Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла дана позовна заява. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 16.03.2013 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Сторони по справі є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, оскільки шлюбні відносини припинені, в зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, відсутністю взаєморозуміння. Спільне господарство вони не ведуть, мешкають окремо. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.09.2024 р. відкрито провадження по справі та призначений розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті справи. В судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви, в яких підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Позивачка просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16.03.2013 року. Шлюб зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №72. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Сторони по справі є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] . Сторонами в своїх заявах по суті справи визнано, що шлюбні відносини між ними припинені. Вони наполягають на розірванні шлюбу. Про наявність спору щодо спільного майна подружжя, сторони не заявляли. Нормами ст. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Наведеним конституційним принципам кореспондує положення ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, яким також визначено добровільність шлюбу, в зв`язку з чим примушуванням жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч. ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Стаття 105 СК України містить перелік процесуально-правових підстав припинення шлюбу внаслідок його розірвання, зокрема частиною 3 даної статті передбачено припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 110, ст. 111 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши встановлені в судовому засіданні обставини, проаналізувавши правові норми, що регулюють дані правовідносини, суд дійшов висновку, що наразі даний шлюб між сторонами існує формально та не виконує свого прямого призначення. З огляду на вищезазначене, підстави для збереження шлюбу між сторонами судом не встановлені, а тому даний шлюб доцільно розірвати, оскільки збереження сім`ї буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved