Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з літа 2022 року він перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] .. Позивач та [PERSON] проживала за однією адресою: [ADDRESS] . Від сумісного проживання в серпні 2023 року в них народився син. У зв`язку з тим, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] не був розірваний, то батьківство народженої дитини записано за правилами ст.122 СК України. Однак, згідно результату молекулярно-генетичного експертного дослідження №42576 від 10.05.2024 [PERSON] , [INFO] може бути біологічним батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , з ймовірністю 99,999999% . Тому просить, ухвалити рішення, яким визнати його батьком [PERSON] , [INFO] , виключивши із актового запису відомості про батька - [PERSON] , зазначивши його батьком дитини та змінити запис із відомостями прізвища та по батькові дитини з " [PERSON] " на « [PERSON] " та з " [PERSON] " на " [PERSON] ". В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не прибув, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] - адвокат Луценко О.І. в підготовчому судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] в підготовче судове засідання не прибула, хоча була належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи судом, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Гайсинський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не прибув, однак надав заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, відповідача, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 6). Згідно результату молекулярно-генетичного експертного дослідження №42576 від 10.05.2024 [PERSON] , [INFO] може бути біологічним батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , з ймовірністю 99,999999% (а.с. 22-39) . Згідно зі ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. 122 та 125 цього Кодексу. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, відповідно до частини першої ст. 122 СК України, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою регулюється ст.126 СК України. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Якщо заява про визнання батьківства не може бути подана особисто, вона може бути подана через представника або надіслана поштою, за умови її нотаріального засвідчення. Повноваження представника мають бути нотаріально засвідчені. Визнання батьківства за рішенням суду регулюється ст. 128 СК України. Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ч.1 ст.129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання батьківства. Згідно п.6.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до ст. 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно ч.1 ст.129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України. У Постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 р. у справі №591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved