Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати договір дарування квартири [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] від 30.07.1997 року зареєстрованим в реєстрі за №176, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського і районного нотаріального округу Ширінською Людмилою Василівною, удаваним та визнати вказаний договір договором купівлі-продажу та перевести права та обов`язки [PERSON] , як обдарованої особи в права та обов`язки особи покупця. При цьому посилається на те, що з 01.03.1985 року перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] 30.07.1997 року вони за спільні кошти придбали спірну квартиру. Разом з тим, на початку червня 2024 року він дізнався, що замість договору купівлі-продажу квартири дружина уклала договір дарування, який є удаваним правочином, оскільки він є оплатним та вчинений для прихованні іншого правочину. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 01.07.2024 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 15.07.2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Протокольною ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 24.09.2024 року заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог від 31.07.2024 року, залишено без руху та ухвалою суду від 17.10.2024 року повернути позивачеві. В судовому засіданні представники позивача підтримали позов та просили його задовольнити, а представник відповідача [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомила. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не з`явився, надав письмові пояснення. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON] пояснив, що 01.03.1985 року уклав шлюб з [PERSON] , після чого у 1994 році вони приїхали в місто Житомир на роботу. Почали шукати житло, оглянули квартиру [ADDRESS] та вирішили її придбати. Дружина все оформлювала сама, оскільки він довіряв дружині. Придбали вказану квартиру приблизно за 7000 доларів США, які вони отримали від продажу попередньої квартири. У подальшому він сам робив ремонт у цій квартирі. Після того, як колишня дружина зняла його з реєстрації у спірній квартирі, він дізнався про договір дарування. Вислухавши пояснення представників сторін, покази допитаного в якості свідка позивача та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували в зареєстрованому шлюбі з 01.03.1985 року, який розірвано рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 22.04.2024 року у справі №295/3535/24. Відповідно до договору дарування від 30.07.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського і районного нотаріального округу Ширінською Людмилою Василівною і зареєстрованого в реєстрі за №876, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар квартиру [ADDRESS] . Договір підписаний сторонами у присутності нотаріуса, особу сторін встановлено, їх дієздатність, а також належність [PERSON] квартири, що відчужується, перевірено. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтями 6, 11 та 12 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до положень статті 202 ЦК України\~правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Частиною першою статті 638 ЦК України\~визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до частини першої статті 717 ЦК України\~за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Частиною першою статті 718 ЦК України\~визначено, що дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Згідно із частиною другою статті 719 ЦК України\~договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини першої статті 722 ЦК України\~право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України, зокрема, відповідно до частини п`ятої даної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Якщо сторонами вчинено правочин для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, він є удаваним (стаття 235 ЦК України). У разі встановлення, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України\~має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Відповідно до частини першої статті 202, частини третьої статті 203 ЦК України\~головною умовою правомірності правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому основним юридичним фактом, який суд повинен установити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору, а також з`ясувати питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме. Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір,

Outcome: dismissed