Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.04.2024 між [PERSON] та ТОВ "Споживчий центр" був укладений кредитний договір (оферти) № 19.04.2024-100000110. Відповідно до умов ТОВ "Споживчий центр" надало відповідачу кредит, у розмірі 6000 грн. строком на 98 днів, зі сплатою відсотків, у розмірі 1,5% за один день користування Кредитом, комісії - 10% від суми кредиту, що дорівнює 600 грн. та неустойки, в сумі 60 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання зобов`язання. Позивач зобов`язання по кредитному договору виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти в сумі 6000 грн. Однак, відповідач порушив умови договору, внаслідок чого, станом на 02.09.2024 виникла заборгованість, в сумі 18420 грн., з яких: 6000 грн. тіло кредиту, 600 грн. - комісія, пов`язана із наданням кредиту, 8820 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом та 3000 грн. неустойки за кожен день невиконання/неналежного виконання зобов`язання. На підставі ст.ст.274,276 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу направлялись позивачем копія позовної заяви з додатками, у відповідності до вимог, передбачених ч.1 ст. 177 ЦПК України, про час та місце розгляду справи відповідача було повідомлено належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі Судової влади України, проте відзиву на позов відповідач до суду не подав. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Частинами 1, 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.205 ЦК України, правочин може вчинитися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Відповідно до положень ч. 1, ч.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1, ч.2 ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.ч. 3-6, ч.8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова Установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Судом встановлено, що 19.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено Кредитний договір (оферта) № 19.04.2024-100000110. Згідно умов кредитного договору (оферта) (кредитної лінії),заявки до кредитного договору, сума кредиту становить - 6000 грн., строк, на який видається кредит становить 98 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 1,5% за один день користування Кредитом, комісія становить 10% від суми кредиту, що дорівнює 600 грн., неустойка, в сумі 60 грн. за кожен день невиконання/неналежного виконання зобов`язання становить - 3000 грн. Заявка підписана [PERSON] одноразовим ідентифікатором Е199, який був надісланий йому на мобільний номер телефону [NUMBER] у вигляді коду в смс -повідомленні. 19.04.2024 за допомогою одноразового ідентифікатора Е199 підписав Пропозицію про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) . Отже, між [PERSON] та ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" укладено договір № 19.04.2024-100000110 (кредитної лінії). Підписанням кредитного договору сторони узгодили істотні умови Кредитного договору: розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, графік погашення платежів, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальну річну процентну ставку, порядок повернення кредиту, процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору саме на таких умовах та шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 № 910/5226/17 зазначено, що при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків, розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту; безготівкові розрахунки провадяться через банки, інші фінансові установи (далі - банки), в яких відкрито відповідні рахунки, якщо інше не випливає із закону та не обумовлено видом безготівкових розрахунків. Встановивши, що без отримання смс - повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах строковості, платності і поворотності відповідно до Договору № 19.04.2024-100000110 (кредитної лінії) в сумі 6000,00 грн., перерахувавши кошти на банківський рахунок [PERSON] за реквізитами електронного платіжного засобу 536639*10, що підтверджується квитанцією 2451735088 системи LIQPAY, з якої вбачається, що 19.04.2024 о 01 год. 20 хв. на картковий рахунок № [NUMBER] було перераховано кошти, в сумі 6000,00 грн.; призначення платежу - видача за договором № 19.04.2024-100000110. Натомість, відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість. З довідки-розрахунку про стан заборгованості від 19.04.2024 вбачається, що заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором, становить 18420 грн., з яких: 6000 грн. тіло кредиту, 600 грн. - комісія, пов`язана із наданням кредиту, 8820 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом та 3000 грн. неустойка за кожен день невиконання/неналежного виконання зобов`язання. Вказаний розрахунок заборгованості не спростовано і відзиву на позовну заяву відповідач до суду не подав. З огляду на вказане, з врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку, що між ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 19.04.2024-100000110, підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису (одноразового ідентифікатора), позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав повністю, в той же час, відповідач не виконав свої кредитні зобов`язання щодо повернення коштів, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за основним боргом, процентами та комісією. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача неустойки, то суд дійшов наступного. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки [PERSON] укладав Кредитний договір з ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" 19.04.2024, тобто у період дії в Україні воєнного стану, дія якого продовжена до 09.11.2024, то відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, неустойка, в розмірі 3000 грн. не підлягає стягненню з відповідача, а підлягає списанню позивачем. Позовна заява ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" подана через систему "Електронний суд", тому при зверненні з позовом до суду позивачем сплачений судовий збір відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору в сумі 2422,40 грн. На підставі ч.10 ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеній частині вимог, тобто в розмірі 83,71% від сплаченої суми судового збору.

Outcome: partial