Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

У липні 2024 р. позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON] про - усунення [PERSON] перешкоди у користуванні 1/4 частки житлового будинку під [ADDRESS] шляхом вселення [PERSON] до зазначеного житлового будинку; - усунення [PERSON] , перешкоди у користуванні частки житлового будинку під [ADDRESS] шляхом вселення [PERSON] до зазначеного житлового будинку; - зобов`язання [PERSON] не перешкоджати [PERSON] та [PERSON] у користуванні частинами житлового будинку під [ADDRESS] » житлово-будівельний кооператив будинку, які їм належать на праві власності. В обґрунтування позову позивачами зазначено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] , «Вишневий сад 2006Т» житлово-будівельний кооператив. 22 березня 2024 року позивачами було направлено заяву відповідачу з вимогою передати позивачам один примірник ключів від житлового будинку, однак відповідач отримавши заяву відповіді не надала, примірник ключів від будинку не передала. Такі дії відповідача свідчать про небажання надавати позивачам права користування будинком, який належить їм на праві спільної часткової власності. В судовому засіданні представник позивачів на позовних вимогах наполягав та просив їх задовольнити на підставі наданих до суду доказів. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та окремо зазначила, що відповідач будь-яких дій щодо перешкоджання позивачам у користуванні майном не чинить, не відповідати на письмове звернення позивачів є її правом, після надіслання заяви позивачі більше не звертались до неї з приводу доступу до будинку, робити дублікат ключів за свій рахунок вона не зобов`язана. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивачів та відповідача, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] .. Рішенням Теплодарського міського суду Одеської області від 27 червня 2022 року за позовом \~ [PERSON] до [PERSON] визнано спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованому за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 294 м2, житловою 63.3 м2, що складається з житлового будинку А, бані Б, каміну В, мощіння I, колодязь II та визнано за [PERSON] право власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованому за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 294 м2, житловою 63.3 м2, що складається з житлового будинку А, бані Б, каміну В, мощіння I, колодязь II.. Рішення набрало законної сили та [PERSON] за реєструвала право власності на частку будинку. [PERSON] та [PERSON] є доньками [PERSON] та його спадкоємицями. 11 червня 2024 року [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька на частку кожна будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . 22 березня 2024 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до [PERSON] із заявою про передачу спадкоємцям померлого [PERSON] , позивачам, один примірник ключів від житлового будинку. Ключи від будинку просили передати наручно попередньо зателефонувавши за відповідними номерами телефонів. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно зі статтею 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним (стаття 321 ЦК України). Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Отже, співвласник майна, яке знаходиться у спільній частковій власності без виділення часток у натурі, має право на вільне користування зазначеним майном у повному обсязі та має право на усунення перешкод у такому користуванні у будь-який час. Судом встановлено, що позивачі та відповідач є співвласниками будинку [ADDRESS] . 22 березня 2024 року позивачі направили на адресу відповідача заяву з проханням передати ключі від будинку наручно попередньо зателефонуваши за відповідними номерами. Заява позивачів відповідачем отримана, що нею не заперечується. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. ч. 1 та 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В підтвердження порушення свого права на користування належним їм майном позивачами до суду надано лише заяву, яку було направлено на адресу відповідача та нею отримано. Однак, позивачі після надіслання відповідачу письмової заяви про передачу наручно ключів від будинку, до неї більше не звертались, в будь-який спосіб потрапити до будинку не намагались, до будинку після березня 2024 року не приїжджали, тобто будь-яких активних дій щодо потрапляння до будинку та користування ним як власники не вчиняли. При цьому висновок позивачів щодо наявності порушення їх прав зі сторони відповідача, яке виразилось в ненаданні відповіді на їх письмову заяву, судом не приймається, оскільки у відповідача відсутній обов`язок надавати письмову відповідь на заяву співвласників, а є лише обов`язок не чинити перешкод у користуванні належним їм майном, однак позивачі як співвласники будинку будь-яких активних дій щодо реалізації свого права на користування належним їм майном не вчиняли, а чекали таких активних дій зі сторони відповідача, після повідомлення останньої про необхідність передачі наручно співвласникам ключів від будинку, однак в заяві не було встановлено для відповідача строк надання таких ключів на їх вимогу, або в який строк вона повинна була з ними зв`язатись та передати такі ключі після отримання заяви поштою. З урахуванням викладеного, судом не встановлено, а позивачами не доведено, що відповідач чинить позивачам як співвласникам будинку перешкоди у користуванні таким будинком або вселення до нього. З урахуванням зазначених вище норм законодавства та встановлених обставин справи, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом вселення є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed