Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

Позивач АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилався на те, що 17 серпня 2021 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №1001946648301, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 300000,00 грн., а [PERSON] зобов`язався повернути банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені кредитним договором, сплатити проценти та комісію за користування кредитом. [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором від 17 серпня 2021 року №1001946648301 не виконав. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитом в сумі 224872,94 грн., заборгованість за процентами 30,34 грн., заборгованість за комісією 104461,87 грн. Також просив стягнути з відповідача на його користь 3952,38 грн. на відшкодування понесених судових витрат. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 28 грудня 2023 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не надав. Інші клопотання та заяви по суті справи сторонами суду не подавалися. В судове засідання представник позивача не з`явився, у тексті позовної заяви викладено клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, оскільки представник відповідача одержав судову повістку (а.с.58) Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 17 серпня 2021 року Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №1001946648301 (а.с.14). За умовами зазначеного договору АТ «ПУМБ» надав відповідачу кредит у розмірі 300000,00 грн. строком на 24 місяці. Відповідач зобов`язався забезпечити повернення кредиту, сплатити відсотки за користування кредитом за процентною ставкою 0,01% річних та комісію у розмірі 1,99%. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до\~частини першої\~статті\~1054\~ЦК України\~за\~кредитним договором\~банк або\~інша фінансова\~установа (кредитодавець)\~зобов`язується\~надати грошові\~кошти (кредит)\~позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Як встановлено в судовому засіданні, АТ «ПУМБ» зобов`язання перед відповідачем по кредитному договору №1001946648301 виконано, але відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконав. Станом на 29 жовтня 2023 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає: заборгованість за кредитом 224872,94 грн., заборгованість за відсотками 30,34 грн. На день розгляду справи судом вказана заборгованість не зменшилась. Оскільки відповідачем зобов`язання за кредитним договором не виконано, суд приходить до висновку про необхідність позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом та процентами задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом 224872,94 грн. та заборгованість за відсотками 30,34 грн., а всього 224903,28 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення заборгованості за комісією, суд встановив таке. Згідно правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року у справі №755/11648/15-ц, якщо договір, у тому числі кредитний, укладений на задоволення особистих потреб фізичної особи і не пов`язаний з підприємницькою діяльністю такої фізичної особи чи виконанням ним обов`язків як найманим працівником, такий договір є споживчим і наявність судового спору щодо цього договору не впливає на його характер, як споживчого, відтак і сам спір у будь-якому випадку стосується прав сторони договору, як споживача, а вирішення такого спору, незалежно від його ініціатора, має ґрунтуватися та враховувати і вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Разом з тим, відповідно до частин першої-другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на дату укладення договору в цій справі) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Згідно з частиною 6 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит. До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Як вбачається з матеріалів справи, щомісячна комісія за обслуговування кредиту визначена у розмірі 1,99% від суми кредиту щомісячно. Загальна заборгованість відповідача за комісією станом на 29 жовтня 2023 року позивачем обраховано у розмірі 104461,87 грн. Але, встановивши у кредитному договорі від 17 серпня 2021 року №1001946648301 сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту щомісячними платежами, що у загальному розмірі складає 104461,87 грн., банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику. Розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що вказані умови кредитного договору є несправедливими. При цьому, згідно з розрахунком заборгованості за комісією, яка обрахована у розмірі 104461,87 грн, є суттєвим порівняно із розміром заборгованості відповідача за кредитом, що обрахована у розмірі 224872,94 грн., що вочевидь не можна визнати справедливим та розумним. Водночас, АТ «ПУМБ» не було позбавлене можливості надати докази на підтвердження справедливості умов договору щодо встановленої комісії, зокрема, з урахуванням переліку та обсягу послуг, які надаються позичальнику за таку плату. Разом з тим, наявні в матеріалах справи документи взагалі не містять будь-якого опису послуг, за які банком встановлена комісія. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що банк не повідомив позичальника, які саме послуги за вказану плату йому надаються, розмір комісійної винагороди вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, тобто умови кредитного договору в частині розміру комісії за обслуговування кредиту є несправедливими. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги АТ «ПУМБ» про стягнення з відповідача заборгованості по комісії за обслуговування кредиту у розмірі 104461,87 грн. В цій частині в задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, позов задоволено на 68%, з відповідача пропорційно до задоволених відносно нього вимог підлягають до стягнення на користь позивача судові витрати у розмірі 2687,62 грн., понесені ним при зверненні з позовом до суду (3952,38 грн. х 68%).

Outcome: partial