Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Герасимчук О.О. звернувся до суду з позовною заявою до Немирівської міської ради, яку згодом уточнив, про визнання права власності на право на земельну ділянку в порядку спадкування. В обгрунтування позову зазначив, що [INFO] померла [PERSON] . За життя [PERSON] набула право на земельну частку (пай), їй було виготовлено та видано по КСП «Перше Травня» с. Кудлаї Кудлаївської сільської ради Сертифікат про право на земельну частку (пай), сертії [NUMBER], площею 2,19 в умовних кадастрових гектарах, який зареєстрований 26.06.1997 за №187. Згодом взамін Сертифіката на право на земельну частку (пай), [PERSON] було виготовлено Державний акт на право приватної власності на землю І-ВН №027164. Згідно заповіту від 30.11.1995 року, на випадок своєї смерті [PERSON] заповіла все належне їй майно на користь своєї доньки [PERSON] 08.12.1998 року вибула з господарства у [ADDRESS] на постійне місце проживання. [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , яка постійно проживала в с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області та померла [INFO] , а саме вступила в фактичне управління та володіння майном. Згідно свідоцтва про смерть від 17.09.2001 року серія [NUMBER] , виданного виконавчим комітетом Демидівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, [PERSON] померла [INFO] в с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області. За життя [PERSON] не встигла оформити майнові права на спадщину після смерті матері [PERSON] , оскільки померла невдовзі після неї [INFO] . Відповідно до довідки виданої Гніванською міською радою Вінницького району Вінницької області від 20.09.2021 року №834, [PERSON] , яка померла [INFO] постійно до дня своєї смерті проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] . Згідно запису в погосподарській книзі №5 особовий рахунок № [NUMBER] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем проживав і був зареєстрований чоловік- [PERSON] . [PERSON] , як єдиний спадкоємець, оформив спадщину на окреме спадкове майно після смерті [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 12.10.2015 року. Однак, він за життя не встиг оформити спадкових прав на інше майно, що по спадщині належали [PERSON] після смерті її матері [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Згідно заповіту від 21.08.2021 року, спадкоємцями [PERSON] є дочка - [PERSON] , [INFO] , та онук - [PERSON] , [INFO] , в рівних частках кожному. [PERSON] та [PERSON] звернулися до Вінницької районної нотаріальної контори Вінницької області із заявами про оформлення спадщини після смерті [PERSON] на земельну ділянку належну [PERSON] згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ВН №027164, який було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №394. Постановою державного нотаріуса Вінницької районної нотаріальної контори Вінницької області Когутницьким Є.В. від 17.04.2024 року за №708/02-31 було відмовлено [PERSON] та [PERSON] в оформленні спадщини після смерті [PERSON] , оскільки Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ВН №027164 виданий [PERSON] після її смерті. У зв`язку із наведеним, представник позивачів просить визнати за кожним із позивачів: [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на частку на право власності на землю розміром 2,34 га, розташованої на території с. Кудлаї Кудлаївської сільської ради Немирівського району Вінницької області посвідченого державним актом на право приватної власності на землю серії І-ВН №027164, виданного [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 15.05.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. 13.08.2024 року ухвалою суду витребувано з другої Жмеринської державної нотаріальної контори копію спадкової справи №395, заведеної після смерті [PERSON] та з Вінницької районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи №142/2023, заведеної після смерті [PERSON] . Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 20.09.2024 прийнято до розгляду уточнену позовну заяву представника позивачів та задоволено клопотання позивачки [PERSON] про уточнення її анкетних даних. Цією ж ухвалою закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася подала до суду заяву, у якій розгляд справи просила проводити у її відсутність, позов підтримала. Від представника позивачів адвоката Герасимчука О.О. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги він підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач Немирівська міська рада була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак її представник в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо задоволення позову не заперечував. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності учасників справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Демидівською сільською радою Жмеринського району Вінницької області 13.04.1999 року. 30.11.1995 [PERSON] , на випадок своєї смерті, склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось в тому числі те, що належатиме їй на час смерті і на що вона матиме право за законом заповіла своїй доньці [PERSON] . Вказаний заповіт посвідчений секретарем Кудлаївської сільської ради Немирівського району Вінницької області Сидоренко Л.В. та зареєстровано в реєстрі за №17, що підтверджується копією вказаного заповіту. Згідно виписки з погосподарської книги №1 за 1996-2000 роки с. Кудлаї Вінницького району (колишня назва Немирівський), головою домогосподарства по [ADDRESS] , (номер особового рахунку [NUMBER] ) була [PERSON] . 08.12.1998 року [PERSON] переїхала на постійне місце проживання в с. Могилівку Жмеринського району Вінницької області. За життя на ім`я [PERSON] був виготовлений сертифікат на право на земельну частку (пай), серії [NUMBER], площею 2,19 в умовних кадастрових гектарах, який зареєстрований від 26.06.1997 року за порядковим №187, що підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №21/426-21 від 27.07.2021. Факт отримання сертифікату засвідчено підписом у відповідній графі Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалися Немирівською районною державною адміністрацією по КСП «Перше Травня» с. Кудлаї Кудлаївської сільської ради. Відповідно до Державного акта про право приватної власності на землю І-ВН №027164 на підставі рішення Кудлаївської сільської ради від 17.04.2001 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,34 га території Кудлаївської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно посвідки про народження [PERSON] є матір`ю [PERSON] . 17.02.1965 року [PERSON] одружилася з [PERSON] , внаслідок чого змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] . Відповідно до довідки Гніванської міської ради №771 від 18.08.2021 [PERSON] прийняла спадщину після своєї матері [PERSON] , яка постійно проживала без реєстрації в с. Могилівці Жмеринського району Вінницької області та померла [INFO] , а саме вступила в фактичне володіння та управління майном померлої, розпорядилася домашніми та особистими речами померлої в травні 1999 року. [PERSON] померла [INFO] в с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області. Відповідно до довідки виконавчого комітету Гніванської міської ради Вінницького району Вінницької області №834 від 20.09.2021 [PERSON] постійно до дня своєї смерті проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] . Згідно запису в погосподарській книзі №5 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем проживав і був зареєстрований її чоловік - [PERSON] . З копії спадкової справи №395/1467, заведеної до майна померлої [PERSON] , вбачається, що діти померлої [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] із заявами про прийняття спадщини після смерті матері до державної нотаріальної контори не зверталися. 12.10.2005 року [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою, у якій просив видати йому свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті дружини [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.10.2005, виданого державним нотаріусом Жмеринської районної державної нотаріальної контори Мельничук А.Л., [PERSON] як спадкоємцю після смерті [PERSON] , видано дане свідоцтво на спадщину - земельну ділянку площею 0,3016 га, кадастровий номер 0521080600:02:004:0009, 0521080600:02:004:0010 що розташована за адресою: [ADDRESS] . Цього ж дня, тобто 12.10.2005, державним нотаріусом Жмеринської районної державної нотаріальної контори Мельничук А.Л., [PERSON] як спадкоємцю після смерті [PERSON] , видано ще два свідоцтва на спадщину за законом: одне - на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , друге-на право на земельну частку (пай) у землі, що перебувала в колективнійвласності КСП «Мрія», с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області розміром 2,96 в умовних кадастрових гектарах та право на пайовий фонд майна КСП «Мрія» с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області, частка якого визначена в розмірі 2108,0 грн. або 0,0734 відсотків загальної вартості майна пайового фонду підприємства. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК Української РСР), в тому числі щодо прийняття спадщини та кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України. Відповідно до частини першої статті 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (частина перша статті 529 ЦК Української РСР). Згідно зі статтею 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до частин першої, другої статті 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно зі статтею 560 ЦК Української РСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (статті 534, 553, 555 цього Кодексу). Відповідно до частин першої, другої статті 561 ЦК Української РСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері, вступивши в фактичне володіння та управління майном померлої, зокрема розпорядившись її домашніми та особистими речами, а чоловік [PERSON] - [PERSON] прийняв спадщину після, смерті дружини, оскільки на моменті відкриття спадщини проживав та був зареєстрований з померлою дружиною за однією адресою, тобто фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. [PERSON] помер [INFO] в с. Могилівка Вінницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Гніванської міської ради Вінницького району Вінницької області. 20.08.2021 [PERSON] на випадок своєї смерті, склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, в тому числі те, що належатиме йому на час смерті і на що він матиме право за законом заповів своїй доньці [PERSON] та онукові - [PERSON] в рівних частках. Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Міляновською Ю.М. Факт родинних зв`язків [PERSON] та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , де її батьком вказано [PERSON] та копією свідоцтва про одруження, відповідно до якого, 01.08.1987 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , внаслідок чого змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно довідки нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори Каблучко Ю.В. №1684102-14 від 26.10.2023, із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] як спадкоємці за заповітом звернулися [PERSON] та [PERSON] . Відомостей про інших спадкоємців в нотаріальній конторі немає. У зв`язку із зверненням спадкоємців до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, у спадковому реєстрі зареєстровано спадкову справу №70557994, спадкодавцем у якій є [PERSON] , що підтверджується відповідним витягом з реєстру. Постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницького Є.В. від 17.04.2024 №708/02-31 [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 2,3389 га, кадастровий номер 0523084600:01:001:0687, яка належить [PERSON] , оскільки у спадкоємців відсутній оригінал документа, який посвідчує право власності на спадкове майно, а право власності спадкодавця на нерухоме майно не зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до законодавства. Крім того, згідно копії архівного примірника державного акта на право приватної власності на землю, державний акт видано Кудлаївською сільською радою 15.12.2001 року, тобто після смерті [PERSON] . Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Отже, [PERSON] та [PERSON] , звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в установлений законом строк, прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Згідно роз`яснень викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Обгрунтовуючи позовні вимоги, представник позивачів зазначає, що на момент смерті спадкодавиці [PERSON] , останній на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ВН№ 0192121 належало право власності на земельну ділянку площею 2,34 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кудлаївської сільської ради Немирівського району Вінницької області. Суд не погоджується із вказаними доводами представника позивачів з наступних підстав. Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Верховного Суду від 10 червня 2022 року у справі № 750/519/21 (провадження № 61-14957св21) вказано, що згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права (пункт 1 частини третьої статті 152 ЗК України). ЗК України у редакції, чинній до 01 січня 2013 року, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Державний акт, виданий після смерті спадкодавця при зазначенні в ньому дати прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку. В даному ж випадку не лише державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ВН №027164 , який виданий 15.12.2001 року, тобто після смерті спадкодавиці [PERSON] , а й рішення Кудлаївської сільської ради від 17.04.2001 року, яке зазначене у вказаному державному акті підставою його видачі, прийняте після смерті останньої, що свідчить про те, що [PERSON] не набула права власності на земельну ділянку як об`єкт цивільних прав у розумінні ст. 125 ЗК України, тому таке право не увійшло до складу спадщини після її смерті і не могло бути успадковане [PERSON] , й відповідно, [PERSON] , а після його смерті - [PERSON] та [PERSON] . За наведених обставин суд дійшов висновку, що у задоволенні позову представника позивачів Герасимчука О.О. необхідно відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed