Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

27.09.2024 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що [INFO] Громадянин України, [PERSON] , (РНОКПП [NUMBER] ), надалі - Позивач, став власником житлового будинку з відповідними надвірними спорудами по [ADDRESS] . Право власності набуто на підставі Договору купівлі-продажу № 2607 від 24.05.2001 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Токарчуком С.А. та зареєстрований в реєстрі за № 2607 (копія Договору купівлі-продажу додається). 05.06.2001 Позивач здійснив державну реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок в Первомайському МБТІ за реєстровим номером 13463. Дана реєстрація підтверджується Випискою підтвердження чинності запису щодо реєстрації права власності № 1774/04-02-03 від 09.09.2024 року. Проте, Позивач право власності на земельну ділянку площею 0,0442 га під будинком належним чином не оформив в зв`язку з тим, що у договорі купівлі-продажу не було зазначено про перехід права власності на земельну ділянку. Позивач наразі не може оформити земельну ділянку на своє ім`я. Власником вказаної земельної ділянки залишився спадкодавець Продавця. Згідно Державного акту від 21.07.1994р земельна ділянка під житловим будинком та відповідними надвірними спорудами по [ADDRESS] належить спадкодавцю Продавця, а саме [PERSON] (копія державного акту додається). У Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ- 5100915662024 від 30.07.2024 року зазначено, що після смерті чоловіка, [PERSON] , продавець будинку, [PERSON] , земельну ділянку під житловим будинком та відповідними надвірними спорудами по [ADDRESS] належним чином не оформила та права власності не набула. Інформація в розділі «Відомості про право власності» - відсутні (копія Витягу ДЗК додається). В зв`язку з цими обставинами Позивач не має можливості вирішити даний спір мирним шляхом та вимушений звернутись з даною позовною заявою до суду. Відповідно до ч. 1ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в розмірах, встановлених договором. Відповідно до ч.1 ст.182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухому речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У Постанові від 11.02.2015 року у справі № 6-2цс15 Верховний Суд України зробив висновок щодо застосування частини першої статті 120 Земельного кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин - 22 березня 2003 року, та зокрема зазначив, що аналіз змісту норм статей 120 та 125 Земельного кодексу України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість їх положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, які на ній розміщені. Вказані норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду. При цьому передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладанні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. За загальним правилом, закріпленим у частині першій ст. 120 Земельного кодексу України, особа, яка набула права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувана (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. Таким чином, Позивач, ставши власником житлового будинку, однак належним чином не оформив земельну ділянку при оформлені зазначеного будинку. Тому позивач опинився в ситуації в якій не може повноцінно здійснювати право власності (гарантоване йому ст. 13 Конституції України) на належний йому будинок через пов`язаність між собою обох об`єктів нерухомості. Крім того, за таких обставин неможливою є і реєстрація права власності на земельну ділянку. На підставі ст.ст.\~278-279 ЦПК України,\~справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність та відсутність позивача, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється власником житлового будинку з відповідними надвірними спорудами по [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу № 2607 від 24.05.2001 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Токарчуком С.А. та зареєстрований в реєстрі за № 2607. Однак, право власності на земельну ділянку площею 0,0442 га, кадастровий номер 4810400000:04:005:0026, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована по [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] , чоловіком колишньої власниці будинку [PERSON] на підставі рішення Первомайської міської ради народних депутатів від 24.05.1994 року № 105 що підтверджується копією державного акту від 21.07.1994 року на право приватної власності на землю. Згідно\~ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до\~ст. 377 ЦК України\~та\~ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Зазначена правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України, ухваленій у справі за № 6-2цс15 від 11.02.2015 року. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведеного вимоги позивача є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved