Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1.1.ТзОВ "Коллект Центр»" в особі директора Мостовенко О.І. звернулося у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 05.06.2021 між ТОВ «Авентус Україна»(первісним кредитором) та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №4267262, відповідно до умов якого, позичальнику надано кредит в розмірі 6400 грн. 04.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №04-02-01/2022, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників, у тому числі за Договором №4267262 щодо відповідача. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі і за кредитним договором щодо відповідача. Позивач зазначає, посилаючись на вимоги чинного законодавства, що у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань утворилася заборгованість у розмірі 21104, 92 грн., яку і просить стягнути з відповідача, а також судові витрати у справі. 1.2. Від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого позов визнає частково, тобто в частині стягнення з неї боргу у розмірі 21104, 92 грн. визнає повністю, не погоджується лише з стягненням витрат на правову допомогу у розмірі 9000 грн. Вважає, що заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000 грн. є неспівмірною із складністю справи та виконаними роботами адвокатом, обсягом наданих адвокатом послуг, відповідно вважає, що витрати на правову допомогу мають бути зменшені. Тому просить задовольнити позов частково, а саме зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 500 грн., також згідно заяви поданої 09.10.2024 просить розстрочити їй суму заборгованості на 8 місяців, оскільки на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, офіційно не працює, лише частково підробляє, перебуває в скрутному матеріальному становищі, тому буде не в змозі оплатити всю суму відразу (а.с.56-57, 72). ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 06.08.2024 ухвалено розглядати справу з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 01.10.2024 після повторного авторозподілу справу прийнято до провадження судді та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач просить розгляд справи проводити у його відсутності, про що зазначив у позовній заяві. Відповідачка належним чином повідомлена про розгляд справи, подала заяву, згідно якої позовні вимоги визнала частково та просила розстрочити їй суму заборгованості на 8 місяців, оскільки перебуває в скрутному матеріальному становищі, тому буде не в змозі оплатити всю суму відразу (а.с. 72). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 05.06.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено Договір №4267262 про надання споживчого кредиту, згідно якого відповідачу надано кредит в розмірі 6400 грн. Строк кредиту 30 днів (п. 1.4 Договору). Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день у межах строку кредиту (п.1.5 Договору). Згідно п. 2.1 Договору, кошти надаються товариством у безготівковій формі шляхом перерахування їх за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , наданої споживачем. Згідно умов Договору строк кредиту може бути продовжено за ініціативою споживача або в порядку авто пролонгації (за ініціативою товариства у випадку, якщо на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом, але не більше ніж на 90 календарних днів (п.4.1, 4.3.1 Договору) (а.с.6-10). Згідно Додатку №1 до Договору про надання споживчого кредиту увигляді таблиці підписаної сторонами, визначено розмір та дату внесення позичальником платежів, та встановлені розміри платежів, якщо споживачем не будуть виконані умови Договору для отримання зниженої процентної ставки (а.с.10 зворот). Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] та в якому містяться основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с.11-13). З наданої суду довідки ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» вбачається , що ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за Договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 6400 грн. шляхом перерахування їх 05.06.2021 на банківську картку позичальника № [NUMBER] (а.с.13 зворот,14). Відповідно до наданого первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 03.02.2022 заборгованість відповідача за кредитом складає 20 992 грн., з яких 6400 грн. - основний борг та 14592 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.16 зворот-21). Також, судом встановлено, що 04.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал було укладено Договір факторингу №04-02-01/2022, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників, у тому числі за Договором про надання споживчого кредиту №4267262 щодо відповідача (а.с.25-27) Відповідно до Витягу реєстру боржників від 04.02.2022 до Договору факторингу, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 20 992грн., з яких: 6400 грн. - сума виданого кредиту; 14592 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.30). Згідно наданого ТОВ «Вердикт Капітал» розрахунку заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №4267262 станом 10.01.2023 заборгованість відповідача становить 20 992 грн., з яких 6400 грн. - заборгованість по основній сумі кредиту та 14592 грн. - сума заборгованості за відсотками. Також товариством здійснено розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, згідно якого сума 3% відсотків за користування грошовими коштами за період з 04.02.2022 по 23.02.2022 складає 10,52 грн., інфляційні втрати - 102, 40 грн. Загальна сума заборгованості становить 21104,92 грн. (а.с.23). Крім того, 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект-Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023. Згідно Акту прийому-передачі реєстру боржників останнє отримало права вимоги до боржників вказаних у даному реєстрі, в тому числі і до відповідачки за Договором №4267262 (а.с.32-34). Відповідно до Витягу реєстру боржників від 10.01.2023 до Договору факторингу, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 21104,92 грн., з яких: 6400грн. - сума виданого кредиту; 14592 грн. - сума заборгованості за відсотками, 112,92 грн. - відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України (а.с.35-37). IV. Норми права, які застосував суд. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Частиною першоюст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг`визначено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Положеннями ч.1, ч.2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом ч. 1ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. У відповідності дост.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положеньст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно ізст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.627ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Крім того, ч.2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно правового висновку Великої Палатою Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1 Суд робить висновок, 05.06.2021 виникли договірні відносини між первісним кредитором, правонаступником якого є позивач, та відповідачем у зв`язку з укладенням Договору №4267262 про надання кредиту. [PERSON] , будучи вільною в укладенні вказаного кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаною з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим відповідачка погодилася, підписавши електронним одноразовим ідентифікатором кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Даний договір укладено в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний сторонами, відповідно до вимог ст.12 вказаного Закону. [PERSON] отримала кредитні кошти і у неї виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. Кошти було надано у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , реквізити якої надані споживачем, що також підтверджується матеріалами справи. ТОВ «Коллект-Центр» є правонаступником первісного кредитора, що свідчить про належні правові підстави для переходу права вимоги до [PERSON] і товариство вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. Суми, які підлягають стягненню, повністю відповідають умовам Договору та строку його дії на момент відступлення права вимоги від ТОВ «Авентус Україна» з урахування авто пролонгації договору у зв`язку із невиконанням позичальником своїх зобов`язань, але не більше ніж на 90 календарних днів. Крім того, відповідачка визнала позов, тому наданий позивачем розрахунок заборгованості приймається судом як достовірний. В підсумку, позов суд задовольняє. 5.2 Крім того, згідно розрахунку позивача, інфляційні нарахування на суму боргу становлять 102,40 грн., 3 % річних - 10,52 грн. Суд вважає вимоги позивача в цій частині обґрунтованими, а розрахунки належних до сплати сум, доведеними. 5.2 Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Сторона позивача вказує, що понесені ТОВ «Коллект Центр» витрати на правничу допомогу становлять 9 000 грн. Суду надано заявку на надання юридичної допомоги №193 від 01.07.2024; витяг з Акту про надання юридичної допомоги від 05.07.2024 та платіжну інструкцію №0446750000 від 12.07.2024 про оплату наданих адвокатом послуг правової допомоги (а.с.44-46). Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Разом з тим, суд звертає увагу, що зменшення розміру витрат на правничу допомогу можливе виключно за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам за відповідним клопотанням іншої сторони. В іншому випадку, таке необґрунтоване зменшення є втручанням у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом, що суперечить принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 року у справі № 910/13071/19. Суд зазначає, що стороною відповідача було подано заперечення щодо розміру витрат на правничу допомогу і на її переконання заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 грн. є неспівмірною із складністю справи та виконаними роботами, зокрема завищені години, які об`єктивно необхідні для вчинення певного виду правової допомоги (надання консультації, складання позовної заяви). Дана категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є не складною та не потребує особливих затрат часу на її складання. Відтак вважає, що обґрунтованими та співмірними в даному випадку є витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 500 грн. Враховуючи конкретні обставини справи, що розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін, що в порядку наданої правової допомоги адвокатом було написано і подано до суду лише один документ, який потребував значної попередньої підготовки і зібрання доказів, - це позовну заяву з додатками, беручи до уваги заперечення відповідача щодо розміру завищених витрат, суд робить висновок, що витрати на правничу допомогу мають складати 2000 грн. Це відповідає критерію їх розумності і є співмірним із складністю справи та виконаними роботами. Враховуючи наведене, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 2 000 грн. підлягають стягненню з відповідача. Окрім того, вирішуючи клопотання [PERSON] щодо розстрочки заборгованості, суд враховує, що відповідачка на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, офіційно не працює, лише частково підробляє, перебуває в скрутному матеріальному становищі, тому буде не в змозі оплатити всю суму відразу, а тому вирішив розстрочити виконання рішення на вісім місяців. Такий строк розстрочення виконання рішення суду забезпечить баланс між захистом прав позивача та майновою відповідальністю відповідачки з врахуванням її життєвої ситуації. Крім того, враховуючи, що відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 50% судового збору, сплаченого ним при подачі позову до суду, а 50% судового збору - підлягають поверненню позивачу з Державного бюджету України. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн. (а.с.5), отже з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 1514 грн., а ще 1514 грн. повернути позивачу з Державного бюджету.

Outcome: approved