Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 02.12.2011 року Острожецькою сільською радою Млинівського району Рівненської області, актовий запис № 18. Свій позов мотивує тим, що 02.12.2011 року позивач уклала шлюб із відповідачем. В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем у позивача не склалося через те, що він має різні з позивачем погляди на сімейне життя, фактично шлюбні відносини припинені, шлюб існує формально. А тому вважає, що відсутні перспективи для збереження шлюбу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак скерувала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак до суду надійшла заява відповідача про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та подані докази, проаналізувавши встановлені обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 02 грудня 2011 року Острожецькою сільською радою Млинівського району Рівненської області, зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №18, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] », що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 02.12.2011 року (а.с.11). Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10) вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , його батьком є [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони подружніх стосунків не підтримують, у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, примирення між ними неможливе. Відповідач проти заявленого позову про розірвання шлюбу не заперечив, про що зазначив у поданій суду заяві. Тому, беручи до уваги характер сімейних відносин, які склалися в даній сім`ї, з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд дійшов висновку про задоволення позову. Пунктом 2 ч.3 ст.115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки відповідач позов визнав повністю, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не знаходить. У відповідності до ч. 1 ст. 142\~ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, зважаючи, що відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, тому суд вважає, що з останнього слід стягнути судовий збір в сумі 605,60 грн. на користь позивача, а також повернути позивачу з державного бюджету сплачений судовий збір в розмірі 605,60 грн. згідно платіжної інструкції 0.0.3821602849.1 АТ КБ «Приватбанк» від 14.08.2024 року.

Outcome: approved