Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

10.09.2024 року позивач ТОВ «ФК «Ейс» звернувся до Локачинського районного суду Волинської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивує тим, що 06.08.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою було укладено Кредитний договір № 882322199 (далі Договір) у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір про надання кредиту підписаний [PERSON] за допомогою одноразового паролю ідентифікатора, чим підтверджено укладання між сторонами правочину. За умовами укладеного між сторонами договору [PERSON] отримала кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 16750 грн на умовах строковості, зворотності, платності, і зобов`язалась повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування Кредитом на умовах Договору. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свою частину умов кредитного договору у повному обсязі, на банківську карту відповідача було перераховано грошові кошти в сумі 16750 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01. 28.11.2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №19, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. 31.12.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №26, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2021 року. 31.12.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022 року. Згідно з додатковими угодами № 31 від 31.12.2022 року та № 32 від 31.12.2023 року сторони продовжили дію договору факторингу до 31.12.2024 року. Відповідно до умов Договору факторингу № 28/1118-01 та додаткових угод, згідно реєстру прав вимоги № 159 від 09.11.2021 року, що підписаний вже після укладення кредитного договору з відповідачем, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги за Кредитним договором №\~882322199 від 06.08.2021 року. 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено Договір Факторингу № 30/1023-01, відповідно до умов якого та згідно реєстру прав вимоги № 2 від 20.12.2023 року, до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 882322199 від 06.08.2021. В подальшому, 17.07.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» було укладено Договір факторингу №17/07/24, відповідно до якого та згідно реєстру боржників до договору факторингу № 17/07/24 від 17.07.2024 року, до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] . Вказує, що відповідач в повному обсязі не виконала своїх зобов`язань за Договором № 882322199 від 06.08.2021 року, хоча й здійснювала часткові платежі, у зв`язку з чим у неї наявна заборгованість, яка станом на 19.08.2024 року становить 61462,25 грн., з яких: 16750 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 44712,25 грн. сума заборгованості за відсотками. Відсотки за укладеним кредитним договором нараховувалися відповідно до умов Договору та Закону і не підлягають зменшенню. Просить суд стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Ейс» 61462,25 грн. заборгованості за кредитним договором № 882322199 від 06.08.2021 року та судові витрати по справі, а саме судовий збір в розмірі 2422, 40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. Ухвалою суду від 13 вересня 2024 року відкрито провадження за даною позовною заявою в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 12:30 14 жовтня 2024 року. 26.09.2024 року до суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором, згідно з яким відповідач позовні вимоги визнає частково в розмірі 17438,42 грн, в задоволенні решти позовних вимог просить відмовити. Свій відзив мотивує таким. 06 серпня 2021 року між TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем був укладений кредитний договір №882322199, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 16750 грн на строк 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,37% на день. Зазначає, що дана обставина визнається стороною відповідача. В подальшому Договір не пролонговувався, інші кредитні кошти не отримувалися. За договором факторингу позивач набув права вимоги за цим договором, що визнається стороною відповідача. Вказує, що позивач посилається на те, що позичальник неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання по своєчасному погашенню заборгованості за кредитом та просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором у розмірі 61 462,25 грн., проте така вимога позивача не ґрунтується ні на Законі, ні на Договорі. Зазначає, що оскільки в порушення правових норм та умов договору відповідач своєчасно не повернула кредит, тобто порушила свої зобов`язання перед позивачем, то позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 16 750,00 грн. є підставними і їх слід задовольнити. Що стосується вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, зазначає таке: Велика Палата Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, зробила правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, враховуючи вищенаведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень ст.ст.625, 1048 ЦК України, позивач вправі нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредиту. Після закінчення строку кредитування позивач, як і попередній кредитор, не вправі був нараховувати договірні відсотки, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення ст.625 ЦК України. Вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути відсотки, нараховані за період строку кредитування, який становить 30 днів. Враховуючи визначену сторонами процентну ставку за користування кредитом у розмірі 1,37\~% на день, загальний розмір відсотків становить 6 888,42 грн. (16 750 х 0,0137 х 30). Тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково у розмірі 6 888,42 грн. В задоволенні решти позовних вимог просить відмовити за безпідставністю. Що стосується судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, вважає, що вони завищені та становлять орієнтовно 5000 грн, оскільки не є необхідними та дійсними витрати позивача щодо консультування та вивчення матеріалів справи в сумі 1000 грн, враховуючи малозначність справи, відсутність доказів збору доказової бази. Просить судові витрати стягнути пропорційно до задоволеного позову, тобто, частково, а також, вирішити питання щодо розподілу судових витрат відповідача (а.с. 97-101). 30.09.2024 року від позивача через систему «Електронний суд» до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач заперечує щодо доводів відповідача, викладених у відзиві, з огляду на наступне. Звертає увагу суду, що відповідач частково визнає позов. Щодо періоду нарахування відсотків. Зазначає, що відповідач стверджує, що відсотки за користування кредитом могли нараховуватися тільки у період дії строку кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із п. 4.3 кредитного договору № 882322199 від 06.08.2021 сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України. В п. 4.2 вказано, що строк дії цього Договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання Кредиту визначеного в п.1.7 Договору. Строк дії Договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання Кредиту передбачених п. 1.8. та п. 1.12.1. Договору. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання. Зазначає, що підписавши кредитний договір №882322199 від 06.08.2021 одноразовим електронним ідентифікатором, відповідач погодився з усіма умовами кредитного договору. Відповідно до п.4.9 кредитного договору, Позичальник засвідчує, що умови цього Договору є розумними, справедливими, добросовісними та не містять дисбалансу прав та обов`язків Кредитодавця та Позичальника. Також вказує, що ніякий з попередніх кредиторів, а також Позивач не нараховували штрафи та пені. Додатково зазначає, що відповідач частково сплачувала заборгованість за кредитним договором, тим самим визнаючи всі його умови. Отже, підписавши кредитний договір та отримавши кредитні кошти у тимчасове користування, [PERSON] погодилася з усіма умовами кредитного договору, а також з нарахованими процентами. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, вважає їх розмір у сумі 6000 грн розумним та таким, що відповідає складності справи. Просить задовольнити вимоги позовної заяви в повному обсязі, а судові витрати покласти на відповідача (а.с. 103-105). Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить справу розглядати без участі предстаника позивача. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. 14.10.2024 року від представника відповідача через «Електронний суд» до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, просить позов задовольнити частково на суму 17438, 42 грн, в задоволенні решти позовних вимог відмовити, зазначає, що докази щодо понесених відповідачем витрат на правничу допомогу будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду. Відповідно до положень ст. 223 ЦПК України суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу 14.10.2024 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог статті 264 ЦПК України, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 06.08.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Кредитодавець) та [PERSON] (Позичальник) укладено договір кредитної лінії №882322199, відповідно до умов якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику кредит на суму 16750 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти Кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику (а.с.11зворот-14). Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що підтверджується п. 5 Договору №882322199. Відповідно до п. 1.2 Договору сторони погодили, що сума кредитного ліміту, яка зазначена у п. 1.1 Договору, це максимальна сума Кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні Позичальника. Кредитодавець надає перший транш за Договором в сумі 16 750 грн. одразу після укладення Договору, який має бути повернено до 05.09.2021 року. Загальна сума кредиту за цим договором складається з сум кредиту (траншів) отриманих протягом всього строку дії Договору (п. 1.3 та п. 1.5 Договору №882322199). Сторони погодили, що кредит надається строком 30 днів від дати отримання кредиту Позичальником (п. 1.7 Договору №882322199). Пунктом 1.9.1 Договору №882322199 визначено, що за користування кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються виключно на період строку визначеного п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 500,05 процентів річних, що становить 1,37 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним (а.с.11 зворот). Із заявки на отримання грошових коштів в кредит від 06.08.2021 року вбачається, що відповідачем надано позичальнику персональні дані та номер картки 5168-75ХХ-ХХХХ-2705 (а.с. 22). Із довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що відповідач [PERSON] прийняла акцепт оферти та підписала договір 06.08.2021 року, кошти були перераховані позичальнику 06.08.2021 року, та вчинила дії з метою продовження дисконтного періоду: 05.09.2021 року сплатила проценти в сумі 6655 грн, строк кредитування продовжено на 30 днів, кінцева дата оплати 05.10.2021 року (а.с. 23). На підтвердження факту отримання відповідачем вказаних коштів за кредитним договором у спосіб та в обсязі, зазначених в позовній заяві, представник позивача надав суду копію платіжного доручення №20d7a706-d426-49b2-8c5c-97b244100d77 від 06.08.2021 року (а.с.32). Згідно з довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» від 06.08.2024 року № 07_1/2024 06.08.2021 року на карту відповідача були перераховані кошти в сумі 16750 грн (а.с. 33-34). Крім того, судом встановлено, що 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклало Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступає ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату (а.с.35-40). В подальшому сторони уклали додаткові угоди №19 від 28.11.2019, №26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022 року та № 32 від 31.12.2023 року, якими строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 було продовжено до 31.12.2024 (а.с.41, 42-46, 47, 78, 79). Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №159 від 09.11.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 40658,75 грн (а.с.48-49). Крім того, судом встановлено, що 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено Договір факторингу №30/1023-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступає ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон Плюс» за плату (а.с.50-56). Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №2 від 20.12.2023 року до Договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023, ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 61462,25 грн (а.с.55-56). Окрім того, судом встановлено, що 17.07.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено Договір факторингу №17/07/24, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Ейс» передає грошові кошти в розпорядження ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» (ціна продажу) за плату, а ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відступає ТОВ «ФК «Ейс» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників (а.с.57-64). Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №17/07/24 від 17.07.2024 року, ТОВ «ФК «Ейс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 61462,25 грн (а.с.62-63). З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 882322199 від 06.08.2021 року, наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», вбачається, що станом на 09.11.2021 року заборгованість відповідача [PERSON] становить 40658,75 грн, з яких 16750 грн сума основногу боргу, 23908, 75 грн сума заборгованості за нарахованими відсотками (а.с.65-66). З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 882322199 від 06.08.2021 року, наданого ТОВ «Таліон плюс», вбачається, що станом на 20.12.2023 року заборгованість відповідача [PERSON] становить 61462,25 грн, з яких 16750 грн сума основного боргу, 44712, 25 заборгованість за нарахованими відсотками (а.с.67). Згідно з випискою з особового рахунка за кредитним договором № 882322199 від 06.08.2021 року, наданого ТОВ «ФК «Ейс», вбачається, що станом на 19.08.2024 року заборгованість відповідача [PERSON] становить 61462,25 грн, з яких: 16750 грн заборгованість за сумою кредиту, 44712,25 грн заборгованість за процентами (а.с.68). Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Статтею 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Враховуючи наведене, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання кредитного договору шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору (а.с.13 зі звороту). Уклавши кредитний договір, сторони взяли на себе відповідні зобов`язання. Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) від 28.03.2018. Крім того, п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Факт укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів в сумі 16750 грн, наявність заборгованості за кредитним договором в сумі 17438, 42 грн, перехід права вимоги до позивача за договором факторингу стороною відповідача визнається, про що зазначено у відзиві на позовну заяву (а.с. 97-101). Відповідач у відзиві не погоджується з розміром нарахованих кредитором відсотків, зазначаючи, що оскільки у п. 1.7 Договору зазначено, що кредитна лінія надається строком на 30 днів, договір не пролонговувався, інші кредитні кошти не отримувалися, то й відсотки могли нараховуватись лише в межах погодженого строку кредитування за ставкою, визначеною у п.\~1.9.1 Договору (1, 37 % від суми кредиту за кожен день користування ним). Таким чином, розмір нарахованих відсотків має складати 6888, 42 грн. Проаналізувавши доводи відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №\~882322199 від 06.08.2021 загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором на момент подання позовної заяви становить 61462,25 грн, з яких: 16750 грн заборгованість за сумою кредиту, 44712,25 грн заборгованість за процентами. Разом з тим, як вбачається із розрахунку заборгованості наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (на момент відступлення права вимоги) за договором №882322199 від 06.08.2021 заборгованість [PERSON] становить: 16750 грн. за тілом кредиту та 23908,75 грн заборгованість за відсотками. Також із даного розрахунку, судом встановлено, що відповідач 05.09.2021 та 08.10.2021 частково сплатила заборгованість по нарахованих відсотках на загальну суму 6660 грн. (а.с.65-66). З поданими позивачем розрахунками заборгованості за кредитним договором в частині заборгованості за відсотками суд частково не погоджується, зважаючи на норми укладеного Договору та Закону. За умовами кредитного договору №882322199 від 06.08.2021 сторони погодили строк кредитування 30 днів від дати отримання кредиту (п. 1.7. Договору), при цьому згідно п. 1.9.1. виключно на період строку, визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою, що становить 1, 37 % від суми кредиту за кожний день користування ним. Тобто, загальний розмір нарахованих відсотків протягом даного періоду складає 6884, 40 грн (п. 1.14.1 Договору). Окрім того, згідно п. 1.8 Договору сторони погодили, що встановлений в п. 1.7 Договору строк дисконтного періоду, та відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих відсотків, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду, при цьому сторони погоджують, що кількість днів, на які продовжується дисконтний період дорівнює 30 днів. В разі продовження строку дисконтного періоду на підставі п. 1.8 Договору проценти нараховуються за ставкою 1, 37 % від суми кредиту за кожний день користування ним. Із довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що відповідач [PERSON] вчинила дії з метою продовження дисконтного періоду: 05.09.2021 року сплатила проценти в сумі 6655 грн, строк кредитування продовжено не 30 днів, кінцева дата оплати 05.10.2021 року (а.с. 23). Відповідач у відзиві заперечує факт пролонгації Договору на 30 днів. Враховуючи, що відповідач 05.09.2021 року сплатила не всю суму фактично нарахованих відсотків (6884, 40 грн), а лише 6655 грн, суд приходить до висновку, що пролонгація строку кредитування на 30 днів відповідно до п. 1.8 Договору не відбулася, відповідач фактично здійснила платіж, частково оплативши суму нарахованих відсотків. Однак, п. 1.12 Договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду блокує отримання позичальником нових траншів за договором є відкладальною обставиною в розумінні ст. 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду; з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 2, 30% в день від суми кредиту за кожний день користування ним (п.п. 1.12.1, 1.12.2) Оскільки [PERSON] продовжила користуватися сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду 05.09.2021 року, не сплатила основну суму кредиту по даний час, що нею не заперечується, то строк кредитування було продовжено відповідно до п. 1.12 Договору на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду, тобто з 06.09.2021 року по 04.12.2021 року. Також, суд звертає увагу, що, підписавши договір, відповідач погодилась з його умовами, даний договір в судовому порядку недійсним не визнавався. При цьому, з врахуванням п. 1.7, 1.9.1 Договору, часткової оплати відсотків відповідачем в сумі 6660 грн, п. 1.12, п. 1.12.2 Договору, беручи до уваги перехід права вимоги до ТОВ «Таліон Плюс» 09.11.2021 року, а також з врахуванням п. 1.4 Договору факторингу (а.с. 35-48), а також права кредитодавця нараховувати відсотки лише протягом погодженого строку кредитування, за укладеним 06.08.2021 року кредитним договором відповідач зобов`язана сплатити в користь позивача відсотки в розмірі 34896, 90 грн (68884,\~40 + 385, 25 (2.30 % в день) х 90 - 6660 ). Таким чином, позов слід задовольнити частково, з відповідача в користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики № 882322199 від 06.08.2021 року в розмірі 51646, 90 гривень, з яких 16750 гривень 00 копійок - сума заборгованості за основною сумою боргу; 34896,90 грн - сума заборгованості за відсотками. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково (на 84%), тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2035 грн. Щодо витрат на правову допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Як слідує з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01.10.2018 року в справі № 569/17904/17, - на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати, у тому числі, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Крім того, у своїй постанові від 13.12.2018 року у справі № 816/2096/17 Верховний Суд прийшов до висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обгрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії. Судом встановлено, що 26.07.2024 року між АБ «Тараненко та партнери» та позивачем ТОВ «ФК «Ейс» було укладено Договір про надання правничої допомоги № 26/07/2024-01 та Додаткову угоду № 2 до Договору від 26.07.2024 року, за умовами якого бюро взяло на себе зобов`язання з приводу надання правничої допомоги у спорі, який є предметом здійснення даного судового провадження (а.с. 69-72). Згідно з актом прийому-передачі наданих послуг від 26.07.2024 року вартість послуг АБ «Тараненко та партнери» становить 6000 грн (а.с. 73). Відповідач зазначив у відзиві, що дана сума є завищеною, і погоджується, що розумний розмір витрат на правничу допомогу у даній справі 5000 грн. Суд враховує, що дана категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є нескладною та не потребує особливих затрат часу на її складання, відсутні посилання на судову практику, що потребувало б додаткового часу на її вивчення. Пакет документів, що доданий до позовної заяви, також є наперед визначеним та не потребує великих зусиль для його зібрання. Суд звертає увагу на те, що представником позивача завищена вартість годин, які об`єктивно необхідні для вчинення такого виду правової допомоги, як складання позовної заяви про стягнення боргу. Виходячи з наведеного, враховуючи складність справи (є малозначною), ціну позову, обсяг наданих послуг, вимоги співмірності, розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що клопотання відповідача про зменшення суми витрат на правничу допомогу підлягає до задоволення, заявлену до стягнення позивачем суму витрат на правничу допомогу слід зменшити до 5000 грн. Оскільки заявлений позов задоволено частково на 84%, то розмір витрат на правничу допомогу, які слід стягнути з відповідача в користь позивача становить 4200 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial