Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

ТОВ «Коллект центр» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №3192057 від 21.08.2021 у розмірі 42\~450,00 грн., понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13\~000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.08.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту № 3192057. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором перед відповідачем виконало та надало йому кредит в сумі 5 000,00 грн. Згідно умов кредитного договору, сума кредиту складає 5 000,00 грн., дата повернення кредиту 20.09.2021. 15.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено Договір № 15/12-2021-22, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників за договорами кредиту, у тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 3192057 від 21.08.2021. 10.03.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «Коллект центр» укладено Договір відступлення прав вимоги № 10-03/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «Коллект центр» права грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 3192057 від 21.08.2021. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого, станом на день подання вказаного позову, у нього утворилась заборгованість на суму 42\~450,00 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 000,00 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 36 500 грн., та заборгованості за комісіями 950 грн. Враховуючи, що відповідач не виконав свого зобов`язання за кредитним договором, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді від 02.07.2024 позовну заяву ТОВ «Коллект центр» прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання на 29.07.2024, яке було відкладено на 16.09.2024, через першу неявку у судове засідання відповідача, а потім на 22.10.2024. Учасники справи у судове засідання, призначене на 22.10.2024, не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від відповідача відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, до позовної заяви представником позивача долучено заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій також представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи. За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення за відсутності учасників справи, на підставі доказів, які наявні в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенню ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 21.08.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит №3192057 в електронній формі, за яким позикодавець надав відповідачу кредит в сумі 5 000 грн. шляхом переказу на картковий рахунок, строком на 30 днів до 20.09.2021 року з умовою сплати за цей період одноразової комісії в сумі 950 грн., яка нараховується за ставкою 19 % від суми кредиту одноразово. Відповідно до п. п. 1.5.1. та1.5.2 Договору, комісія за надання кредиту: 950 грн., яка нараховується за ставкою 19 відсотків від суми кредиту одноразово. Відсотки за користування кредитом: 3750 грн., які нараховуються за ставкою 2,5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п. 1.6 Договору, стандартна (базова) відсоткова ставка за користування кредитом 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених\~ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2\~ст.625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог кредитодавця. Відповідно до п. 6.5 Договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Відповідно до копії Довідки про ідентифікацію, за підписом представника ТОВ «Мілоан», клієнт, з яким укладено договір № 3192057 від 21 серпня 2021 року, ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор Z10734, дата відправки ідентифікатора позичальнику 21.08.2021, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор 380955520237. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] за кредитним договором №3192057 виконало, та надало йому кредит в сумі 5000 грн., що підтверджується платіжним дорученням 54321080. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України\~(в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 15.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 15/12-2021-22, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги до боржників за договорами кредиту, у тому числі за договором про надання споживчого кредиту №3192057, який укладено з [PERSON] 10.03.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та позивачем ТОВ «Коллект центр» укладено Договір про відступлення прав вимоги № 10-03/2023/01, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило позивачу ТОВ «Коллект центр» права грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором про надання споживчого кредиту №3192057. Відповідно до пункту 1 частини 1\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі\~статтею 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~статті 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до витягу з Додатку № 3 до Договору про відступлення прав вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 позивач ТОВ «Коллект центр» набуло право грошової вимоги до відповідача в розмірі заборгованості 42\~450,00 грн., яка складається з: 5\~000, 00 грн. сума заборгованості за кредитом; 36 500 грн. сума заборгованості за відсотками, 950 грн. заборгованість по комісії. Вказану суму заборгованості ТОВ «Коллект центр» і просило стягнути із відповідача, звертаючись до суду із цим позовом та посилаючись на неналежне виконання останнім своїх зобов`язань за договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями\~статті 611 цього Кодексу\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За нормами\~статті 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності зі\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~визначено, що у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частин першої та третьої\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою позикодавцю в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. У позовній заяві ТОВ «Коллект центр» наполягає на тому, що з відповідача слід стягнути суму заборгованості з урахуванням відсотків, які нараховувались і після закінчення строку дії укладеного договору, оскільки такі умови були передбачені договором. Разом з тим, як вбачається із з договору № 3192057 від 21.08.2021, паспорту споживчого кредиту 3192057 від 21.08.2021 року, анкети заяви на кредит № 3192057 від 21.08.2021 та графіку платежів, сторони обумовили строк кредиту: 30 днів з 2021-08-21. Дата повернення кредиту: 2021-09-20. Сума до повернення: 9700.00 грн., з яких 5\~000 сума основного боргу, 3750 грн. сума нарахованих у період дії договору відсотків, 950 грн. сума комісії. Таким чином, у договорі сторони обумовили строк повернення кредиту 20.09.2021 року, а можливість нараховувати проценти за межами строку кредитування визначена у розділі договору, що регулює питання відповідальності сторін, тобто як санкція за неналежне виконання зобов`язань. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, однак в порядку вказаної норми закону такої позовної вимоги заявлено не було. Тому суд не вправі вийти за межі заявлених вимог з огляду на дію принципу диспозитивності цивільного судочинства. Велика Палата Верховного Суду у своєму правовому висновку, викладеному у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, у зв`язку з чим висновок про наявність підстав для стягнення заборгованості за процентами поза строком кредитування є помилковим. Відповідно до ч. 4 ст.\~42\~Конституції України держава захищає права споживачів. В постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 352/1950/15-ц (провадження № 61-2973св22) зазначено, що договір, як приватноправова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, має на меті забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення правочину - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину чи договору (двостороннього або багатостороннього правочину), з тексту якого неможливо встановити справжню волю сторони (сторін). Потреба в тлумаченні виникає в разі різного розуміння змісту правочину його сторонами, зокрема при невизначеності і незрозумілості буквального значення слів, понять і термінів. Згідно з ч. 1\~ст. 637 ЦК України\~тлумачення умов договору здійснюється відповідно до\~ст. 213 цього Кодексу. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2022 року у справі № 944/3046/20 (провадження № 61-19719св21) зроблено висновок, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч.ч. 3, 4\~ст. 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення "contra proferentem". "Contra proferentem" (лат. "verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem") - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" ("no individually negotiated"), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін". Тобто contra proferentem має застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, що: contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність; contra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань); contra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань. Отже, при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно ґрунтуватися на чітко обумовлених між контрагентами кредитних договорів умовах, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування саме у 30 днів, а не завуальованими умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нараховувати непропорційно велику суму компенсації. Такий механізм не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Виходячи з наведеного та беручи до уваги, що строк кредитування [PERSON] за договором про споживчий кредит № 3192057 від 21.08.2021 року визначений до 20.09.2021 року, а розмір відсотків за період кредитування становить 3 750 грн., розмір комісії 950 грн., суд доходить до висновку, що з відповідача слід стягнути суму заборгованості у загальному розмірі 9\~700 грн., з яких 5\~000 сума основного боргу, 3750 грн. сума нарахованих у період дії договору відсотків, 950 грн. сума комісії, а в іншій частині позовні вимоги слід залишити без задоволення. За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» слід задовольнити частково. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути із [PERSON] на користь позивача судовий збір, у розмірі пропорційному розміру задоволених позовних вимог, в сумі 691,91 грн. (3028х9700/42450). Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається із матеріалів справи, попередній розрахунок витрат на правову допомогу адвоката становить 13 000 грн. 00 коп. Так, на підтвердження надання правничої допомоги у визначеному розмірі, до матеріалів справи долучено: копію договору № 07-06/2024 про надання правової допомоги від 07.06.2024, укладений між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» в особі директора Ткаченко М.М. та АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ «ЛІГАЛ АССІСТАНС» в особі керуючого партнера Бурдюг Т.В.; заявку на надання юридичної допомоги № 148 від 07.06.2024,\~в якій зазначено надання правових послуг, а саме: надання усної консультації з вивченням документів, тривалістю 2 години на суму 4 000,00\~грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду, тривалістю 3 годин на суму 9 000,00 грн.; витяг з Акту № 2 про надання юридичної допомоги від 10.06.2024, прайс лист ОБ`ЄДНАННЯ «ЛІГАЛ АССІСТАНС». З огляду на викладені обставини, з урахуванням положень п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, які передбачають, що у разі часткового задоволення позову розподіл витрат підлягає пропорційно до розміру задоволених вимог, суд вважає за необхідне стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2970 грн. 55 коп. (розрахунок (13000х9700%/42450 = 2970,55). На підставі викладеного,

Outcome: partial