Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за результатом розгляду якої представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики № 72162322 в розмірі 16932,7 грн., з яких: 6 032,71 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 899,99 грн. - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 104084165 в розмірі 16616,46 грн., з яких: 4 374,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 892,46 грн. - сума заборгованості за відсотками; 350,00 грн. - заборгованість за комісією; за кредитним договором № 8299491 в розмірі 13 119,25 грн., з яких: - 2 025,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 10 144,25 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 950,00 грн. - заборгованість за комісією. Ухвалою суду від 23.09.2024 року вирішено роз`єднати позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та вділити в самостійне провадження позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 72162322. А тому, в обґрунтуванні позову у виділеній частині зазначено, що 10.01.2023 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісний кредитор) та [PERSON] (позичальник) було укладено Договір Позики № 72162322. Згідно з договором, позикодавець передає позичальнику грошові кошти на погоджений строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму у день закінчення строку позики або достроково та сплатити проценти від суми позики. Підписанням договору позичальник підтверджує ознайомлення з інформацією щодо позикодавця на сайті та з правилами надання грошових коштів у позику, розміщеними на сайті. 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу №14/06/21, за яким ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до боржників. Відповідно до Реєстру боржників №10 від 21.09.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до Позичальника в сумі 16932,7 грн, з яких: 6032,71 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10899,99 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0.00 грн, - сума заборгованості за пенею. Позивач стверджує, що відповідач порушив умови договору позики, через що виникла заборгованість із сплати суми основного боргу та нарахованих відсотків. Отже, права позивача, як нового кредитора за договором позики №72162322, були порушені відповідачем. Ухвалою судді від 28.03.2024 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Відповідач відзив на позов не направив, з заявами/клопотаннями з процесуальних питання на адресу суду не звертався. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 10.01.2023 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 72162322, за умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Згідно з умовами кредитування, зазначеними у кредитному договорі, наведені наступні умови: сума позики: 8500,00 грн; строк повернення позики: 14 днів; процентна ставка: 2,5% (фіксована); дата надання позики: 10.01.2023; дата повернення позики (останній день); 24.01.2023знижена процентна ставка на день: 1,25% (застосовується за умовами Програми лояльності); процентна ставка за користування позикою після закінчення терміну: 2,70% на день; орієнтована реальна річна процентна ставка: 6598,65%; орієнтовна загальна вартість позики: 9987,50 грн. Представник позивача зазначає, що [PERSON] не виконав умови договору позики № 72162322, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», як новий кредитор за цією угодою, має право вимагати від відповідача виконання зобов`язань з огляду на наступні підстави. 14.06.2021 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників (копія витягу з договору факторингу додається). Згідно з п.1.1 договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти клієнту (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав, до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за користування позикою (процентною ставкою), проценти за порушення грошових зобов`язань та право на отримання інших платежів, які належать клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно з додатком №1, що є невід`ємною частиною договору. Відповідно до Реєстру боржників №10 від 21.09.2023 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 16932,7 грн. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України з урахуванням положень статей 526, 527, 530 ЦК України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором (що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30.01.2018 по справі№161/16891/15-ц). Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків. Такий подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі №219/1704/17. Жодних належних доказів підтверджуючих, що відповідач отримав кредити шляхом переказу грошових коштів позичальнику за договором позики № 72162322 матеріали справи не містять, а отже і про наявність заборгованості за наданим кредитом, матеріали справи не містять. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пункту 42 розділу III Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018р. №75, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Необхідність дослідження саме первинних документів в справах щодо стягнення кредитної заборгованості знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду України від 30.01.2018р. в справі №161/16891/15-ц. Правова позиція щодо первинних документів відображена в постанові Верховного Суду України від 14.06.2018р. в справі №364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. Таким чином, позивач звертаючись з даним позовом до суду, повинен був отримати від ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» докази надання кредиту [PERSON] . Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданого відповідачу кредиту, суми, які ним було внесено для його погашення, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих складових боргу та процентів відповідачу не є можливим. У зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що доводи позивача щодо розміру заборгованості за договором позики № 72162322 від 10.01.2023р. у розмірі 6932,7 грн. не підтверджені належними доказами, а тому, суд відмовляє в задоволенні позову за необґрунтованістю. У зв`язку із відмовою у задоволенні позову витрати позивача в порядку ст. 141 ЦПК України залишити за позивачем по фактично понесеним.

Outcome: dismissed