Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

В вересні 2024 року [PERSON] через свого представника адвоката Порошину Н.Г. звернувся до суду із завою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Свої вимоги мотивував тим, що він є єдиним сином [PERSON] та [PERSON] . Після смерті його батька [PERSON] в 2013 році він переїхав на постійне місце проживання до своєї матері [PERSON] , та разом вони проживали за адресою: [ADDRESS] . Заявник доглядав та опікувався матір`ю, купував їй ліки, продукти харчування, готував, тощо. При цьому не зважаючи на те, що фактично [PERSON] проживав разом з матір`ю, він був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України та в зв`язку з активними бойовими діями [PERSON] разом зі своєю родиною, в тому числі і з матір`ю [PERSON] , виїхав до с. Шевченкова Миколаївської області, де в нього на праві власності є приватний будинок з підвалом. Проте [INFO] , в с. Шевченкове, [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді належної їй на праві власності 1/3 частки кв. [ADDRESS] . У встановленому законом порядку [PERSON] звернувся до ПН ММНО Барскова А.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, проте йому було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні документи, що підтверджують фактичне проживання разом зі спадкодавцем на момент смерті. Між тім, [PERSON] протягом тривалого часу (починаючи з 2013 року) проживав разом зі своєю матір`ю, доглядав за нею, після її смерті здійснив її поховання. Однак на теперішній час встановлення факту проживання [PERSON] разом із [PERSON] , яка померла [INFO] , на момент відкриття спадщини інакше, ніж в судовому порядку, не виявляється можливим. Встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення його спадкових прав. Посилаючись на викладене, [PERSON] просить суд встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем - матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Також заявник просив суд викликати для допиту в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16.09.2024 відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено її до розгляду; залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи [PERSON] ; витребувано у ПН ММНО Барскова А.В. відомості зі спадкового реєстру стосовно заведення/не заведення спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; в судове засідання викликано свідків. 10.10.2024 від ПН ММНО Барскова А.В. надійшли витребувані відомості. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Його представник адвокат Порошина Н.Г. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, попросив не вказувати у резолютивній частині рішення адресу постійного місця проживання із спадкодавицею, тому що фактично вона померла за адресою: [ADDRESS] , де проживала разом із заявником, його зятем та його дружиною тимчасово у зв`язку із обстрілами м. Миколаєва через збройну агресію російської федерації. Також заявила клопотання про доручення до матеріалів справи доказів, яке протокольно задоволено, та повернення заявнику суму надмірно сплаченого судового збору у розмірі 605,60 грн. за розгляд вказаної справи. Представник заінтересованої особи Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином, від нього 18.09.2024 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином. Повідомлення [PERSON] про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада». Направлена на його адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Свідки [PERSON] , який є зятем заявника, та [PERSON] , яка є дружиною заявника в судовому засіданні пояснили, що з 2013 року після смерті свого батька стан здоров`я [PERSON] значно погіршився, у зв`язку з чим [PERSON] переїхав доглядати свою матір за адресою її проживання та реєстрації: [ADDRESS] . У вказаній квартирі заявник зробив ремонт, сплачував комунальні послуги та фактично доглядав за хворою матір`ю до кінця лютого 2022 року. У зв`язку із збройною агресією російської федерації та постійними обстрілами м. Миколаєва заявник разом із матір`ю, дружиною та зятем тимчасово переїхали в кінці лютого 2022 року до будинку заявника за адресою: [ADDRESS] , де [PERSON] померла [INFO] . Також згідно показів свідка [PERSON] заінтересована особа [PERSON] є сином її та заявника та постійно проживає у м. Тюмені російської федерації. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про право власності на житло від 25.02.1994 [PERSON] на праві спільної сумісної власності разом із [PERSON] (батько заявника) та [PERSON] (сином заявника) належала кв. [ADDRESS] . Також [PERSON] була зареєстрована за вказаною адресою з 21.06.1976 (а.с. 6, 20). Заявник [PERSON] з 25.10.1984 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). [INFO] помер батько заявника - [PERSON] . Після його смерті заявник почав проживати разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , доглядав та опікувався матір`ю, купував їй ліки, продукти харчування, готував, тощо. Згідно акту від 03.09.2024, сусіди [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт проживання [PERSON] разом з його матір`ю [PERSON] в кв. [ADDRESS] , з 2013 року. Після початку військової агресії та після прильотів по площі Перемоги [PERSON] разом з матір`ю тимчасово виїхав до с. Шевченкове, оскільки там є власний будинок з підвалом. До смерті [PERSON] син постійно проживав разом з матір`ю (а.с. 16). За час проживання в кв. [ADDRESS] заявник [PERSON] самостійно здійснював оплату комунальних послуг, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено оригінали квитанцій (а.с. 11), обладнав квартиру приладами обліку (побутовими лічильниками) (а.с. 12-15). Відповідно до свідоцтва про право власності від 26.01.2012 [PERSON] на праві приватної власності належить буд. [ADDRESS] (а.с. 10). Згідно акту від 03.09.2024, складеного комісією у складі депутата Шевченківської сільської ради Гусарова В.І. та сусідів, [PERSON] та його мати [PERSON] і дружина [PERSON] фактично проживали за адресою: [ADDRESS] , з 01 березня 2022 року по [INFO] . Мати померла [INFO] (а.с. 28). [INFO] [PERSON] померла в с. Шевченкове Миколаївського району Миколаївської області (а.с. 7). Після її смерті відкрилась спадщину у вигляді належної їй частки кв. [ADDRESS] . З матеріалів поданої зави, пояснень учасників справи та свідків вбачається, що на момент смерті [PERSON] разом з нею постійно проживав її син [PERSON] , який здійснював догляд за матір`ю, оскільки вона була особою похилого віку - померла у віці 87 років. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, заповіту на випадок своєї смерті спадкодавця не залишила, що підтверджується інформаційними довідками зі спадкового реєстру від 07.10.2024 (а.с. 50, 51). У встановленому законом порядку [PERSON] звернувся до ПН ММНО Барскова А.В. , проте згідно постанови від 07.08.2024 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, оскільки відсутні належні документи, які підтверджують його фактичне проживання на час смерті разом зі спадкодавцем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до положень ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України). З досліджених судом документів встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Разом з нею на момент відкриття спадщини постійно проживав її син [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до положень ч.ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 21 березня 2019 року в цивільній справі №461/4689/15-ц та від 12 серпня 2019 року у справі №521/16365/15, який відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, в разі, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Аналогічного висновку дійшов ВС у своїй постанові від 04 липня 2018 року по цивільній справі № 404/2163/16-ц. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими доказами, показаннями свідків. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, надавши оцінку доказам в цілому, а також кожному доказу окремо, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] станом на час відкриття спадщини без зазначення адреси їх спільного проживання, про що свідчить реальність сімейних відносин між ними, підтверджена дослідженими судом письмовими доказами та показами свідків, а саме пов`язаність спільним місцем проживання, побутом та наявністю взаємних прав і обов`язків. У судовому засіданні представник заявника просила повернути надмірно сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн., оскільки за розгляд справи в порядку окремого провадження сплаті підлягає судовий збір у розмірі 605,60 грн., а заявник сплатив 1 211,20 грн. (а.с.37). Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. З такого заявнику підлягає поверненню 605,60 грн. надмірно сплаченого судового збору

Outcome: partial