Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

19 лютого 2024 року Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] та [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Одеської міської ради, яким просить: позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , а також стягнути аліменти на користь та на утримання малолітньої дитини до досягнення повноліття. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що 25.01.2024 до Служби у справах дітей Одеської міської ради в телефонному режимі надійшла інформація про те, що за адресою: [ADDRESS] , в неблагополучній родині проживає малолітня дитина, в квартирі повна антисанітарія, сморід, та перебувають невідомі люди у наркотичному сп`янінні. До органу опіки та піклування Пересипської райадміністрації ОМР зі Служби у справах дітей ОМР надійшло клопотання та документи, стосовно невідкладного відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] від батьків, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав. 25.01.2024 року співробітниками Служби спільно із представниками відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, фахівцями Центру соціальних служб Одеської міської ради, здійснений виїзд за адресою: [ADDRESS] , під час якого з`ясовано, що в квартирі перебуває малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , та її матір [PERSON] . В квартирі сморід, повна антисанітарія, підлога вищерблена, шпалери обідрані, на підлозі валяються речі та одяг, постільна білизна дуже брудна, на кухні залишки зіпсованої каші, відсутні продукти харчування, дитина з 24.01.2024 нічого не їла, опалення в квартирі відсутнє. Також в квартирі знаходилися сторонні чоловіки, які намагалися сховатися по кімнатах, але покинули приміщення. Дитина мала зовнішні ознаки недогляду та занедбаності, поруч з дитиною відчувався неприємний запах, дівчинка була одягнена в брудний одяг, спостерігався низький рівень гігієни дитини. Дитина не забезпечена належним харчуванням, доглядом, який відповідає віку та сезону. Помешкання, в якому проживає дитина захаращене, не пристосоване для її проживання, а саме: відсутнє тепло, наявні таргани. Спеціалістами Служби у справах дітей ОМР була викликана бригада швидкої медичної допомоги для огляду малолітньої дитини та проведено оцінку рівня безпеки малолітньої [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний акт. Висновок щодо рівня безпеки дитини - дуже небезпечно. Мати дитини - [PERSON] надала письмові пояснення, в яких зазначила, що квартира належить її співмешканцю, батьку дитини, [PERSON] , який на даний час знаходиться в місцях позбавлення волі. В зазначеній квартирі, вона з дитиною та новим співмешканцем [PERSON] займає одну кімнату, в другій кімнаті проживає родич її колишнього співмешканця, в третій кімнаті проживає знайомий. Крім того, [PERSON] зазначила, що донька не відвідує ні дитячий садочок, ні школу. Зі слів сусідів будинку, [PERSON] веде асоціальний образ життя, квартира перетворена на наркопритон, де постійно збираються сторонні особи чоловічої статі. Сусіди неодноразово зверталися до правоохоронних органів. Малолітню дитину тимчасово влаштовано до КУ «Центр соціально- психологічної реабілітації для дітей Одеської міської ради Одеської області». За інформацією веб-сайту Судова влада України, [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності та кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 309 КК України. Крім того, [PERSON] має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , відносно якого заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.03.2013 позбавлена батьківських прав. Батько дитини [PERSON] , з 2020 року відбував покарання в місцях позбавлення волі та на даний час фактичне місце його знаходження невідоме. Ухвалою суду від 21.03.2024р відкрито загальне позовне провадження, призначено судове засіданні по справі. Ухвалою суду від 07.10.2024 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 07.102.2024 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів до [PERSON] , у зв`язку із її смертю. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність. Також зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України, оскільки місце перебування [PERSON] невідоме. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, згідно заяви, яка міститься в матеріалах справи, просив справу розглянути у його відсутність, а також не заперечував проти постановлення заочного рішення. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача [PERSON] , який причини неявки не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку що позовна заява підлягає задоволенню,з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.01.2024 до Служби у справах дітей Одеської міської ради в телефонному режимі надійшла інформація про те, що за адресою: [ADDRESS] в неблагополучній родині проживає малолітня дитина, в квартирі повна антисанітарія, сморід, та перебувають невідомі люди у наркотичному сп`янінні. До органу опіки та піклування Пересипської райадміністрації ОМР зі Служби у справах дітей ОМР надійшло клопотання та документи стосовно невідкладного відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] від батьків, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав. 25.01.2024 року співробітниками Служби спільно із представниками відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, фахівцями Центру соціальних служб Одеської міської ради, здійснений виїзд за адресою: [ADDRESS] , під час якого з`ясовано, що в квартирі перебуває малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , та її матір [PERSON] . В квартирі сморід, повна антисанітарія, підлога вищерблена, шпалери обідрані, на підлозі валяються речі та одяг, постільна білизна дуже брудна, на кухні залишки зіпсованої каші, відсутні продукти харчування, дитина з 24.01.2024 нічого не їла, опалення в квартирі відсутнє. Також в квартирі знаходилися сторонні чоловіки. Дитина має зовнішні ознаки недогляду та занедбаності, поруч з дитиною відчувався неприємний запах, дівчинка одягнена в брудний одяг, спостерігався низький рівень гігієни дитини. Дитина не забезпечена належним харчуванням, доглядом, який відповідає віку та сезону. Помешкання, в якому проживає дитина захаращене, не пристосоване для її проживання, а саме: відсутнє тепло, наявні таргани. Спеціалістами Служби у справах дітей ОМР була викликана бригада швидкої медичної допомоги для огляду малолітньої дитини та проведено оцінку рівня безпеки малолітньої [PERSON] , [INFO] , про що складено Акт проведення оцінки рівні безпеки дитини. Висновок щодо рівня безпеки дитини - дуже небезпечно. З письмових пояснень [PERSON] (мати дитини), які вона надавала до своєї смерті, вбачається що квартира за адресою: [ADDRESS] , належить її співмешканцю, батьку дитини, [PERSON] , який на даний час знаходиться в місцях позбавлення волі. В зазначеній квартирі, вона з дитиною та новим співмешканцем [PERSON] займає одну кімнату, в другій кімнаті проживає родич її колишнього співмешканця, в третій кімнаті проживає знайомий. Крім того, [PERSON] зазначила, що донька не відвідує ні дитячий садочок, ні школу. Відповідно до Акту про прийом дитини від 25.01.2024 року, малолітню дитину [PERSON] тимчасово влаштовано до КУ «Центр соціально- психологічної реабілітації для дітей Одеської міської ради Одеської області». Відповідно до копії постанов, ухвали та вироків суду, вбачається, що [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності та кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 309 КК України. Крім того, [PERSON] має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , відносно якого заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.03.2013 позбавлена батьківських прав. Відповідно до Витягу електронної облікової - статистичної картки дитини, [PERSON] , [INFO] усиновлений. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, Серії [NUMBER] , виданого 12 червня 2024 року Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області, [PERSON] , ( [INFO] ), померла [INFO] . Відповідно до відповіді Департаменту з питань виконання кримінальних покарань наданої на запит Служби у справах дітей ОМР від 10.07.2024 року , вбачається, що [PERSON] , [INFO] , засуджений вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 12.09.2017 року, станом на 24.02.2022 року проходив курс лікування в державній установі «Дар`ївська виправна колонія № 10», яка розташована на території територіальної громади, що перебуває у тимчасовій окупації. Після відступу окупаційних військ РФ було виявлено відсутність засуджених та осіб узятих під варту, а також більшість їх особових справ. Місце знаходження [PERSON] не відоме. Відповідно до відповіді Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» від 09.07.2024 року №26/5-1029, Державна установа «Дар`ївська виправна колонія (№10) перебувала під окупацією військ російської федерації. Після деокупації частини Херсонської області, території установи, було виявлено відсутність в установі засуджених та осіб, узятих під варту, в тому числі їх облікових документів. Згідно списків засуджених, сформованих з відомостей, які містить Єдиний реєстр засуджених та осіб, узятих під варту, що надійшов на адресу установи з Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, станом на 24.02.2022 засуджений [PERSON] , [INFO] , утримувався в ДВК-10. В установі відсутня інформація про теперішнє місце перебування [PERSON] . Згідно листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 23.07.2024 року № 7112/24.23-18, за результатами проведеної перевірки по архіву підпорядкованого ним відділу та за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян не виявлено актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] . З огляду на вищезазначене, судом встановлено, що батько дитини [PERSON] був засуджений вироком Суворовського районного суду м. Одеса від 12.09.2017 року, та утримувався в Державній установі «Дар`ївська виправна колонія (№10), станом на 24.02.2022 року, яка була розташована за адресою: 75032, Херсонська область, Білозерський район, село Дар`ївка. 11 листопада 2022 року село Дар`ївка Білозерського району Херсонської області було визволене в ході контрнаступу Збройних сил України в Херсонській області. Після деокупації частини Херсонської області, території установи, було виявлено відсутність в установі засуджених та осіб, узятих під варту, в тому числі їх облікових документів. Наразі, місцезнаходження [PERSON] невідоме, він зник. З огляду на викладене, суд вважає, що батько дитини фактично зник повністю з життя дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, всі зазначені вище фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як винну поведінку та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають або обмежують доступ дитини до культурних та інших духовний цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язанні піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язанні забезпечити здобуття дитиною повної загальної, середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 19 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За таких обставин, суд вважає, що в інтересах дитини є доцільним позбавити [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , батьківських прав. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно з вимогами ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої додержавного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України (ст. 193 СК України). Отже, враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менш ніж 50% прожитого мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини [PERSON] . Згідно ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Враховуючи, що малолітня [PERSON] , [INFO] , позбавлена батьківського піклування, необхідно встановити опіку над нею та зобов`язати орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради невідкладно розглянути питання щодо направлення до суду подання про призначення опікуна над малолітньою дитиною. Крім цього, враховуючи норми ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: approved