Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі від якого має сина [PERSON] , [INFO] . Син проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні та вихованні. Батько ухиляється від виховання дитини, свідомо нехтує своїми обов`язками. За даних обставин позивачка звернулася до суду з позовом, просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав підтримала. Суду пояснила, що у 2015 році познайомилася з відповідачем під час її перебування в російській федерації, почали спільно проживати, завагітніла. Приблизно на п`ятому місяці вагітності вона приїхала додому в м.Городок, відповідач періодично приїздив до неї. [INFO] в них народився син [PERSON] . Після народження сина, [PERSON] приїхав і 16.10.2016 між ними був зареєстрований шлюб. Однак, спільне життя у них не склалося, стали виникати суперечки. Останній раз [PERSON] приїжджав до неї та дитини влітку 2017 року. З того моменту їх відносини припинилися. 10 січня 2019 шлюб між ними був розірваний. Батько жодного разу не спілкувався з сином, не цікавився його життям та здоров`ям, самоусунувся від участі у вихованні та утриманні сина. В 2018 році, коли дитина сильно захворіла, телефонувала відповідачу, просила допомогти в лікуванні сина, на що отримала відповідь, що всі діти хворіють. З того моменту їй про батька дитини нічого не відомо. [PERSON] свого батька не знає і зазначає, що в нього батька немає. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги в частині позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав підтримав, просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина. Проти заочного розгляду не заперечив. Відповідач повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України, але своїм правом на участь не скористався, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов не надав. Відповідно до ч.3ст. 211, ч.1ст.223, ч.1ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Представник органу опіки та піклування Городоцької міської ради Єгорова А.І. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON] , [INFO] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що є подругою позивачки, часто буває в неї в гостях і їй достеменно відомо, що батько [PERSON] не цікавиться життям сина, не дзвонить, не приїжджає, не передає дитині подарунки, не приймає участі в його утриманні. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою позивачки. Невдовзі після [PERSON] у позивачки сина [PERSON] один раз бачила батька дитини. З того моменту жодного разу останній не приїздив до сина. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є матір`ю позивачки, вони проживають разом. Відносини у доньки з [PERSON] не склалися, останній раз він приїздив влітку 2017 року, коли дитині ще не виповнився рік. З того моменту батько життям та здоров`ям сина не цікавився, участі в його утриманні та вихованні не приймав. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є подругою позивачки та хрещеною матір`ю [PERSON] , часто буває в них в гостях, в тому числі й на день народження дитини. Жодного разу батько приїжджав, не дзвонив, не вітав [PERSON] з днем [PERSON] , вона не була свідком їх спілкування. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є подругою бабусі [PERSON] , часто буває в них дома, ніколи не чула та не бачила спілкування батька з сином [PERSON] . Заслухавши пояснення позивачки, її представника, пояснення представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 06 жовтня 2016 року. Від спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . 10 січня 2019 року рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області шлюб між подружжям розірвано. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні та вихованні, відповідач ніяким чином не піклується про сина, взагалі не цікавиться його життям, станом здоров`я, не спілкується з ним, не надає матеріальної допомоги на його утримання, свідомо нехтує своїми обов`язками. Згідно довідки Городоцького закладу дошкільної освіти (ясла-садок) «Сонечко» Городоцької міської ради Хмельницького району Хмельницької області від 24.05.2024 встановлено, що [PERSON] [INFO] дійсно відвідував заклад дошкільної освіти (ясла-садок) «Сонечко» з 2018 до 2022. За період його перебування у дошкільному закладі, його батько ним не цікавився, не відвідував батьківські збори, не приводив і не забирав дитину із закладу, з вихователем не спілкувався. Згідно довідки опорного закладу Городоцький ліцей №2 Городоцької міської ради Хмельницької області від 04.06.2024 встановлено, що батько [PERSON] не виявляє інтересу до навчання і виховання дитини. Контакту із закладом освіти, де навчається [PERSON] , не підтримує, з вчителями не спілкується, не відвідує батьківські збори, не цікавиться успіхами сина, його досягненнями. Згідно психолого-педагогічної характеристики опорного закладу Городоцький ліцей №2 Городоцької міської ради Хмельницької області від 04.06.2024 відносно учня закладу [PERSON] встановлено, що його вихованням займається мати [PERSON] , батько [PERSON] самоусунувся від виховання хлопчика. Рішенням № 322/2024 від 23 вересня 2024 року Виконавчого комітету Городоцької міської ради Хмельницької області затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON] , [INFO] . У висновку вказано, що дитина проживає з матір`ю [PERSON] . З 2017 року [PERSON] не приймає ніякої участі у вихованні дитини. Не цікавиться його життям та здоров`ям, не допомагає матеріально, не приїжджав жодного разу до дитини, не телефонував, не вітав сина з днем народження. На засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Городоцької міської ради не з`явився, причину неявки не повідомив. На телефон колишньої дружини [PERSON] надіслав копію закордонного паспорта, та заяву, про те, що йому відомо, що розглядається питання про позбавлення його батьківських прав, і він не заперечує. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України). Частиною 2 ст. 1 Конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 року №69-V, визначено, що предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, зокрема, пунктом 2 ч. 1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В силу пункту 2 ч. 1 ст.164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Судом встановлено, що відповідач протягом тривалого часу, систематично, свідомо, без поважних причин не виконував належним чином і взагалі не виконує на цей час свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, не цікавиться долею сина протягом тривалого періоду часу, участі у його вихованні та розвитку не приймає, матеріально не допомагає, тобто контакту не підтримує, що стверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Під час розгляду даної справи встановлено, що відповідач жодних спроб на відновлення відносин з дитиною не робив, тобто, він не тільки ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а свідомо не бажає їх виконувати. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав - це спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у її долі, а тому приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 1211 грн.20 коп.

Outcome: approved