Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

10 жовтня 2024 заявник [PERSON] звернулась в суд із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] ..\~Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з 06.06.1997 року по 05.05.2010 перебувала у зареєстрованому шлюбу з [PERSON] З 2022 [PERSON] проходив військову службу, однак звільнений, оскільки має матір з інвалідністю. Вказує також, що [PERSON] систематично вживає алкогольні напої та веде антисоціальний спосіб життя. Вона постійно потерпає від психологічного та фізичного насильства. Дане насильство проявляється у погрозах її життю та здоров`я, застосуванню нецензурної лексики образливого характеру, неодноразовому акті фізичного насильства. 24.11.2020, 25.01.2024, 05.03.2024 постановами Луцького міськрайонного суду Волинської області [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відносно [PERSON] неодноразово виносилися постанови про визнання його винним у вчиненні психологічного насильства, однак, даними заходами останній нехтує та продовжує вчиняти протиправні дії щодо неї. Покликаючись на викладені обставини, просить суд видати обмежувальний припис відносно [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , громадянина України, мешканця м. Луцьк, на строк 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: - заборонити [PERSON] , РНОКПП, громадянину України, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] спілкуватися з [PERSON] ; - заборонити [PERSON] РНОКПП, громадянину України, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , наближатися на відстань 200 м до місця проживання, [PERSON] , зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: [ADDRESS] ; - заборонити [PERSON] РНОКПП, громадянину України, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її в будь-який інший спосіб спілкуватися з нею; - заборонити [PERSON] РНОКПП, громадянину України, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , вести листування, телефонні переговори, розмови в соціальних мережах, меседжерах або контактувати з [PERSON] через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Ухвалою судді від 10 жовтня 2024 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. В судовому засіданні заявник та її представник вимоги заяви підтримали, суду пояснили, що бажають, щоб були встановлені викладені ними в заяві заходи тимчасового обмеження. Заявник також вказала, що відчуває загрозу своєму життю та життю її дітей. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні вимоги та мотиви заяви про видачу обмежувального припису визнав частково, не заперечував, щоб його було обмежено у спілкуванні з [PERSON] Вказував, що не має наміру наближатись до [PERSON] та вчиняти до неї будь-які неправомірні дії. Свідок [PERSON] вказала, що [PERSON] зловживає алкогольними напоями та вчиняє сварки з [PERSON] , у нього відбуваються галюцинації з неконтрольованими діями. \~ \~ \~ \~Заслухавши заявника, заінтересовану особу, показання свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку. Частиною 1 статті 15\~ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини 1 статті 1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» (далі - Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини 1статті 24\~Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини 1 статті 1\~Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною 3 статті 26\~Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини 1 статті 1\~Закону визначено, що оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису слід встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Згідно з частиною 4 статті 263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Пунктом 1 статті 21\~Закону передбачено, що постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. За положеннями частини 2, 3, 4 статті 26\~Закону обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3\~ст. 77 ЦПК України\~визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно із\~ст. 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Судом встановлено, що тривалий час [PERSON] та [PERSON] з 1997 по 2010 перебували в зареєстрованому шлюбі. Після розірвання шлюбу продовжували проживати разом, за адресою: [ADDRESS] . Під час спільного проживання [PERSON] свідомо вчиняв систематичні дії, в ході яких застосовував фізичне та психологічне насильство у відношенні колишньої дружини. Так, постановами Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.11.2020, 25.01.2024 05.03.2024 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1\~статті 173-2 КУпАП\~та ч. 2 статті 173-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу. Відповідно до змісту вказаних постанов, [PERSON] вчиняв домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини та сина, а саме ображав нецензурними словами та погрожував фізичною розправою. Отже, судом установлено, що [PERSON] неодноразово вчиняв домашнє насильство щодо [PERSON] , за що притягувався до адміністративної відповідальності. Також встановлено, що [PERSON] постійно проживає за адресою: [ADDRESS] у нього відсутнє. Врахувавши неприязні стосунки, які склалися між заявником [PERSON] і її бувшим чоловіком [PERSON] , оцінивши ризик продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, суд дійшов висновку про необхідність застосування обмежувального припису. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд визначає пріоритетним право [PERSON] на дієвий, ефективний та невідкладний захист у виниклих випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства, та, оцінивши існуючі ризики, приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно заінтересованої особи\~ [PERSON] , шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених п. 1, 4, 5, 6 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». При цьому, враховуючи принцип пропорційності, відповідність вимог заявника щодо застосування заходів тимчасового обмеження прав кривдника частині 2 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд вважає за необхідне видати обмежувальний припис строком на три місяці із застосуванням наступних тимчасових обмеження його прав відносно [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] : - заборонити [PERSON] спілкуватися з [PERSON] ; - заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її в будь-який інший спосіб спілкуватися з нею; - заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори, розмови в соціальних мережах, меседжерах або контактувати з [PERSON] через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб Відповідно до ч. 3 ст.\~350-5\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст.\~350-6\~ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: partial