Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради про визнання незаконним припинення надання послуг, визнання порушенням, стягнення переплати, неустойки, моральної шкоди. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2023 року указану позовну заяву передано для розгляду судді Покопцевої Д.О. Ухвалою судді Покопцевої Д.О. від 09.08.2023р. позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Покопцевої Д.О. від 02.10.2023 року відкрите провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачем укладено договір про надання послуг з централізованого опалення № 03155 від 10.04.2013 року. Відповідно до п.п. 1 п. 19 договору, відповідач зобов`язаний своєчасно надавати послуги відповідно до законодавства та умов договору. Однак, з 22.03.2023 року відповідач припинив надання послуги із опалення житлових приміщень будинку позивача. Згідно з довідкою про середньодобову температуру повітря за березень 2023 року, на дату припинення надання послуги з опалення житлових приміщень будинку позивача температура вище +8°С протягом 3-х діб не була зареєстрована. Відповідач припинив надання послуг із опалення на підставі розпорядження міського голови від 21.03.2023 року № 1-21/3-р, яким опалювальний сезон 2022-2023 р.р. у м. Дніпро припинено 22.03.2023 року. Таким чином, вказане розпорядження міського голови є злочином, що порушує вимоги нормативних документів про терміни закінчення опалювального сезону і внесена з перевищенням службових повноважень навмисне. Тобто, припинення надання послуг із централізованого опалення відповідачем 22.03.2023р. є незаконним, що порушує вимоги нормативних документів про терміни закінчення опалювального сезону, умови договору та вимоги ст. 19 Конституції України. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідач зобов`язаний самостійно зробити перерахунок вартості комунальної послуги за весь період її ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості та виплатити неустойку у порядку, встановленому законодавством. За кожен день прострочення виконання зобов`язань, виплачується неустойка у розмірі 3 % вартості послуги, що визначено ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Також зазначає, що дії відповідача завдали йому значної моральної шкоди, яку він оцінює у розмірі 570 000грн. Просить суд визнати незаконним припинення надання послуг з централізованого опалення раніше строків, встановлених нормативними документами, що порушує зобов`язання, встановлені договором № 03155 від 10.04.2013 року; визнати виконання розпорядження міського голови від 21.03.2023 року № 1-21/3-р , порушенням ст. 19 Конституції України; стягнути з відповідача 66 грн. переплати за послуги опалення, у зв`язку з достроковим закінченням опалювального сезону; стягнути з відповідача неустойку за дострокове закінчення опалювального сезону у розмірі 60 грн.; стягнути з відповідача моральну шкоду, завдану позивачу у зв`язку з порушенням його прав, як споживача та умов договору у розмірі 570 000 грн. Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що позовна вимога про визнання припинення надання послуг з постачання теплової енергії раніше строків, встановлених нормативними документами, є необґрунтованою, оскільки відповідач не припинив теплопостачання раніше строку, встановленого чинним розпорядженням. Крім того, відповідач не вчиняв дій, які не передбачені законодавством, оскільки припинення теплопостачання у зв`язку із закінченням опалювального сезону було здійснено на підставі рішення органу місцевого самоврядування. Так, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, 03 листопада 2023 року, за результатом перегляду рішення у справі № 160/8503/23 Третім апеляційним адміністративним судом було відмовлено в задоволенні позову [PERSON] про визнання протиправним та скасування Розпорядження Дніпровського міського голови від 21.03.2023 року № 1-21/3-р «Про закінчення опалювального сезону 2022-2023 р.р. у м. Дніпрі». Зокрема, при винесенні вказаної Постанови, судом встановлено, що Розпорядження не порушує особистих прав чи інтересів Позивача. Таким чином, позовна вимога про визнання виконання Розпорядження порушенням ст. 19 Конституції України, є необґрунтованою, оскільки законодавством прямо передбачено припинення теплопостачання у зв`язку із закінченням опалювального сезону на підставі рішення органу місцевого самоврядування, законність якого підтверджена судовим рішенням і будь яких підстав для не виконувати це рішення у Підприємства не було та немає. Натомість, наведені обставини навпаки свідчать про чітке виконання Підприємством вимог, передбачених Конституцією та чинним законодавством України, оскільки КП «Теплоенерго» не здійснило дострокового припинення опалювального періоду 2022/2023 в раніше строків, визначених у Розпорядженні. Крім того, звертає увагу, що чинний порядок здійснення перерахунку та порядок 151 не наділяють споживача повноваженнями із його самостійного здійснення. Це є виключним правом відповідного виконавця послуги. Таким чином, пред`являючи даний вид позовної вимоги, позивач не лише безпідставно перейняв на себе повноваження відповідача як виконавця послуг, який здійснює перерахунки, але й без будь якого правового підґрунтя розрахував «суму переплати» за своєю, власною, суб`єктивно вигаданою формулою. Щодо стягнення неустойки в сумі 60,00 грн за послуги з опалення зазначає, що для застосування ч. 2 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» необхідним є доведення факту ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або невідповідної якості. А оскільки відповідачем здійснено припинення постачання теплової енергії у зв`язку із закінченням опалювального сезону у визначений розпорядженням голови міськї ради строк (а не раніше ніж зазначено в цьому документі), вважають твердження позивача про наявність порушень, передбачених даною нормою, безпідставним та надуманим. Крім того, твердження про наявність моральної шкоди, яку позивач оцінює явно надмірно завищено у 570 000,00 грн. До даного позову не додано жодних доказів (медичних довідок, висновків експертів, що не тільки суперечить Главі 5 Цивільного процесуального кодексу України, але і спонукає до порушення судом принципу рівності сторін перед законом. На підставі викладеного, просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Позивачем надано відповідь на\~відзив,\~в якому останній підтримав заявлені позовні вимоги, просив залишити поданий відзив відповідачем без розгляду. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, ч. 2.\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Судом встановлено, що між КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради та [PERSON] укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води № 03121 від 15.04.2013р. Розпорядженням Дніпровського міського голови від 21.03.2023р. № 1-21/3-р «Про закінчення опалювального сезону 2022-2023р.р. у м. Дніпрі» дозволено КП «Теплоенерго» ДМР та іншим організаціям, що експлуатують комунальні виробничо-опалювальні котельні і теплові мережі у м. Дніпрі, закінчити 22.03.2023р. опалювальний сезон 2022-2023р.р. Частиною другою\~статті 19 Конституції України\~визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Згідно приписів\~ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить зокрема прийняття рішення про початок та закінчення опалювального періоду з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами та іншими нормативними документами. Відповідно до положень\~статті 4 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги»\~(далі Закон №2189-VIII) до повноважень органів місцевого самоврядування належить, зокрема, прийняття рішення про початок та закінчення опалювального періоду з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами та іншими нормативними документами. Згідно\~ст.21 Закону №2189-VIII\~постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Таким чином, повноваження щодо прийняття рішення про початок та закінчення опалювального періоду чинним законодавством віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування. Приписами п.1 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, що затверджені\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830, визначено, що ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати. Пунктом 8 вищевказаних правил встановлено, що\~постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами. Опалювальний період починається не пізніше ніж коли протягом трьох діб середня добова температура зовнішнього повітря становить 8°С та нижче, а закінчується не раніше ніж коли протягом трьох діб середня добова температура зовнішнього повітря перевищує 8°С. Згідно положень пункту 7.9.4 Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених\~наказом Міністерства палива та енергетики України від 14.02.2007 року № 71\~початок і закінчення опалювального періоду (і пов`язана з цим зміна гідравлічного і теплового режиму роботи ДТ і теплових мереж) установлюється в кожному регіоні окремо. Опалювальний період починається, якщо протягом трьох діб середня добова температура зовнішнього повітря становить 8 град. С та нижче, а закінчується, коли протягом трьох діб середня добова температура зовнішнього повітря перевищує 8 град. С. Включення та відключення систем теплоспоживання здійснюється за графіком, узгодженим з теплопостачальною організацією. Розпорядження Дніпровського міського голови від 21.03.2023 року № 1-21/3-р. оскаржувалося позивачем, і у задоволенні цього позову Третім апеляційним адміністративним судом постановою від 03.11.2023р. у справі 160/8503/23 відмовлено. Підстав не виконувати Розпорядження у відповідача не було і немає. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги зобов`язаний розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за комунальні послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або неналежної якості, а також в інших випадках, визначених договором про надання комунальних послуг. Механізм здійснення перерахунку вартості послуги з управління багатоквартирним будинком визначений\~постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 р. № 482 «Про затвердження Порядку здійснення перерахунку вартості послуги з управління багатоквартирним будинком за період її ненадання, надання невідповідної якості»\~(далі\~Порядок № 482). Слід звернути увагу, що даний Порядок № 482 визначає механізм та умови здійснення перерахунку вартості послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами/управління побутовими відходами за період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості. Суд звертає увагу, що розпорядженням Дніпровського міського голови від 21.03.2023 року № 1-21/3-р було вирішено закінчити опалювальний сезон 2022-2023 р. р. 22.03.2023 р. Як вбачається з рахунку на оплату послуги з постачання теплової енергії та абонобслуговування наданим позивачем, останнім днем нарахування послуг з постачання теплової енергії є 22.03.2023року. Відповідачу виставлено рахунок на оплату теплопостачання за показниками приладу обліку, зафіксованими станом на 22.03.2023р. Тому суд вважає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача 66 грн. переплати за послуги опалення у зв`язку з достроковим закінченням опалювального сезону, необґрунтованою, оскільки опалювальний сезон було закінчено 22.03.2023р., рахунок на оплату послуг постачання теплової енергії виставлений за показниками прибору обліку станом на 22.03.2024р., тобто переплату [PERSON] здійснити не міг. В поданій квитанції він вказаний як такий, що має заборгованість з оплати послуг постачання теплової енергії та абонобслуговування станом на 22.03.2023р. в сумі 3 770грн 19коп., тобто такий, що має борг перед підприємством за надані послуги, а не переплату. Інших квитанцій, з яких би випливало протилежне (оплата ненаданих/наданих не в повному обсязі або невідповідної якості послуг), позивачем не надано. Частиною 2\~ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~визначено, що виконавець комунальної послуги або управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний самостійно здійснити перерахунок вартості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком за весь період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, а також сплатити споживачу неустойку (штраф, пеню) у порядку та розмірі, визначених законодавством або договором. Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків від загальної вартості замовлення. Перерахунок це зміна раніше нарахованої суми платежів, виплат у зв`язку зі зміною обставин (наприклад зміна податкових ставок, процентів, тарифів, цін, заробітної плати). Відтак в даному конкретному випадку перерахунок платежів позивача відповідач мав зробити, якби виставив позивачу рахунок на оплату послуг, які не надавалися, надавалися не в повному обсязі або невідповідної якості. Відповідач такого рахунку не виставляв. За положеннями ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. В цій справі відповідач не є боржником, позаяк не отримав і не міг отримати від позивача грошові кошти з оплату ненаданих/наданих не в повному обсязі або невідповідної якості послуг, оскільки теплопостачання припинено 22.03.2023р., квитанція на оплату в сумі 669грн 23коп виставлена за показниками лічильника станом на 22.03.2023р. (а.с.6зв). Відтак підстав для стягнення неустойки судом не встановлено. У задоволенні вимог позивача про стягнення моральної шкоди суд відмовляє як похідних, а також з огляду на наступне. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Згідно з п. 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~- під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У пункті 5 вищевказаної Постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Статтею 1167 ЦК України\~визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У пункті 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"\~роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, N 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Хоча до практики Європейського Суду з прав людини, судом й визнано презумпцію моральної шкоди, що полягає й у тому, що у разі порушення майнових або немайнових прав середня нормально реагуюча на протиправну щодо неї поведінку, людина відчуває страждання (моральну шкоду), однак у цій справі позивачем не надано жодного доказу в частині обґрунтування суми відшкодування моральної шкоди в розмірі 570 000грн, що перевищує заявлену до стягнення суму матеріальної шкоди (126грн) у понад чотири з половиною тисячі раз. Позивач посилається як на такі, що не підлягають доказуванню згідно положень ст. 82 ЦПК України встановлені судовим рішенням у справі 201/4450/14-ц обставини того, що він ( [PERSON] ) є «особою з тонкою душевною організацією, зазнає «сильніших» і триваліших страждань від приниження його честі та гідності, на відміну від особи нерозвиненої, яка не звертає уваги ні на що, у тому числі й на порушення її законних прав». Але ці обставини судом 1 інстанції враховані як одну з підстав визначення суми моральної шкоди, а апеляційний суд рішення в цій частині скасував (https://reestr.court.gov.ua/Review/40854469). Оскільки позивач положеннями\~статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»\~звільнений від сплати судового збору, у задоволенні вимог відмовлено, він підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed