Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

Адвокат Агбонгале Луіза Сергіївна, діючи в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні, стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником 1/4 частини гаражного боксу № [NUMBER] , загальною площею 16,2 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , Гаражний кооператив «Дніпро», а також 1/4 частини автомобіля марки «Dacia Logan», 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова (VIN) « [NUMBER] ». Відповідачу належить 3/4 частки вказаного вище гаражного боксу та 3/4 частки вказаного вище автомобіля. Право власності на вказане майно підтверджується свідоцтвами про право на спадщину №513, 514 від 09.06.2021 виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заган М.А. Сторони не можуть домовитися про спільне користування гаражним боксом та автомобілем, частка позивача є меншою, поділ спірного майна в натурі є неможливим. За даними звіту про оцінку майна від 24.11.2021, складеного ТОВ «Лекстатус Груп», вартість спірного автомобіля становить 154 960,60 грн. Відповідно вартість 1/4 частини позивача складає 38 740,15 грн. За даними звіту про оцінку майна від 23.11.2023, складеного ТОВ «Лекстатус Груп», вартість спірного гаражного боксу становить 98 000 грн. Відповідно вартість 1/4 частини позивача складає 24 500 грн. Просила припинити право власності позивача на частки спірного майна, стягнути з відповідача грошову компенсацію та судові витрати. 18.12.2023 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 18.12.2023 Голосіївським районним судом міста Києва опубліковане оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет повідомлення про надходження відносно відповідача позовної заяви про припинення права на частку у спільному майні, стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження, яка повернулася на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [PERSON] належить 1/4 частка гаражного боксу № [NUMBER] в будинку [ADDRESS] в ГК «Дніпро», площею 16,2 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09.06.2021 серії НМК № 333455, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.06.2021 № 260793427. [PERSON] належить 3/4 частки гаражного боксу № [NUMBER] в будинку [ADDRESS] в ГК «Дніпро», площею 16,2 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09.06.2021 серії НМК № 333455. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.06.2021 серії НМК №333456 1/4 частки автомобіля марки «Dacia», модель «Logan», державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова (VIN) « [NUMBER] », належить [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.06.2021 серії НМК № 333456 3/4 частки автомобіля марки «Dacia», модель «Logan», державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова (VIN) « [NUMBER] », належить [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «Всеукраїнський експертно-правовий союз» середньо ринкова вартість колісного транспортного засобу Dacia Logan (легковий універсал), рік випуску 2008, об`єм двигуна - 1598 см3, тип пального - бензин, станом на 24.11.2021 становить 154 960 грн. За даними Звіту про оцінку майна від 23.11.2021, вартість гаражного боксу [ADDRESS] в ГК «Дніпро», площею 16,2 кв.м., становить 98 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Зазначений правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 12.06.2013 року у справі № 6-32цс13. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно ст. 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Згідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Згідно з ч.1-3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Статтею 346 ЦК України визначено, що право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника; визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. Позивач, як співвласник 1/4 частки гаражу та 1/4 частки автомобіля просить припинити його право власності на це майно та стягнути з іншого співвласника, частки якого є більшими, грошову компенсацію їх вартості, оскільки вони не можуть домовитися про спільне користування гаражним боксом та автомобілем, частка позивача є меншою, поділ спірного майна в натурі є неможливим. Суд частково погоджується з такими доводами позивача, виходячи з наступного. Суд вважає, що автомобіль Dacia Logan (легковий універсал) є неподільною річчю і виділ у натурі 1/4 частки із цього спільного майна позивачу є неможливим. Зазначене є очевидним та не потребує спеціальних знань, щоб зробити такий висновок. Тому суд вважає можливим запропонований позивачем спосіб вирішення спору у вигляді стягнення з відповідача грошової компенсації у розмірі 1/4 частки власності спірного автомобіля в розмірі 38 740,15 грн. та припинення його ж права власності на 1/4 частку цього автомобіля з визнанням права власності на цю частку за відповідачем. Проте щодо решти вимог суд зауважує, що позивачем мали б бути представлені належні та допустимі докази наявності підстав, які б дозволили суду задовольнити його позовні вимоги. В даному випадку такі вимоги закону виконані не були. Позивач, заявляючи вимогу про припинення його права власності на частку у спільному гаражі, не представив жодного належного доказу, що виділ належної відповідачу частки спірного гаражу в натурі дійсно є неможливим. Припинення права власності на частку у спільній власності за правилами статті 365 ЦК України допускається лише за відсутності можливості у співвласників поділу в натурі спільного майна, що є у спільній частковій власності, оскільки поділ в натурі майна, що є у спільній частковій власності, припиняє неможливість спільного володіння і користування майном. Зазначені обставини мають бути підтверджені відповідним висновком експертизи, оскільки в цьому випадку необхідні спеціальні знання, щоб зробити висновок про можливість чи неможливість поділу гаражу в натурі, яким суд не володіє. За встановлених обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволені позовних вимог, що стосуються спірного гаражу. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 387,40 грн.

Outcome: partial