Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов Концерну «МТМ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії. Позов обґрунтований тим, що Концерн «МТМ» по відношенню до відповідача є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відповідачу на праві власності належить нежитлове приміщення №33 площею 99,6 м2 за адресою: [ADDRESS] . З 01.11.2021 року між позивачем та відповідачем укладено типовий індивідуальний договір № 72225151 про надання послуги з постачання теплової енергії у вказане нежитлове приміщення шляхом опублікування на офіційному сайті позивача його копії на виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Система опалення нежитлового приміщення відповідача є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, від`єднання якої є неможливим, як з юридичної точки зору, так і з технічної сторони. За період з 01 листопада 2021 року по 28 лютого 2023 року Концерн «МТМ» відпустив вказаному нежитловому приміщенню теплову енергію на загальну суму 66424,64 грн., проте відповідачем не виконано обов`язків по сплаті за надані послуги згідно з умов договору, у зв`язку із чим утворилась заборгованість на вищевказану суму. Позивач, посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 66424,64 грн. та понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. Представник позивача по справі у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, з заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертались. Відповідач в судове засідання не з`явився, 11.09.2023 року від представника відповідача адвоката Стасіка А.І. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якої просить відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи тим, що договору між відповідачем укладено не було, матеріали справи не містять доказів споживання відповідачем вказаних послуг на суму, зазначену позивачем, та вважає суму заборгованості необґрунтованою та складеною із порушеннями. Просить відкласти судове засідання у зв`язку із складанням контррозрахунку. 20.09.2023 року на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив, відповідно до якої позивач наголошує на правильність нарахування відповідачеві заборгованості, просить задовольнити позовні вимоги. Надалі, представником відповідача неодноразово (31.10.2023 року, 06.12.2023 року, 29.01.2024 року, 06.03.2024 року16.04.2024 року, 29.05.2024 року) надсилались клопотання про відкладення розгляду справи з можливістю надання контр розрахунку. На теперішній час він наданий не був. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні по справі докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з таких підстав. Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту. Відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. Правовідносини між Теплопостачальною організацією та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та іншими нормативно-правовими актами України. В розумінні Закону України «Про теплопостачання» та Правил користування тепловою енергією, Споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору. Згідно ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідачу на праві власності належить нежитлове приміщення №33 площею 99,6 м2 за адресою: [ADDRESS] відповідно до інформаційної довідки № 320598719 від 19.01.2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. З 01.11.2021 року між позивачем та відповідачем укладено типовий індивідуальний договір № 72225151 про надання послуги з постачання теплової енергії у вказане нежитлове приміщення шляхом опублікування на офіційному сайті позивача його копії на виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги». За період з 01 листопада 2021 року по 28 лютого 2023 року Концерн «МТМ» відпустив нежитловому приміщенню, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , теплову енергію на загальну суму 66424,64 грн., що підтверджується рахунками за надані послуги за договором № 72225151. Таким чином, загальна суми заборгованості відповідача перед Концерном «Міські теплові мережі» складає 66424,64 грн. Споживач зобов`язаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту тег енергію (п. 6.4. Договору). Відповідач заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках на адресу Концерну «МТМ» не надав. Тобто, фактично погодився з спожитої теплової енергії та з сумами, нарахованими позивачем до оплати у відповідні періоди. Згідно Закону України про теплопостачання, серед основних обов`язків споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів (ст. 24). При цьому суд враховує, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ч. 2 ст. 317 ЦК України). Таким чином, судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за вище вказаною адресою та користується послугами позивача, а тому при фактичному отриманні послуг він повинен проводити оплату за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачу надавався строк на надання до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову, але відзив до суду не надходив. Відповідач не спростував наданий Концерном «МТМ» розрахунок заборгованості, хоча такий процесуальний обов`язок передбачений ст.ст.12,13 ЦПК України. Отже, суд враховує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, а також не надано альтернативного розрахунку. Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. За ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відтак немає підстав вважати, що позивачем необґрунтовано була подана позовна заява. Враховуючи доведеність позовних вимог, відсутність будь-яких переконливих заперечень з боку відповідача щодо невідповідності наданого позивачем розрахунку, або будь-яких інших на підтвердження того що ним не отримувалися послуги, чи сплачувалася заборгованість, суд вважає позов таким що підлягає задоволенню. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК судовий збір підлягає стягненню з відповідача за розгляд справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved