Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, який уточнила та яким просила встановити факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в період з 2014 року по день смерті [PERSON] , а саме по [INFO] . А також, просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що у строки встановлені чинним законодавством України [PERSON] не зверталась із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточненні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Представник відповідача Ізмаїльської міської\~ради всудове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що позивача [PERSON] , [PERSON] та мати позивача [PERSON] знає добре. Коли [PERSON] захворіла, то [PERSON] почала за нею доглядати. Спадкодавець [PERSON] проживала в будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] почала проживати з нею, оскільки [PERSON] була прикута до ліжка і потребувала постійного догляду. Вони жили разом починаючи з 2014 року по день смерті [PERSON] , а саме по 15.03.2021 року та весь цей час [PERSON] доглядала за [PERSON] , оскільки її не можна було лишати саму. Підтвердила факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в період з 2014 року по день смерті [PERSON] , а саме по 15.03.2021 року. Вислухавши пояснення представника позивач та свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що уточнений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.05.2023 року закрито підготовче провадження по справі за позовом [PERSON] до Ізмаїльської міської ради про визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.11.2006 року за № 959, виданого виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Одеської області, що також підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 12681416 від 28.11.2006 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.03.2021 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту від 03.10.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 3693, [PERSON] все своє майно, де би воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що за законом на день смерті вона матиме право, в тому числі належний їй житловий будинок з господарськими будівлями, надвірними спорудами та присадибну земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , заповіла [PERSON] , [INFO] . Частиною 1 ст. 1241 ЦК України, встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, до осіб які мають право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту немає. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як було встановлено в судовому засіданні та підтверджено поясненнями свідка [PERSON] допитаної в судовому засіданні, [PERSON] проживала з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в період з 2014 року по день смерті [PERSON] , а саме по 15.03.2021 року. Таким чином, [PERSON] вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України та судом встановлюється факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в період з 2014 року по день смерті [PERSON] , а саме по 15.03.2021 року. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.10.2021 року, виданого Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, який вона фактично прияла після смерті [PERSON] , але [PERSON] дно не встигла оформити своїх спадкових прав. За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 68577260 від 17.02.2022 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: - чоловік [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 05.01.1988 року, виданого Ізмаїльським міським відділом РАЦСу; - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.09.1988 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.07.2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, згідно якого після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] »; - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.08.1996 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітетом Ізмаїльської міської ради Одеської області. Так, позивач [PERSON] будучи спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] у передбачений ст. 1270 ЦК України строк звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 17.02.20222 року, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Частиною 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. В свою чергу, [PERSON] будучи спадкоємицею за законом першої черги після смерті [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини за заповітом та за законом, на користь доньки спадкодавця [PERSON] , [INFO] , що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 17.02.2022 року за № 293. Крім цього, як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] будучи спадкоємцем за законом першої черги після смерті дружини [PERSON] , на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем, проте юридично не встиг оформити своїх спадкових прав, оскільки помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.02.2022 року, виданого Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. \~

Outcome: approved