Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

[PERSON] \~звернувся в\~суд з\~даним позовом,\~в якому\~просить витребувати\~у ТОВ\~"Агрофірма"Джулинка"\~ належну\~йому \~земельну ділянку\~з кадастровим\~номером 0520481600:05:002:0007,\~площею 2,1774\~га,\~цільове призначення\~якої для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва,\~розташована на\~території Джулинської\~сільської ради\~Гайсинського (Бершадського)\~району Вінницької\~області та\~скасувати державну\~реєстрацію іншого\~речового права\~(право\~оренди)\~ТОВ "Агрофірма\~"Джулинка"\~на земельну\~ділянку з\~кадастровим номером\~0520481600:05:002:0007,\~площею 2,1774\~га,\~цільове призначення\~якої для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,1774 га, кадастровий номер 0520481600:05:002:0007, цільове призначення якої 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Джулинської сільської ради Гайсинського (до утворення та ліквідації районів - Бершадського) району Вінницької області на підставі Договору дарування земельної ділянки від 13.12.2021, посвідченого приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Хмель Н.О ., зареєстрований в реєстрі за № 1535. Відповідно до абз. 2 п. 4 вказаного договору дарування Дарувальник довів до відома Обдаровуваного, а Обдаровуваний взяв до уваги той факт, що земельна ділянка, площею 2,1774 га., перебуває в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Джулинка» , код ЄДРПОУ 03733750, дата державної реєстрації іншого речового права - 11 серпня 2015 року, строк дії іншого речового права - 10 (десять) років, орган, що здійснив державну реєстрацію іншого речового права - [PERSON] , державний реєстратор Реєстраційної служби Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області, номер запису про інше речове право: 10800155. Про дані відомості позивач [PERSON] та дарувальник - [PERSON] (надалі - [PERSON] ) дізналися при укладенні та посвідченні договору дарування з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який було отримано нотаріусом. У позивача та дарувальника- [PERSON] відсутній примірник договору оренди землі, на підставі якого за відповідачем зареєстровано право оренди земельної ділянки номер запису про інше речове право: 10800155 від 11.08.2015. При цьому, ані позивач, ані дарувальник - [PERSON] не укладали та не підписували договір оренди землі щодо земельної ділянки з відповідачем, а підпис орендодавця було підроблено. Ухвалою суду від 17.06.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. На виконання вимог ч.1 ст. 189 ЦПК України розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання у справі. 25.07.2022 представник відповідач, адвокат Синєгуб Р.П., надав до суду відзив на позовну заяву, в якому виклав свої заперечення щодо позову. Під час підготовки справи до судового розгляду судом за клопотанням представника позивача постановлено ухвалу про витребування оригіналу спірного договору оренди землі у відповідача - ТОВ "Агрофірма "Джулинка" На виконання ухвали суду стороною відповідача надано копію спірного договору оренди землі. 05.06.2023 ухвалою суду в справі призначено судову почеркознавчу експертизу. На час проведення експертизи провадження у справі було зупинено. 04.09.2023 провадження у справі було поновлено, у зв`язку з надходженням до суду повідомлення Вінницького НДЕКЦ МВС про неможливість проведення судової експертизи через відсутність оригіналу досліджуваного документу. 04.10.2023 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, зокрема оригіналу договору оренди землі № б/н від 10.03.2015 між ТОВ "Агрофірма "Джулинка" та [PERSON] , однак сторона відповідача витребувані документи суду не надала. Ухвалою суду від 21.11.2023 після виконання вимог ч.1 ст.189 ЦПК України підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача, адвокат Пинзар І.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав,посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача, адвокат Маслова Г.А., позов не визнала та просила в задоволенні позову відмовити. Стверджує, що [PERSON] було відомо про існування договору оренди землі з ТОВ "Агрофірма "Джулинка", він отримував від відповідача орендну плату, тобто у нього було волевиявлення на укладання договору оренди землі. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,1774 га, кадастровий номер 0520481600:05:002:0007, цільове призначення якої 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Джулинської сільської ради Гайсинського (до утворення та ліквідації районів - Бершадського) району Вінницької області на підставі Договору дарування земельної ділянки від 13.12.2021, посвідченого приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Хмель Н.О ., зареєстрований в реєстрі за № 1535. Під час укладення договору дарування позивач [PERSON] та дарувальник - [PERSON] , з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який було отримано нотаріусом, дізналися, що земельна ділянка площею 2,1774 га, кадастровий номер 0520481600:05:002:0007 перебуває в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Джулинка», дата державної реєстрації іншого речового права - 11 серпня 2015 року, строк дії іншого речового права - 10 (десять) років. Позивач стверджує, що ані він, ані дарувальник - [PERSON] не укладали та не підписували договір оренди землі щодо земельної ділянки з відповідачем, а підпис у договорі підроблено. Вчинення вказаного правочину позивачем оспорено. Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочином є вольова дія, тобто поєднання волі та волевиявлення сторін. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Частиною другою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Відповідно до статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Статтею 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди земельної ділянки укладається в письмовій формі. Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст.203 ЦК України є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє у момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа (постанова Верховного суду України від 18 грудня 2013 року № 6-127цс13). Заперечуючи підписання спірного договору, позивач мав намір провести почеркознавчу експертизу, для чого клопотав про витребування оригіналу договору у відповідача. У відповідності до положень статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено у порядку, встановленому законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Якщо подано копію (електрону копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Встановивши, що позивач не мав у своєму розпорядженні оспорюваного договору оренди, заперечуючи підписання договору ним та дарувальником [PERSON] , просив витребувати у відповідача, і враховуючи, що відповідач не надав оригінал договору, тому вказане унеможливлює проведення у справі судової почеркознавчої експертизи, яку мав намір заявити позивач після отримання оригіналу документу. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що сторона відповідача не спростувала доводи позивача про відсутність волевиявлення дарувальника [PERSON] на укладання договору оренди землі від 10.03.2015, а також не надала належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача. Посилання представника відповідача на сплату та одержання [PERSON] орендної плати як на підтвердження існування договірних відносин, суд не приймає, оскільки не підтвердженні жодними доказами та і не підтверджують факту підписання договору оренди. З огляду на викладене, встановлено, що волевиявлення [PERSON] (попереднього власника подарованої земельної ділянки) на укладення договору оренди у встановлений законом спосіб не відбулося, а відтак правочин не було вчинено. Наявність державної реєстрації права оренди на належну позивачу земельну ділянку та користування нею іншою особою порушує право позивача як власника земельної ділянки на користування нею. Згідно ч.2 ст. 373 ЦК України, право власності на землю гарантується Конституцією України. Відповідно ч.1ст.78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Статті 125, 126 ЗК України передбачають, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі; повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Відповідно до ч.1ст.317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав. Зазначені висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, яка викладена у Постанові ВС від 09.06.2021 у справі № 569/15704/18р. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положеннями ст. 391 ЦК України, визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналогічна норма міститься в Земельному кодексі України, а саме - власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ст.152 ЗК України). За таких обставин, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом та наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що позовна вимога [PERSON] про витребування земельної ділянки є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації також є ефективним, з огляду на те, що відновлення порушеного права буде забезпечене шляхом скасування державної реєстрації реєстрацію речового права - права оренди та припинення права оренди відповідача на земельну ділянку. Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Факт реєстрації права оренди земельної ділянки на підставі спірного договору за відповідачем не є підтвердженням волевиявлення власника земельної ділянки на укладення даного договору, а тому вимога про скасування державної реєстрації права оренди також підлягає задоволенню. З приводу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з п. 1 ч. 3, ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до ч.ч.1,2ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За подання позовної заяви стороною позивача було сплачено судовий збір в розмірі 1984,80 грн, що підтверджується квитанцією №2668-3633-8044-3068 від 03.06.2022 та квитанцією №8835-8588-2956-0040 від 15.06.2022. До закінчення судовий дебатів представник позивача, адвокат Пинзар І.В. зробив заяву, що докази понесених відповідачем судових витрат на правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Таким чином, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору за подачу позовної заяви в сумі 1984 гривні 80 копійок

Outcome: approved