Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

У серпні 2024 року позивач ТОВ "Фінансова Компанія "Профіт Капітал" звернувся до суду із позовом в якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , заборгованість у розмірі 38063,30 грн., судовий збір у розмірі 3028 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19 квітня 2019 року між ПАТ "Ідея Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір №Z41.19357.005168229, відповідно до умов якого останній надано кредит на поточні потреби в сумі 18644 грн., строком до 19.10.2020. 19 грудня 2023 року між АТ "Ідея Банк" та ТОВ "Оптіма Факторинг" укладено договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до умов якого останньому відступлено право вимоги за кредитними договорами. 22 грудня 2023 року між ТОВ "Оптіма Факторинг" та ТОВ "Фінансова Компанія "Профіт Капітал" укладено договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого останньому відступлено права вимоги за кредитними договорами. У зв`язку із невиконанням [PERSON] зобов"язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка станом на 19.12.2023 становить 38063,30 грн., складається з: заборгованості за основним боргом - 6909,98 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 1,89 грн., заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту - 31151,43 грн. Ухвалою суду від 03.09.2024 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просить розглядати справу без їх участі. У випадку неявки відповідачки не заперечують проти винесення судом заочного рішення у справі. Відповідачка у судове засідання не з"явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнає частково, оскільки періодично здійснювала сплату визначених графіком платежів. Заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту просить стягнути в межах строку дії кредитного договору. З викладених обставин суд вирішує справу у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст.279 ЦПК України, з повідомленням сторін, за наявними у справі матеріалами. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 19.04.2019 між АТ "Ідея Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір №Z41.19357.005168229, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит на поточні потреби строком на 18 місяців в сумі 18644 грн. Відповідно до п.1.3 за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 0.01% річних від залишкової суми кредиту. Згідно п.1.4 за обслуговування кредиту банком, що включає в себе: - надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв"язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; - надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв"язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; - опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв"язку тощо. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором. Як вбачається з п.п. 4.2.5.2. термін дії договору продовжується на термін дії "кредитних канікул". Відповідно до п.6.1 щомісячні внески наведені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та сплачуються на транзитний рахунок № [NUMBER] . Дата платежу - 19 число кожного місяця, сума платежу за розрахунковий період - 1856,21 грн., останній місяць - 1856,04 грн., погашення суми кредиту - 18644,00 грн., проценти за користування кредитом - 1,49, плата за обслуговування 14766,12 грн., реальна річна процентна ставка - 194.08760072 %, загальна вартість кредиту - 33411,61 грн. Згідно ордера-розпорядження №1 про видачу кредиту від 19.04.2019, [PERSON] було перераховано 15800 грн. на підставі договору №Z41.19357.005168229 від 19.04.2019. Відповідно до ордера-розпорядження №2 про сплату страхового платежу від 19.04.2019, було сплачено страховий платіж від [PERSON] в сумі 2844,00 грн. Згідно довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №Z41.19357.005168229 від 19.04.2019, станом на 19.12.2023 [PERSON] має загальну заборгованість в сумі 38063,30 грн., з якої: заборгованість за основним боргом - 6909,98 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 1,89 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями - 31151,43 грн. Згідно договору факторингу №19/12-2023 від 19.12.2023, укладеного між АТ "Ідея Банк" (клієнт) та ТОВ "Оптіма Факторинг" (фактор), клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов"язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах визначених цим договором. Відповідно до реєстру боржників № 2 від 19.12.2023, ТОВ "Оптіма Факторинг" та АТ "Ідея Банк" на виконання договору факторингу №19/12-2023, укладеного між ними, клієнт передав, а фактор прийняв на умовах визначених договором права вимоги до божників, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №Z41.19357.005168229 від 19.04.2019 в розмірі 38 063,30 грн., з яких: заборгованість за основним боргом - 6 909,98 грн., заборгованість за відсотками - 1,89 грн., заборгованість за комісіями - 31 151,43 грн. З платіжної інструкції №611 від 17.10.2023, вбачається, що ТОВ "Оптіма Факторинг" перерахувало АТ "Ідея Банк" гарантійний внесок згідно договору про участь в торгах від 17.10.2023 в сумі 200000,00 грн. Згідно платіжної інструкції №45 від 20.12.2023, ТОВ "Оптіма Факторинг" перерахувало АТ "Ідея Банк" кошти в сумі 11 576 112 грн. згідно договору факторингу №19/12-2023 від 19.12.2023. Відповідно до договору факторингу № 22/12-2023 від 22.12.2023, укладеного між ТОВ "Оптіма Факторинг" (клієнт) та ТОВ "Фінансова Компанія "Профіт Капітал" (фактор), клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов"язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах визначених цим договором. Згідно реєстру боржників №2 від 19.12.2023, ТОВ "Фінансова Компанія "Профіт Капітал" та ТОВ "Оптіма Факторинг" на виконання договору факторингу №21/12-2023, укладеного між ними, клієнт передав, а фактор прийняв на умовах визначених договором права вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №Z41.19357.005168229 від 19.04.2019 в розмірі 38 063,30 грн., з яких: заборгованість за основним боргом - 6 909,98 грн., заборгованість за відсотками - 1,89 грн., заборгованість за комісіями - 31 151,43 грн. Як вбачається з платіжної інструкції №376 від 26.12.2023, ТОВ "Фінансова Компанія "Профіт Капітал" перерахувало ТОВ "Оптіма Факторинг" кошти в сумі 11 861 032,61 грн. згідно договору факторингу №22/12-2023. Відповідно до виписки з рахунку за період з 19.04.2019 по 19.12.2023, [PERSON] надано кредит в сумі 18644,00 грн., якими вона користувалася, частково сплачувала його. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (статті 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Визначення поняття зобов"язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов"язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). \~ З положень частини першої та другої ст. 1056-1 ЦК України \~вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст.610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів,\~їх розмір визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно із ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з\~моменту його\~укладення,\~якщо інше\~не визначено\~законом або\~договором. Сторони можуть встановити,\~що умови\~договору застосовуються\~до відносин\~між ними,\~які виникли до його\~укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. За правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Як вбачається зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до вимог частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що АТ "Ідея Банк" свої зобов"язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме відповідачці надано кредит в розмірі 18644 грн., шляхом перерахування 19.04.2019 на її картковий рахунок. У той же час, відповідачка належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість [PERSON] станом на 19.12.2023 становить 38063,30 грн., яка складається із: заборгованості за основним боргом - 6909,98 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 1,89 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями - 31151,43 грн. Однак, суд не погоджується щодо заявленої позивачем до стягнення суми заборгованості за нарахованою та несплаченою комісією за обслуговування заборгованості, оскільки частина з них нарахована після спливу строку кредитування, передбаченого договором. Відповідно до ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно ст. 252 ЦПК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або роками. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. У ст. 631 ЦК України зазначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити ваші права та виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору Відтак, закінчення строку договору, який був належним чином виконаний позбавленою стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як вбачається з пункту 1.2 договору, [PERSON] надано кредит строком на 18 місяців, тобто до 19.10.2020. Відповідно до вказаного строку відповідачка мала повернути позивачу кредит та сплатити проценти. У той же час, з наданого розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] нараховано комісію станом на 19 грудня 2023 року, тобто поза межами строку кредитування, який не має перевищувати 18 місяців. Останнім днем строку позики та відповідно нарахування комісії згідно договору та графіку платежів є 19 жовтня 2020 року. Право кредитодавця нараховувати передбачену договором комісію за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Після закінчення строку позики і невиконання боржником своїх зобов`язань щодо повернення позики та сплати відсотків за його користування, у статті 625 ЦК України, передбачені наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання та відповідальність боржника за неправомірне використання кредитних коштів. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду викладеного у постановах від 19.05.2020 у справі № 910/23028/17, від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, згідно яких право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом згідно вказаного договору та зміну дати повернення всіх сум кредиту матеріали справи не містять. Не надано й доказів того, що первісний кредитор погодив зміну строку кредиту. Згідно виписки з рахунку [PERSON] за період з 19.04.2019 по 19.12.2023, відповідачка періодично сплачувала платежі за кредитним договором №Z41.19357.005168229 від 19.04.2019, всього сплативши грошових коштів на зальну суму 22399,84 грн., з яких направлено на погашення тіла кредиту - 11734,02 грн., на сплату комісії за обслуговування кредиту - 10664,42 грн. а інші - 1,40 грн., на погашення відсотків. З відповідачки на користь позивача підлягає стягненню комісія нарахована в період строку кредиту з 19.05.2019 по 19.10.2020 (18 місяців) на загальну суму 4101,70 грн., з розрахунку - 14766,12 грн. (нараховані згідно графіку) - 10664,42 грн. (сплачені відповідачкою). Беручи до уваги, що [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 11013,57 грн., з них: заборгованість за основним боргом - 6909,98 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 1,89 грн., заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією - 4101,70 грн., що становить 28,93 % ціни позову. Оскільки [PERSON] не виконала умови кредитного договору та не сплатила заборгованості в добровільному порядку, суд вважає стягнути з неї на користь позивача примусово заборгованість в сумі 11013 грн. 57 коп. Як зазначено в ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно п. 3 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" зазначено, що затрати на правову допомогу повинні буди документально підтверджені та доведені, а відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16. Рішенням Конституційного Суду України №23-рп/2009 від 30.09.2009 визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення, тощо. Вибір форми та суб`єктів надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності витрат з надання правничої допомоги (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021, додаткову угоду №11від 23.05.2024 до договору про надання правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021, акт №19 від 23.05.2024 прийому-передачі реєстру боржників за договором про надання правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021, акт №1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 12.06.2024, платіжну інструкцію від 13.06.2024 №760 про перерахування ТОВ "ФК"Профіт Капітал" на користь адвокатського об"єднання "Правовий Діалог" оплату правової допомоги за договором №28092021-1 від 28.03.2021, відповідно до акту приймання-передачі №1 від 12.06.2024 в сумі 182 000,00 грн. Враховуючи, що позивачем надано суду розрахунок витрат із зазначенням конкретних видів та вартості правничої допомоги, суд вважає, що ТОВ "Фінансова Компанія "Профіт Капітал" надані належні докази на їх підтвердження, а тому вимоги про стягнення витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги підлягають задоволенню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 7000х28,93% = 2025 грн. 10 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст.4 Закону України "Про судовий збір", із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 3028 грн., а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі (11013,57/38063,30)х3028 = 876 грн. 15 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial