Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про поділ спадкового майна та визнання права власності на земельну ділянку, що розташована на території Лабушненської сільської ради Подільського району Одеської області, площею 2.9235 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] , померлій [INFO] . Позивач вказує, що зазначену земельну ділянку [PERSON] заповіла [PERSON] , яка у встановлений законом строк відмовилась від спадщини на користь дітей померлої, тобто на користь позивача та відповідачів. Позивачка спадщину прийняла, звернувшись до нотаріальної контори із відповідною заявою. Однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. У зв`язку з цим позивач не може захистити своє порушене право в позасудовому порядку. В підготовче засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, надали заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 20.10.2022 року Кодимським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Позивачка та відповідачі є дітьми померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02.09.1978 року Лабушненською сільською радою Кодимського району Одеської області, копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 01.06.2002 року відділом РАГС Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03.09.1977 року Лабушненською сільською радою Кодимського району Одеської області, копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.04.1992 року Лабушненською сільською радою Кодимського району Одеської області. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною (ст. 1273 ЦК України). Згідно ч.3 ст. 1274 ЦК України спадкоємець має право відмовитися від частки у спадщині спадкоємця, який відмовився від спадщини на його користь. У відповідності до положень ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] увійшло наступне майно: - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.3428 га., яка розташована на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за межами с.Лабушне (раніше територія Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області); - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.3501 га., яка розташована на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за межами с.Лабушне (раніше територія Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області); - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.3381 га., яка розташована на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за межами с.Лабушне (раніше територія Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області); - земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0.9955 га., яка розташована на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області в межах с.Лабушне (раніше територія Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області); - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.9235 га., яка розташована на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за межами с.Лабушне (раніше територія Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області). Із матеріалів справи встановлено, що 02.03.2011 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області, зареєстрованим в реєстрі за №20, яким земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.3501 га. заповіла [PERSON] ; земельну ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.3381 га. заповіла [PERSON] , а земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.3428 га. - [PERSON] 13.07.2020 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області, зареєстрованим в реєстрі за №23, яким земельну ділянкуплощею 2.9235 га., кадастровий номер 5122583400:01:002:0589 заповіла [PERSON] , [INFO] . Судом також встановлено, що [INFO] чоловік померлої [PERSON] - [PERSON] відмовився від всієї належної йому за законом спадщини та обов`язкової частки в спільному майні подружжя на користь дітей. [PERSON] також відмовилась від всієї належної їй за заповітом спадщини після смерті [PERSON] на користь її дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією заяви від 13.04.2023 року. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Із копії спадкової справи №69/2023, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] встановлено, що спадщину прийняли [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] шляхом подання до нотаріальної контори відповідних заяв. 27.12.2023 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області, зареєстрованим в реєстрі за №20. Також 27.12.2023 року державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори Одеської області було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] успадкували земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0.9955 га., яка розташована на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області в межах с.Лабушне в розмірі по 1/3 кожному. При цьому земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.9235 га., яка розташована на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за межами с.Лабушне (раніше територія Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області), яка була заповідана [PERSON] і від якої остання відмовилась, залишилась не оформленою ніким із спадкоємців. Позивачка звернулась до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку, оскільки інші спадкоємці не мають наміру її успадковувати. Однак, державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину земельну ділянку у зв`язку з відсутністю оригіналів необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно (лист №600/02-14 від 08.11.2023 року). В абзаці 2 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Водночас, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 22.09.2021 року, у справі №227/3750/19, вказав, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа має право звернутися до суду за правилами позовного провадження. При цьому, належним способом захисту прав спадкоємця є визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку, оскільки існують перешкоди для оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень ч.1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Відповідно до п. 3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 оскільки спір про визнання права власності на нерухоме майно - є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності відповідна територіальна громада. Враховуючи, що позивачу відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, то відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права власності на спадкове майно підлягає судовому розгляду. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто і в порядку спадкування, а тому, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved