Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

Позивач\~ в травні 2024 року звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до відповідача в якому просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу від 02.04.2024 року №650/1559/24 з 1/3 частин всіх доходів платника аліментів до 1/6 частини усіх видів доходу але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що судовим наказом Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 02.04.2024 року справа № 650/1559/24 з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частин усіх доходів платника аліментів але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Зазначив, що проходить військову службу у ЗСУ, крім того після того як отримав поранення потребує реабілітації, доровартісного лікування та постійного обстеження. Також, зазначив, що на його утриманні перебуває мати та батько, у зв`язку з викладеним вимушений звернутися до суду із даною позовною заявою. Ухвалою суду від 22.05.2024 року цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі була направлена позивачу та відповідачу. У зазначений в ухвалі термін від сторін не надійшло заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 25.09.2024 року від представника відповідача адвоката Коваленко В.В. надійшов відзив на позовну заяву у якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідив письмові докази, вивчив матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами\~Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання. Судовим наказом Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 02.04.2024 року справа № 650/1559/24 стягнуто з [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , на користь [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, однак не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.04.2024 року і до повноліття кожної дитини. На підтвердження факту перебування на утриманні позивача непрацездатних батьків [PERSON] долучив до матеріалів справи лише копію пенсійного посвідчення матері - [PERSON] , [INFO] №2080002242, проте, зазначений документ не є належним та достатнім доказом вказаного твердження позивача, а отже судом до уваги не приймається. Позивач надав суду документи на підтвердження зміни (погіршення) матеріального становища у зв`язку із отриманим пораненням, а саме: виписка з медичної карти стаціонарного хворого №14220 про те, що [PERSON] перебував у стаціонарі з 15.09.2023 року по 16.09.2023 року, довідка про обставини травми від 14.11.2023 року №28/3699, направлення від 07.08.2024 року на планове стаціонарне лікування, направлення ВЧ №854 від 09.08.2024 року на стаціонарне лікування [PERSON] , довідка №6014 видана [PERSON] про те, що він з 05.08.2024 року по 07.08.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні, направлення №3300 від 07.08.2024 року видане [PERSON] на обстеження, направлення №6048 від 06.08.2024 року видане [PERSON] на консультацію, епікриз КНП «Міська лікарня №3» ЗМР Дніпровського району суд до уваги не приймає, оскільки із вказані документи не підтверджують погіршення матеріального становища позивача та понесення позивачем значних матеріальних витрат. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою, проживає в [ADDRESS] , про що свідчить довідка від 15.08.2024 року №5125-7002091200, разом з нею проживають діти: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідками №5125-7002091206 та №5125-7002091203 від 15.08.2024 року. З 01.07.2024 року [PERSON] винаймає квартиру з вищевказаною адресою, на підтвердження зазначеного до матеріалів справи долучила договір оренди квартири від 22.06.2024 року. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно\~ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів суд також має враховувати положення\~ст. 182 СК України, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За правилами\~ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 6-143цс13 на основі аналізу ст.ст.\~181,\~192 СК України\~зазначив, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Під час розгляду цивільної справи № 640/16750/16-ц (постанова від 25.04.2018р.) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі вказав, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України\~«Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів»,\~стаття 183 СК України\~«Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»,\~стаття 184 СК України\~«Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з ст. ст.12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги не надав, сімейний стан у нього не змінився, інших доводів та доказів на підтвердження своїх вимог, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, суду надано не було, а також враховуючи те, що обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону, на думку суду, не є достатніми для зменшення визначеного за судовим наказом розміру аліментів, та слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру не може, крім того, розмір стягуваних аліментів за рішенням суду не є завищеним, тому суд вважає, що достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів немає, а відтак в задоволенні позову слід відмовити. Додатково суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що у разі виникнення обставин передбачених ст. 192 СК України, які можуть бути підтверджені достовірними доказами, платник аліментів може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Outcome: dismissed