Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

До Соснівського районного суду м. Черкаси звернулося ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРРА ФІНАНАС» (далі позивач) з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08.09.2020 між АТ «УКРСИББАНК» та відповідачем укладено договір про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування №96742975000. Відповідно до п. 3.1.1. договору відповідач отримав на споживчі цілі кредит у вигляді встановлення ліміту кредитування у сумі 45\~000 грн 00 коп. зі строком дії до 20.08.2023. У подальшому 25.01.2023 між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» був укладений договір факторингу №237, відповідно до якого первісний кредитор передав, а ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» прийняло всі права грошової вимоги до боржників, у тому числі до [PERSON] . АТ «УКРСИББАНК» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. Однак, відповідач, всупереч умов кредитного договору тривалий час не здійснює своєчасних платежів для погашення суми заборгованості по кредиту. Станом на 08.07.2024 заборгованість відповідача становить 69\~952 грн 36 коп., а саме: 44\~754 грн 13 коп. заборгованість за основним боргом; 24\~953 грн 23 коп. заборгованість за процентами за користування грошовими коштами; 245 грн 00 коп. заборгованість за комісією. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.07.2024 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач відзив на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надав. У судове засідання представник позивача не прибув, у прохальній частині позовної заяви просить розглядати справу за відсутності сторони позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судові засідання з розгляду справи не прибув, про причини такої неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та завчасно, відповідно до положень ст. 128 ЦПК України. Вживаючи всіх залежних від суду заходів задля повідомлення відповідача, судом було повідомлено відповідача про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права. Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Однак, з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього. Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. Зважаючи на те, що судом вжито всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи (за зареєстрованою адресою місця проживання), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відтак, враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, суд висновує, що відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судові засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. Судом встановлено, що 08.09.2020 між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] було укладено договір №96742975000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку. 04 листопада 2021 року між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] було укладено індивідуальну угоду щодо відкриття карткового рахунку та надання додаткового кредиту в рамках Договору про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № [NUMBER] від 08.09.2020 (далі угода). Відповідно до п. 2.2 Угоди, банк відкриває [PERSON] та обслуговує на умовах Тарифного плану «Картка з лімітом «Шопінг картка 55% Grace», розміщені на сайті www.my.ukrsibbank.com й на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку. Згідно з п. 3.1.1. Угоди, відповідач отримав на споживчі цілі кредит у вигляді встановленого ліміту кредитування у розмірі 45\~000 грн 00 коп. зі строком його дії до 20.08.2023. Відповідно до п. 3.1.8.1. Угоди, процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки становить 55% річних; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями становить 55% річних. 25 січня 2023 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 237, відповідно до якого АТ «УКРСИББАНК» відступило ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС», а ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» набуло право вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі до [PERSON] . Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №237 від 25.01.2023 до Договору факторингу № 237\~від 25.01.2023, ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 69\~952 грн 36 коп., а саме: 44\~754 грн 13 коп. заборгованість за основним боргом; 24\~953 грн 23 коп. заборгованість за процентами за користування грошовими коштами; 245 грн 00 коп. заборгованість за комісією. Зазначена сума заборгованості також підтверджується наданим ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» розрахунком заборгованості станом на 08.07.2024. 23 травня 2024 року ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» направило [PERSON] лист вх.№2097 з повідомленням про заміну кредитора за кредитним договором та вимогою погашення простроченої заборгованості протягом 31 календарного дня з дати одержання цього повідомлення. Станом на день звернення до суду вказані вимоги відповідачем не виконані, заборгованість за кредитним договором не погашена. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~1048\~ЦК України,\~Позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні первісному кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц. Матеріали справи не містять доказів належного виконання кредитних зобов`язань відповідачем як на користь первісного кредитора, так і на користь позивача, а тому суд приходить висновку щодо належності позивача у справі та стягнення боргу саме на користь ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС», як нового кредитора. Усупереч умовам договору про надання споживчого кредиту №96742975000 від 08.09.2020 та відповідно індивідуальної угоди щодо відкриття карткового рахунку та надання додаткового кредиту від 04.11.2021 відповідач свої зобов`язання не виконав. Після відступлення ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» права грошових вимог до [PERSON] , останній не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості за договорами. [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» за договором\~про відкриття\~та комплексне\~розрахунково-касове\~обслуговування банківського\~рахунку фізичної\~особи та\~умов кредитування\~№96742975000 від 08.09.2020 у сумі 69\~952 грн 36 коп., з яких: 44 754 грн 13 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 24 953 грн 23 коп. сума заборгованості за процентами за користування грошовими коштами, 245 грн 00 коп. заборгованість за комісією. При цьому суд виходить з приписів ч. 1, 5\~ст. 81 ЦПК України\~та враховує, що відповідач не надав суду доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Таким чином, на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, та задоволення позову повністю. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачений ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» судовий збір у сумі 3 028 грн 00 коп.

Outcome: approved