Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. На обгрунтування позову позивач вказав, що він проживав в незареєстрованому шлюбу з відповідачем, від цих стосунків сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . З моменту прийняття позивача на військову службу за контрактом, а саме з 2020 року, відносини між сторонами припинилися і відповідач перестала проживати однією сім`єю з позивачем та малолітнім [PERSON] за однією адресою, за дитиною не доглядає, не піклується про сина, не бере участі у його вихованні, лікуванні та утриманні, жодного разу не поцікавилася станом його здоров`я та процесом одужання, не надає матеріальної допомоги в купівлі лікарських препаратів, не відвідує школи, в якій навчається її син. Місце проживання відповідача позивачу невідоме, вона ніде не працює, не має свого житла, веде аморальний спосіб життя, рішенням суду від 19.02.2015 року відповідача було позбавлено батьківських прав відносно іншої її дитини - [PERSON] , [INFO] , та стягнуто аліменти на користь бабусі [PERSON] на утримання дитини. Син [PERSON] живе добре, має гарний догляд, є учнем 1 класу Новоодеського ліцею №1, має гарний розвиток відповідно свого віку. Позивач весь свій вільний час присвячує сину, займається його духовним та фізичним розвитком, син має теплі і довірливі стосунки з батьком. Малолітній [PERSON] проживає з позивачем і знаходиться повністю на його утримані. У вихованні сина позивачу допомагає бабуся хлопчика, яка проживає разом з ними. Позивач проходить військову службу за контрактом, має достойну заробітну плату. Стан здоров`я задовільний, про що свідчить довідка про проходження щорічного медичного огляду. Всі спроби позивача налагодити відносини з відповідачем закінчилися нічим, не вийшло навіть пробудити в неї материнські почуття до власного сина. Позивач жодним чином не перешкоджав спілкуванню мами з сином і всілякими способами намагався привернути увагу мами до дитини, але всі його зусилля виявилися марними. Таким чином, з 2020 р. та до даного часу, відповідач повністю самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. У зв`язку з цим, позивач звернувся до органу опіки та піклування з проханням позбавити відповідача батьківських прав, на що, було рекомендовано звернутися до суду та після відкриття провадження по справі буде проведена перевірка та надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд позбавити відповідача її батьківських прав щодо дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, якою визнала заявлені вимоги позивача, не заперечувала проти їх задоволення судом та просила суд провести судовий розгляд у її відсутності. Від представника третьої особи - Новоодеська міська рада Миколаївської області, як органу опіки та піклування надійшла заява про розгляд справи у її відсутність,. У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про розгляд справи у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 грудня 2015 року. Малолітній [PERSON] був народжений під час проживання сторін у незареєстрованому шлюбі. Малолітній [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Новоодеської міської ради Миколаївського району Миколаївської області № 10374 від 16.04.2024 року. Позивач проходить військову службу за контрактом у в/ч [NUMBER] , що підтверджено довідкою в/ч [NUMBER] за вих.. № 854 від 23.06.2021 р. Як видно з затвердженого Новоодеською міською радою Миколаївського району Миколаївської області рішення від 11.07.2024 р. за № 355, прийнятого з урахування рішення Комісії з питань захисту прав дитини від 21.06.20124 р. № 12, виконавчий комітет міської ради вирішив затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Така позиція органу опіки та піклування вмотивована тим, що малолітній [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьком, де йому створено належні умови. Мати дитини - [PERSON] з 2020 року будь-якої участі у житті сина не приймає, його долею не цікавиться, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення тощо. Згідно висновку органу опіки, мати дитини - [PERSON] , [INFO] , характеризується негативно. Зробити акт обстеження неможливо, через те, що громадянка [PERSON] не має постійного місця проживання, тому оцінити ситуацію і санітарно- гігієнічні умови не має змоги. Зі слів [PERSON] , вона працює тимчасово без оформлення трудових відносин. На засіданні Комісії з питань захисту прав дитини від 21.06.2024 року №12, де було розглянуто питання, щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , [PERSON] зазначила, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно її сина, так як не має житла та доходу, можливості належним чином виховувати хлопчика. Заслухавши інформацію по даній родині, одноголосно було прийняте рішення про позбавлення матері батьківських прав, так як встановлено факт свідомого та умисного невиконання матір`ю своїх батьківських обов`язків щодо свого малолітнього сина, відсутності з її боку будь-якої участі у вихованні дитини, не надання матеріальної допомоги, свідоме самоусунення від забезпечення морального та духовного розвитку дитини. Новоодеським районним судом від 19 лютого 2015 року, справа № 482/120/15-ц, [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] та стягнуто аліменти на користь бабусі [PERSON] на утримання дитини. Батько малолітнього - [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження, санітарного-гігієнічні умови проживання - задовільні. Для хлопчика є окрема, добре облаштована кімната, дитина забезпечена канцелярією, мобільною та комп`ютерною технікою. [PERSON] перебуває на військовій службі у в/ч [NUMBER] . Малолітній [PERSON] навчається в Новоодеському ліцеї №1, зарахований до 2 класу. Відповідно до характеристики, виданої директором Новоодеського ліцею № 1, хлопчик має гарні стосунки з батьком. Хлопчик скромний, товариський, доброзичливий, має потребу в увазі і признанні. [PERSON] підтримує зв`язок з керівниками учнівського колективу, завжди цікавиться навчальними досягненнями дитини, відвідує батьківські збори. Встановлено, що батько належним чином виконує батьківські обов`язки, турбується про здоров`я та фізичний стан дитини. З наведеного видно, що [PERSON] , участі в утримані та вихованні свого малолітнього сина не приймає, не підтримує з ним зв`язку. Так, відповідач молода здорова людина, знає, де живе її малолітня дитина, перешкод у спілкуванні з ним немає, однак відповідач на зв`язок з сином не виходить, вихованням його, який проживає з батьком, не займається, належної уваги йому не приділяє, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться про його долю взагалі. За вищевказаних обставин суд приходить до висновку, що відповідач порушила свої батьківські обов`язки, ухиляючись від їх виконання, в наслідок чого малолітня дитина була позбавленою материнської уваги і піклування, порушено її права на належне батьківське виховання, спілкування, життя і розвиток в сім`ї. Таким чином, [PERSON] зашкодила правам і інтересам дитини, які захищаються Декларацією прав дитини, Європейською конвенцією про права дитини та національним законодавством, в тому числі ст.ст. 150, 152, 155 СК України. Ст.19, п.4 ч. 1 ст.164, ст. 166 Сімейного кодексу України, згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, З ст. 150 та ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріально забезпечувати та утримувати її. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини 11.07.2017 у справі «М.С. проти України» виніс рішення де визначив поняття «інтереси дитини», їх місце у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.2, ч.3 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 ст.155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» наголосив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Умисне невиконання відповідачем свої батьківських обов`язків відносно малолітнього сина та ухилення від їх виконання знайшло своє підтвердження із досліджених судом доказів. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. При вирішенні справи, суд виходить з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і допускається лише тоді, коли змінити поведінку батька або матері у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в його діях. Позивачем надано беззаперечні докази винної поведінки відповідача по ухиленню від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини. Крім того, суд враховує висновок органу опіки та піклування щодо предмету спору і встановлені органом опіки та піклування обставини, які не дають підстав для сумнівів у добросовісній поведінці батька щодо не перешкоджання матері, яка проживає окремо, у спілкуванні з ддитиною та у її вихованні. Згідно положень ч.4 ст. 200 та ч.4 ст.206 ЦПК України, суд у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.. Враховуючи вищевикладене,виражаючи турботу про долю дитини,

Outcome: approved