Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

ТОВ «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф» 28.12.2023 звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №35011 від 06.11.2019, укладеним між ТОВ «Фінансова Компанія «Кредіплюс» та відповідачем, в розмірі 43 820 грн 72 коп. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та відповідачем 06.11.2019 укладено договір про споживчий кредит №35011. На умовах кредитного договору (п.п.2.1.1.) товариство надало відповідачу кредит у гривні на умовах передбачених договором про споживчий кредит у розмірі 16667 грн 00 коп, який надано в наступному порядку: у розмірі 10000 грн 20 коп на номер рахунку/картки позичальника № [NUMBER] , у розмірі 6666 грн 80 коп на рахунок ТОВ «Страхова компанія «Проксіма» за договорм добровільного страхування №133710 від 06.11.2019. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 06.05.2020, процентна ставка за користування коштами кредиту становить 300 % річних від суми кредиту (п.3.1.2). Кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] грошові кошти в обсязі та у строк визначений договором, а [PERSON] свої зобов`язання не виконав, не здійснив жодного платежу, передбаченого умовами договору, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість. Надалі, 15.06.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» укладено договір відступлення прав вимоги №20200615/2. Згідно умов вищевказаного договору, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги щодо осіб, які були боржниками товариства з обмеженою відповідальністю «Кредіплюс», в тому числі і за кредитним договором №35011 від 06.11.2019. Станом на 27.12.2023 заборгованість [PERSON] становить 43820 грн 72 коп., з яких: 16667 грн 00 коп заборгованість за тілом кредиту, 16307 грн 11 коп заборгованість за відсотками3420 грн 00 коп заборгованість за пенею, 1781 грн 54 коп штрафні санкції згідно ч.2 ст.625 ЦК України (3% річних), 5645 грн 07 коп інфляційне збільшення. У зв`язку з викладеним просив стягнути вищевказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, а розгляд справи проводити без його участі. Не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялвся у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його участі та відзив на позовну заяву не подав. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] 06.11.2019 укладено договір про споживчий кредит №35011. Відповідно до п.1.1. вказаного договору сторони підтверджують, що правовою основою для укладення даного договору є заява на видачу кредиту оформлена 06.11.2019, що є додатком №1 до договору. Так, відповідно до п.п.2.1договору про споживчий кредит, кредитодавець надає позичальнику в кредит грошові кошти (кредит) в сумі 16667 грн 00 коп, на споживчі потреби, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти кредитодавцю. Кінцевий строк погашення кредиту не пізніше 06.05.2020 процентна ставка за користування коштами кредиту становить 300 % річних від суми кредиту (п.п.3.1.1., 3.1.2). За змістом договору про споживчий кредит, сторони домовились про наступні окремі умови договору передбачені графіком платежів, що подається в додатку №2 та є невід`ємною частиною договору та позичальник зобов`язується повернути суму кредиту та проценти нараховані за користування кредитом рівними частинами у сумі та строки визначені графіком платежів. Загальна сума всіх платежів з урахуванням процентів становить 32974 грн 11 коп. Відповідно до вимог п.5.1. договору про споживчий кредит, сторони передбачили відповідальність позичальника у разі несплати /неповної сплати періодичних платежів, а саме: у разі прострочення - пеня одноразово в сумі 200 гривень, починаючи з 7-го дня прострочення 20 гривень за кожен календарний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня і не більше 15 відсотків суми простроченого платежу. Згідно з графіком платежів, що є додатком №2 до кредитного договору, [PERSON] зобов`язувався щомісячно сплачувати загальний розмір платежів. У визначений договором строк позичальник коштів в повному обсязі не повернув. Надалі, 15.06.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» укладено договір відступлення прав вимоги №20200615/2. Згідно з умовами вищевказаного договору, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги щодо осіб, які були боржниками товариства з обмеженою відповідальністю «Кредіплюс», в тому числі і за кредитним договором №35011 від 06.11.2019. На адресу [PERSON] 25.06.2020 за вих.№201010750-01, товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» надіслано повідомлення про зміну кредитора та надано нові реквізити для сплати заборгованості за кредитним договором №35011 від 06.11.2019. Позивачем на адресу [PERSON] 16.11.2023 надіслано досудову вимоги щодо погашення заборгованості за кредитним договором №35011 від 06.11.2019, яка залишилася без задоволення. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за вищевказаним договором, відповідно до розрахунків, наданих позивачем, станом на 27.12.2023 заборгованість [PERSON] становить 43820 грн 72 коп., з яких: 16667 грн 00 коп заборгованість за тілом кредиту, 16307 грн 11 коп заборгованість за відсотками3420 грн 00 коп заборгованість за пенею, 1781 грн 54 коп штрафні санкції згідно ч.2 ст.625 ЦК України (3% річних), 5645 грн 07 коп інфляційне збільшення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відповідно до ст.55 Конституції України та ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Першою та третьою частинами статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 2 ст.625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, нарахування індексу інфляції не є штрафними санкціями, а засобом захисту коштів кредитора від знецінення, оскільки передбачена законом, а не договором. Як встановлено, позивачем на загальну суму заборгованості нараховано 3% річних та інфляційні витрати. Наведений у позовній заяві розрахунок перевірений судом, правильність розрахунку не викликає зауважень. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 43820 грн 72 коп. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та повністю доведеними, у зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу судом відзначається таке. Відповідно до положень ч.1 - 3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Поряд з цим, відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до умов ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Клопотання від відповідача про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката із зазначенням обґрунтування на спростування співмірності витрат відповідача на правничу допомогу до суду не надходило. Таким чином,

Outcome: approved