Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

І. Позиція сторін у справі у вересні 2024 р. представник позивачів звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд ???стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 1000000 грн 00 коп. та на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 1000000 грн 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.12.2020 вироком Солом'янського районного суду м. Києва [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме у вбивстві [PERSON] . Після смерті у [PERSON] залишилось два повнолітніх сина [PERSON] та [PERSON] . У синів з батьком були гарні сімейні стосунки, також вони разом працювали. Через тяжкий злочин позивачам заподіяно невимовних душевних страждань та болю, які полягають у втраті батька, внаслідок чого з відповідачів на користь позивачів має бути стягнуто моральну шкоду. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 10.09.2024 справу розподіллено на суддю [PERSON] (а.с. 33-34). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва 17.09.2024 відкрито провадження по справі, у порядку загального позовного провадження (а.с. 36-37). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.10.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 44). Представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відзив на позовну заяву до суду не направили, жодних заяв з процесуальних питань від сторони відповідачів до суду не надходили. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). ІІІ. Фактичні обставини справи судом встановлено, що згідно вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 11.12.2020 у справі №760/8339/16-к [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] визнано винуватими в умисному вбивстві [PERSON] , передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України (а.с. 11-17). Ухвалою Київського апеляційного суду від 13.12.2023 вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 11.12.2020 у справі №760/8339/16-к залишено буз змін (а.с. 18-23). Відповідно до свідоцтва про народження батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 28). Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 31). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Аналогічні положення, якими суд керується при вирішенні цивільно-правового спору у даній справі, містяться також у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», за якими під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №К/9901/10765/18, відшкодування моральної шкоди за своєю природою є санкцією за порушення прав особи, які були виявлені і доведені. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування шкоди, слід встановити у діях винної особи наявність усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення. Тобто, позивачі повинні надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності відповідачів, так і докази спричинення моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою. Згідно з пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної «немайнової» шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. До позовної заяви не долучено доказів на підтвердження вчинення позивачам моральної шкоди відповідачами у розмірі, вказаному у позовній заяві. Крім того, не доведено причинно-наслідкового зв`язку між протиправністю діяння та спричиненою шкодою, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог. Тому, враховуючи недоведеність завданої шкоди позивачам, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed