Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] 24.05.2024 звернулася в Шевченківський районний суд м. Києва з позовом до\~ [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Позовна заява обґрунтована тим, що 08.12.2023 в Київській області, Бориспільському районі водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Renault Duster», номерний знак [NUMBER] , порушив ПДР, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Lexus RX 350», номерний знак [NUMBER] , який належить на праві власності позивачу, під керуванням [PERSON] Вказувала, що внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками, їй було завдано матеріальної шкоди. Позивач зазначала, що оскільки відповідач не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, звернулася до МТСБУ з заявою про отримання регламентної виплати, за результатами розгляду заяви було здійснено регламенту виплату в розмірі 150950,76 грн. З метою використання транспортного засобу відремонтувала автомобіль, вартість повних фактичних витрат на відновлення автомобіля склала 218386,25 грн. Вважає, що з відповідача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром завданої шкоди в сумі 218386,25 та регламентною виплатою в сумі 150590,76 грн, що складає розмір 69596,49 грн. Також вважає, що підлягають стягненню витрати на складання оцінки заподіяного збитку в сумі 4500 грн. Вказувала, що діями відповідача спричинено моральну шкоду, яку оцінює в 15000 грн. В поданій до суду позовній заяв просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь майнову шкоду в розмірі 69596,49 грн, моральну шкоду в розмірі 15000 грн, витрати на оцінку завданого збитку в сумі 4500 грн та понесенні судові витрати зі сплати судового збору та на правову допомогу. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.05.2024 позовну заяву [PERSON] передано на розгляд до Київського районного суду м. Полтави за підсудністю. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 30.07.2024 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] 03.09.2024 подав до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження отримання від МТСБ регламентної виплати в сумі 150950,76 грн та понесення нею витрат на ремонт транспортного засобу в розмірі 218386,25 грн. Також вважає, що позивачу не були спричинені моральні страждання, оскільки на час дорожньо-транспортної пригоди вона не керувала транспортним засобом, вона та члени її сім`ї за пошкодження транспортного засобу мали можливість користуватися громадським транспортом. В задоволенні позовних вимог просив повністю відмовити. Позивач [PERSON] 09.10.2024 подала до суду відповідь на відзив де зазначила, що витрати, пов`язані з відновленням автомобіля, були здійснені [PERSON] , якого уповноважила на вчинення відповідних дій на підставі довіреності. Належний позивачу транспортний засіб «Lexus RX 350» був основним засобом пересування, а його пошкодження завдано позивачеві душевних страждань та негативно вплинуло на моральний стан. В судовому засіданні з розгляду справи по суті 10.10.2024 представник позивача повністю підтримав подану до суду позовну заяву, а представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував. Після оголошеної судом перерви розгляд справи було продовжено за відсутності представників за їх згодою. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Встановлено, що позивач [PERSON] є власником транспортного засобу «Lexus\~RX\~350»,\~державний номер\~ [NUMBER] . Також встановлено, що 08.12.2023 о 14 год. 00 хв. на території Бориспільського району, мала захисна дамба, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Renault Duster», державний номер [NUMBER] , порушив п.п. 11.3; 11.4 ПДР України, а саме не врахував дорожньої обстановки на слизькій ділянці дороги, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Lexus RX 350», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.01.2024 в справі № 359/12411/23, провадження № 3/359/170/24, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Оскільки відповідні обставини встановлені судовим рішенням, відповідно до положень ст. 82 ЦПК України суд вважає доведеними обставини щодо вчинення відповідних винних дій відповідачами. Відповідно до частини першої\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою\~статті 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом вставлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 08.12.2023, транспортний засіб «Lexus RX 350», державний номер [NUMBER] , отримав механічні ушкодження. Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 22 зазначеного закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) підвередила зазначений висновок, вказавши, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Іншої норми, яка визначала б особливості відповідальності осіб, що застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Встановлено, що станом на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] , як водія транспортного засобу, не була застрахована. Статтею 41 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» передбачено, що у разі заподіяння шкоди транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі, шкоду відшкодовує МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує на умовах, визначених цим Законом. Розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затверджено Постановою Правління Національного банку України від 30.05.2022 №109, вони складають, зокрема, за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 160 000 гривень на одного потерпілого. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що у встановленому законом порядку звернулася до МТСБУ з заявою про отримання регламентної виплати, таку виплату було отримано в розмірі 150950,76 грн. За таких обставин на відповідача може бути покладено обов`язок лише з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до положень ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В даній справі позивачу слід довести не тільки розмір спричиненої шкоди, але і розмір отриманого страхового відшкодування, розмір фактично понесених витрат на відновлення. Звертаючись до суду з позовом, позивач в поданій до суду позовній заяві стверджує, що для отримання відшкодування звернулася до МТСБУ, та, відповідно, отримала страхове відшкодування в розмірі 150950,76 грн. Отримання позивачем регламентної виплати в зазначеному розмірі обґрунтовує даними виписки по картковому рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] , який уповноважений діяти від імені [PERSON] на підставі довіреності від 18.12.2023. Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про те, який обсяг відповідальності було відшкодовано МТСБУ, з чого МТСБУ виходила, визначаючи розмір регламентної виплати та чи взагалі така виплата мала місце. Матеріали справи\~не містять\~результатів оглядів\~(висновків,\~актів)\~пошкодженого майна, які були враховані МТСБУ при можливому визначенні розміру регламентної виплати, з якою погодилася позивач та вказує, що отримала її. Матеріали справи не містять рішення МТСБУ про визначення розміру страхової виплати та чи був такий розмір визначений на суму 150950,76 грн, як на те посилається позивач. Той факт, по [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 150950,76 грн, які надійшли від МТСБУ, сам по собі не свідчить про те, що дана сума є сумою регламентної виплати за фактом дорожньо-транспортної пригожим, яка відбулася 08.12.2023. Відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу № 01/01-24 на дату оцінки 08.12.2023 вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Lexus RX 350», складає 162148,47 грн. Разом з тим, позивач, використовуючи на власний розсуд надані йому права, не надав до суду доказів та матеріалів, які б свідчили про те, що саме цей чи інший висновок про вартість завданої шкоди прийнято до уваги МТСБУ при визначенні розміру регламентної виплати. За таких обставин суд позбавлений можливості визначити розмір матеріального збитку, завданого позивачу, з якого виходило МТСБУ при визначення розміру виплати, з якою погодилася позивач. Відтак, суд позбавлений можливості і вирішити питання про те, чи є такий розмір достатній для повного покриття витрат, які мала б понести позивач для відновлення свого права. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення майнової шкоди в розмірі 69596,49 грн є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Посилання позивача на ту обставину, що фактично були понесенні витрати на суму 218386,25 грн судом не можуть бути прийняті до уваги. Як встановлено судом, датою завершення звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 01/01-24 є 02.01.2024. Датою та часом огляду транспортного засобу є 20.12.2023, на час такого огляду був присутній також відповідач [PERSON] , про що є підпис останнього. Рахунок фактура № РІ-0000313 на суму 218386,25 грн містить дату від 25.12.2023, акт № РІ-0000541 з надання послуг по технічному обслуговування та ремонту автомобіля містить інформацію про те, що послуги надані по рахунку № [NUMBER] від 15.12.2023, а не по рахунку № [NUMBER] від 25.12.2023. Датою огляду пошкодженого транспортного засобу є 20.12.2023, отже 15.12.2023 не могло мати місце складення рахунку. Також матеріали не містять даних на підтвердження тієї обставини, що виконані відповідно до акту № РІ-0000541 від 20.02.2024 роботи, в тому числі використані запасні частини та матеріали, знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 08.12.2023. Кошти в розмірі 4500 грн були сплачені 21.12.2023 замовником [PERSON] за оцінку вартості матеріального збитку, який не було покладено в основу судового рішення, такі витрати не є судовими витратами в розумінні норм ст. 133 ЦПК України, тому позовні вимоги про їх стягнення з відповідача є безпідставними та не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди судом враховується таке. За змістом статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. По даній справі позивач просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 15000 грн. Враховуючи наявність самого факту дорожньо-транспортної пригоди, винні дії відповідача, в результаті чого було пошкоджено транспортний засіб, належний позивачу, докази надані позивачем, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню частково, з відповідача слід стягнути 5000 грн. моральної шкоди, яка була завдана позивачу неправомірними діями відповідача. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг моральних страждань, яких зазнала позивач, і виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В даній справі позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та на правову допомогу в розмірі 22000 грн, які підлягають відшкодування відповідачем пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial