить інтересам кожного із подружжя. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Що стосується стягнення витрат на користь позивача за професійну правничу допомогу то суд виходить з такого. Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено рішення (правова позиція, викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.05.2018 р.). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Встановлено, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, а тому у стягненні судових витрат на правову допомогу слід відмовити. На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968 грн. 96 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved