Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області звернувся [PERSON] , заінтересована особа: Ірпінська міська рада Київської області із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] ) на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] РНОКПП: [NUMBER] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви вказує, що 15 жовтня 1992 року між заявником у справі [PERSON] та [PERSON] (далі спадкодавцем) було укладено шлюб, після реєстрації якого прізвище чоловіку присвоєно « [PERSON] », дружині - « [PERSON] ». Заявник прописаний у будинку [ADDRESS] з 1998 року. Дружина заявника [PERSON] була зареєстрована в квартирі [ADDRESS] . Дана квартира належала заявнику та дружині на праві спільної власності. Однак, внаслідок вторгнення російської федерації в Україну та військовими діями на території міста Ірпінь, квартира була пошкоджена. Крім того, зазначає про те, що згідно договору купівлі продажу від 20 червня 2020 року дружина заявника набула у спільну власність 9/50 частин житлового будинку [ADDRESS] . 24/50 частин даного житлового будинку належить заявнику на праві особистої приватної власності. [INFO] дружина заявника [PERSON] померла. Оскільки заявник постійно проживав із спадкодавцем у житловому будинку [ADDRESS] , що належить заявнику та дружині на праві власності, вважає, що заявник прийняв спадщину до майна померлої дружини, оскільки заяви про відмову від права на спадщину протягом встановленого законом строку згідно ч. 3 ст. 1268\~ЦК України не подавав. 21 серпня 2024 року заявник звернувся до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Запісочної Оксани Анатоліївни як спадкоємець першої черги за законом із заявою про відкриття спадкової справи до майна померлої [PERSON] та оформлення спадкових прав. Однак, листом від 21 серпня 2024 року приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Запісочна О.А. повідомила, що заява [PERSON] не може бути прийнята приватним нотаріусом для її виконання та відкриття спадкової справи, оскільки останнім не надано документи, які б підтверджували факт прийняття спадщини відповідно до статті 1270 ЦК України. Вказує, що на дату смерті [INFO] , [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Оскільки факт постійного проживання разом із дружиною [PERSON] на день її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] , і відповідно прийняття заявником спадщини, документально не підтверджено, нотаріус рекомендувала [PERSON] звернутися до суду з відповідною заявою про встановлення юридичного факту. За відсутності інших спадкоємців, відмови у відкритті спадкової справи до майна померлої [PERSON] , наявності перешкод для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку після смерті дружини, заявник змушений звернутися за захистом свого права на спадкування до Ірпінського міського суду Київської області за місцем відкриття спадщини. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 19.09.2024 відкрито провадження по даній справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні представник заявника просила задовольнити заяву. В судове засідання представник заінтересованої особи: Ірпінської міської ради Київської області не з`явився, про час, місце та день розгляду справи повідомлені належним чином. До суду направили заяву про розгляд справи у їх відсутність. Вислухавши пояснення представника заявника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Пунктом 24 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного суду України визначено, що «при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини». Як встановлено судом, 15 жовтня 1992 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, після реєстрації якого прізвище чоловіку присвоєно « [PERSON] », дружині - « [PERSON] ». Факт укладення шлюбу з [PERSON] підтверджується свідоцтвом про шлюб та паспортом громадянина України Серії [NUMBER] , виданим Ірпінським МВ ГУ МВС України у Київській області 05 серпня 1998 року. Згідно інформації, що міститься в паспорті громадянина України серії [NUMBER] , [PERSON] зареєстрований у будинку [ADDRESS] з 1998 року. З даних копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Ірпінським МВ ГУ МВС України у Київській області 30 серпня 2001 року на ім`я [PERSON] , вбачається, що остання зареєстрована в квартирі [ADDRESS] . Дана квартира належала заявнику та дружині на праві спільної власності. Внаслідок вторгнення російської федерації в Україну та військовими діями на території міста Ірпінь, квартира була пошкоджена, що підтверджується витягом із реєстру квартир демонтованого будинку [ADDRESS] . Згідно договору купівлі продажу від 20 червня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Лагодою О.С., дружина заявника набула у спільну власність 9/50 частин житлового будинку [ADDRESS] . 24/50 частин даного житлового будинку належить заявнику на праві особистої приватної власності згідно свідоцтва про право на спадщину за законом до майна померлого батька [PERSON] , виданого 20 листопада 1996 року Ірпінською державною нотаріальною конторою. Викладені обставини підтверджуються паспортами серії СК № 886453, серії СМ № 309207, свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] , свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, правовстановлюючими документами на нерухоме майно, витягом з реєстру квартир демонтованого житлового будинку [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, про що виконавчим комітетом Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області складено відповідний актовий запис за № 26. Зазначене стверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , довідкою про причину смерті. 21 серпня 2024 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Запісочної Оксани Анатоліївни як спадкоємець першої черги за законом із заявою про відкриття спадкової справи до майна померлої [PERSON] та оформлення спадкових прав. Листом за № 259/02-31 від 21 серпня 2024 року приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Запісочна О.А. повідомила, що заява [PERSON] не може бути прийнята приватним нотаріусом для її виконання та відкриття спадкової справи, оскільки останнім не надано документи, які б підтверджували факт прийняття спадщини відповідно до статті 1270 ЦК України. На дату смерті [INFO] [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою, виданою відділом ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області від 06 серпня 2024 року за №08.2-07/399. Відповідно до п. 7 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. Зазначене стверджується копією листа приватного нотаріуса та Витягу із спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 78070427 від 20 серпня 2024 року. Так, судом було встановлено, що на час відкриття спадщини заявник проживав разом із спадкодавцем у житловому будинку [ADDRESS] . Як подружжя вели спільне господарство, мали спільний бюджет та спільний побут. Викладені обставини підтверджуються актом депутата Ірпінської міської ради від 06 вересня 2024 року. За життя спадкодавець [PERSON] не розпорядилась своїм майном, заповіту на випадок смерті не склала. Спадкоємці першої черги за законом окрім заявника відсутні. До складу спадкового майна увійшли: частина житлового будинку [ADDRESS] , квартира [ADDRESS] , земельна ділянка площею 0,25 га кадастровий номер 1825684001:08:004:0065, що розташована в [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,3509 га кадастровий номер 1825684001:08:004:0066, що розташована в с. Забріддя Черняхівсього району Житомирської області. В судовому засіданні представник заявника в своїх поясненнях суду показала, що тривалий час дружина заявника хворіла на ряд хронічних захворювань, була інвалідом ІІ групи, знаходилась під наглядом фахівців, неодноразово проходила лікування та потребувала постійного догляду. Заявник опікувався дружиною, купував ліки, готував їжу, сплачував комунальні платежі, доглядав за будинком. Заявником також здійснено поховання дружини та проведено оплату ритуальних послуг. Після смерті дружини [PERSON] продовжує проживати в житловому будинку [ADDRESS] , здійснює оплату комунальних платежів, доглядає за житловим будинком. На підтвердження даних обставин суду надано копію пенсійного посвідчення, копію свідоцтва про поховання, платіжні документи про оплату ритуальних послуг послу, копії консультативних висновків досліджень здоров`я [PERSON] , копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] , копії квитанцій про оплату комунальних платежів. В судовому засіданні також було допитано свідків, а саме свідок [PERSON] суду показав, що [INFO] померла [PERSON] , яка була в шлюбі та постійно проживала зі своїм чоловіком [PERSON] в [ADDRESS] . У спільній власності вони мали частину будинку за адресою: [ADDRESS] , яку придбали у 2020 році, [PERSON] належало 9/50 частин будинку, а [PERSON] 24/20 частин вказаного будинку. Крім цього, у власності подружжя знаходилась квартира за адресою: [ADDRESS] . Свідок зазначив про те, що він з дружиною мав дуже добрі відносини з [PERSON] та його дружиною, часто їх відвідували за місцем постійного проживання. Подружжя разом проживало, вели спільне господарство, був спільний бюджет. Дружина заявника хворіла, мала інвалідність, а чоловік за нею доглядав. Поховав дружину [PERSON] , прощання з померлою відбулося за місцем спільного проживання подружжя за адресою: [ADDRESS] . Свідок [PERSON] суду надала свідчення, в яких вказала про те, що [INFO] померла її рідна тітка [PERSON] . Все життя вона проживала зі своїм чоловіком, вони мали у власності частину житлового будинку по [ADDRESS] та квартиру по [ADDRESS] . Оскільки, вони люди похилого віку, то проживали в житловому будинку, мали спільний бюджет, вели спільне господарство. [PERSON] поховав дружину. На даний час [PERSON] продовжує проживати в будинку. З положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори в межах 6-місячного строку, встановленого для прийняття спадщини (ст. 1270 ЦК). Строк, визначений ст.\~1270\~ЦК України в такому випадку застосовується для відмови від спадщини, а не для її прийняття. В свою чергу, для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297\~ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Згідно з пп. 4.10. п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. \~ \~ \~ \~У такому випадку вказані обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Частинами другою та шостою статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. За змістом пунктів 3.21 та 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом міністерства юстиції України від 22 лютого\~2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Положення статті 29 ЦК України у поєднанні зі статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» у відповідній редакції та Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII дають підстави стверджувати, що постійне місце проживання громадян України може бути підтверджено як відміткою у паспорті, так і іншими документами згідно із статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Зазначене викладене в ухвалі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18), постановах Верховного Суду: від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18), від 20 жовтня 2021 року в справі № 314/652/20 (провадження № 61-2611св21). Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем реєстрації спадкодавця не може бути доказом того, що заявник не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Оскільки, судом встановлено, що заявник постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом встановленого строку заяву про відмову від спадщини не заявляв, то відповідно, [PERSON] прийняв спадщину і має право на спадкування за законом після смерті дружини [PERSON] . З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] ; заінтересована особа: Ірпінська міська рада Київської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а також те, що цей факт ніким не оспорюється, суд вважає можливим задовольнити заявлені заявником вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved