Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

У квітні 2024 року [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, у подальшому уточнивши позовні вимоги, просила змінити розмір аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.04.2014 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . В подальшому сімейне життя між сторонами поступово погіршилось, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07.04.2017 у справі № 761/35079/16-ц шлюб між сторонами розірвано. Окрім цього, вказаним рішенням суду стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] в розмірі 1 500,00 грн. Як вказує позивач, що на даний час витрати на утримання дитини суттєво збільшилися, при цьому відповідач відмовляється добровільно збільшити допомогу на утримання дитини посилаючись на рішення суду. Також позивачка зазначає, що з моменту розірвання шлюбу відповідач не приймає участі у житті та розвитку їх спільної дитини, яка фактично перебуває на повному утриманні матері. Враховуючи, що сплачуваних відповідачем аліментів не вистачає для гармонійного розвитку дитини, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з вказаним позовом та просить змінити розмір аліментів, які стягуються із відповідача, а саме стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 усіх видів його заробітку (доходу) і до досягнення дитиною повноліття. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2024 матеріали позову передані на розгляд судді Аббасовій Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.05.2024 відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.08.2024 задоволено клопотання позивачки [PERSON] про витребування доказів, витребувано у ГУ ДПС у м.Києві відомості про доходи [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за останні три роки. 16.08.2024 через систему «Електронний суду» найшов відзив на позовну заяву, якою представник відповідача просить позов [PERSON] задовольнити частково та збільшити розмір аліментів на утримання дитини, встановивши їх розмір в твердій грошовій сумі 3 500,00 грн. На думку представника відповідача така сума аліментів буде достатньою для забезпечення потреб дитини 9-річного віку з урахування того, що вклад у розвиток та забезпечення потреб дитини має бути рівноцінним вкладом обох батьків. Так, у відзиві заначено, що з 10.04.2022 [PERSON] проходить військову службу у лавах ЗСУ, працевлаштований у військовій частині [NUMBER] форма працевлаштування: основне місце роботи та займає посаду: командир взводу- старший офіцер на батареї, 12ТР. Як вбачається із довідки дохід відповідача є досить високий, проте більшу половину отриманих грошей [PERSON] витрачає на власне забезпечення та забезпечення потреб своєї частини: забезпечення проживання поза межами м.Києва, постійна потреба у зміні та купівлі амуніції, закупівля палива для транспорту в/ч, також Відповідачем була забезпечена купівля транспортного засобу за власний кошт на потреби в/ч та забезпечення даного транспорту відповідним ремонтом тощо. Також представник відповідача зазначає, що на утримання [PERSON] перебуває малолітній син [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , яка на даний час не працевлаштована, а також мати пенсійного віку, яка має невеликий розмір пенсії та потребує лікування. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити та змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 07.04.2017 до 1/3 всіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття. Відповідач, його представник у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про дату та час розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення позивачки, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 26.04.2014 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 366, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19.02.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві, [INFO] у сторін народилася дочка, [PERSON] (а.с.9). Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 07.04.2017 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 26.04.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві, актовий запис № 366, розірвано. Вказаним рішення також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на доньку [PERSON] , [INFO] у розмірі 1 500,00 грн.( а.с. 27-28). 29.02.2020 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від другого шлюбу у відповідача народився син [PERSON] , [INFO] . Як установлено у судовому засіданні, неповнолітня [PERSON] проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Звертаючись до суду із позовом позивач зазначала, що сума аліментів, яку сплачує відповідач є недостатньою для забезпечення потреб дитини та її гармонійного розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно із ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених в статтях 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Положеннями ст.181 Сімейного кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Так, відповідно до статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Згідно із ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України" прожитковий мінімум на одну особу, за 2024 рік становить для дітей віком до 6 років - 2563грн; для дітей віком від 6 до 18 років - 3196; для працездатних осіб - 3028грн; для осіб, які втратили працездатність - 2361грн. Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позивачка [PERSON] просить суд змінити спосіб стягнення аліментів з 1 500,00 грн. на 1/3 частину з усіх видів заробітку (доходу) відповідача [PERSON] , на утримання дитини [PERSON] [INFO] . З огляду на те, що відповідач як батько зобов`язаний утримувати свою дитину, яка не досягла повноліття, враховуючи дохід як позивача так і відповідача, та документально підтверджені витрати на дитину, суд розцінює обґрунтованими вимоги позивачки про зміну способу стягнення аліментів. Водночас, суд також враховує, що на утриманні відповідача є інша дитина, тимчасово непрацююча дружина та матір пенсійного віку, щодо яких у нього виникає обов`язок утримання відповідно до закону, а тому вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти щомісячно на дитину в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, що узгоджується із положеннями ст. 182 СК України. З вищенаведених положень законодавства, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та зміну розміру аліментів на стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь державного бюджету підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial