Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

Заступник керівника Суворовської окружної прокуратури м. Одеса в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права, звільнення земельної ділянки шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на підставі Договору купівлі продажу, серія та номер: № 2669, виданий 30.10.2014 року, видавник: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Буракова О.І.; Договір про повний розрахунок, серія та номер: № 3667, виданий 25.12.2014 року, видавник: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Буракова О.І.; висновок серія та номер: б/н, виданий 25.01.2021 року, видавник: ТОВ «ТД Курунд»; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 25.01.2021 року, видавник: ТОВ «ТД «Курунд», рішенням державного реєстратора Сергіївської селищної ради Білгород Дністровського району Одеської області Єрошенко О.Б. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 29.01.2021 року № 56371156 за [PERSON] зареєстровано право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 80,2 кв. м. за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2279538751101). Відповідно до положень Договору купівлі продажу № 2669 від 30.10.2014, Дочірнє підприємство «Житлово експлуатаційна дільниця» ТДВ «Чорноморсантехмонтаж» передало у власність [PERSON] 12/1000 частин будівлі гуртожитку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Вказаний об`єкт продажу в цілому складається з будівлі, загальною площею 5683,2 кв.м., житловою площею 2677,6 кв.м. За заявою власника відчужилося приміщення магазину першого поверху: 1-тамбур площею 3.0 кв.м, 648/1000 частин 2 торгівельна зала площею 98,0 кв.м, що складає 12/1000 частин будівлі, загальною площею 66,5 кв.м. Відповідно до технічного паспорту на групу нежитлових приміщень від 25.01.2021 (видавник ТОВ «ТД «Курунд»), нежитлове приміщення магазину [ADDRESS] складається з: 1 тамбур 3,9 кв.м, 2 склад 7,9 кв.м, 3 битова 1,6 кв.м, 4 туалет 1,4 кв.м, 5 торгівельна зала 61,2 кв.м, 6 склад 4,2 кв.м. Загальна площа нежитлового приміщення магазину склала 80,2 кв.м, тобто збільшилась в порівнянні з площею, визначеною Договором купівлі продажу № 2669 від 30.10.2014 на 13,7 кв.м. Відповідно до висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна б/н від 25.01.2021 (видавник ТОВ «ТД «Курунд»), технічна характеристика 12/1000 частин будівлі, яка складається з нежитлового приміщення магазину загальною площею 80,2 кв.м., основною площею 73,3 кв.м., а саме: 1 тамбур 3,9 кв.м, 2 склад 7,9 кв.м, 3 битова 1,6 кв.м, 4 туалет 1,4 кв.м, 5 торгівельна зала 61,2 кв.м, 6 склад 4,2 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] , за технічними показниками є відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі. Відповідно до акту обстеження об`єкта містобудування щодо дотримання законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові на території м. Одеси від 08.06.2023, який було складено спеціалістами Суворовської районної адміністрації, Управлінням ДАБК, Департаменту земельних ресурсів ОМР, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] до нежитлового приміщення першого поверху влаштовано одноповерхову прибудову розмірами 3,03*5,15 м на прибудинковій території із захопленням земельної ділянки, яка належить територіальній громаді міста Одеси, що відображено у технічному паспорті від 25.01.2021. Відповідно до Реєстру будівельної діяльності, відсутня інформація щодо реєстрації документів, що дають право на виконання будівельних робіт та які засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту за вищевказаною адресою. Згідно інформації Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради відсутня інформація про прийняття рішення щодо відведення земельної ділянки у власність чи оренду за вищевказаною адресою на ім`я [PERSON] . Відповідно до інформації Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради відсутні відомості щодо видачі містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта за вищевказаною адресою. Вказане дає підстави вважати, що одноповерхова прибудова до нежитлового приміщення першого поверху будинку за адресою: [ADDRESS] , розмірами 3,03*5,15 м, є новоствореним реконструйованим об`єктом самочинного будівництва, право власності на яке не підлягало реєстрації на підставі договору купівлі-продажу № 2669 від 30.10.2014; договору про повний розрахунок № 3667 від 25.12.2014; технічного паспорту на нежитлове приміщення (магазину) від 25.01.2021; висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна від 25.01.2021. Оскільки, наявність реєстрації речових прав на даний самочинно збудований об`єкт порушує права та законні інтереси територіальної громади м. Одеси як власника земельної ділянки, на якій розташована ця споруда, оскільки перешкоджає здійсненню повноважень щодо володіння, користування та розпорядження відповідною земельною ділянкою та створює умови для її незаконного використання відповідачкою, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким: ?Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області Єрошенка О.Б. від 29.01.2021 № 56371156, відповідно до якого зареєстровано право власності [PERSON] на нежитлове приміщення (загальною площею 80.2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2279538751101) за адресою: [ADDRESS] ; ?Зобов`язати [PERSON] звільнити земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , шляхом знесення самочинно збудованого об`єкта за власний рахунок, а саме одноповерхову прибудову до нежитлового приміщення першого поверху будинку (розмірами 3,03*5,15 м) за адресою: [ADDRESS] ; ?Стягнути з [PERSON] витрати на сплату судового збору на користь Одеської обласної прокуратури та перерахувати його на р/р № UA808201720343100002000000564 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172 ЄДРПОУ 03528552, юридична та поштова адреса Одеської обласної прокуратури: 65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3). Суд констатує, що в рамках розгляд даної справи представником відповідачки [PERSON] було подано відзив на позовну заяву, у якому представник відповідачки просить відмовити у задоволенні даного позову. Так, обґрунтовуючи свої заперечення проти даного позову представник відповідачки вказує на те, що у відповіді Управління державного архітектурно будівельного контролю Одеської міської ради від 04.10.2023 року на ім`я Керівника Суворовської окружної прокуратури м. Одеси, стосовно порушення земельного та містобудівного законодавства на об`єкті за адресою: [ADDRESS] , яка міститься в додатках позовної заяви, зазначено, що в Департаменті наявне рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 15.06.1999 року № 493 «Про передачу у приватну власність гр. [PERSON] земельної ділянки, площею 0,0620 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд за адресою: [ADDRESS] та про прийняття будинку в експлуатацію». Проте, позивачем не надано до суду рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 15.06.1999 року № 493 через те, що це доводить про належить земельної ділянки приватній особі. Доказів того, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] належить Одеській міській раді або державі, позивачем надано не було. Таким чином, відповідачкою [PERSON] при реєстрації права власності на нежитлове приміщення (загальною площею 80,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 2279538751101) за адресою: [ADDRESS] не були порушені інтереси територіальної громади, а позовні вимоги Суворовської окружної прокуратури м. Одеса, є безпідставними не підтверджені належними та допустимим доказами. Окрім того, в рамках розгляду даної справи представником відповідача [PERSON] було подано до суду додаткові письмові пояснення, в яких вказує на те, що земельна ділянка, площею 0.062 га, за адресою: [ADDRESS] , має кадастровий номер 5110137600:16:014:0003 та належить на праві спільної часткової власності громадянам [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою з ДРРП № 381173946 від 02.06.2024 року. А тому, заступник прокурора і Одеська міська рада не мають у цій справі будь якого порушеного права, яке підлягає захисту, а позов заступника прокурора є втручанням у мирне володіння майном відповідача [PERSON] . Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження від 15.11.2023 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 11.03.2024 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник Суворовської окружної прокуратури м. Одеса Пархоменко С.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким: ?Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області Єрошенка О.Б. від 29.01.2021 № 56371156, відповідно до якого зареєстровано право власності [PERSON] на нежитлове приміщення (загальною площею 80.2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2279538751101) за адресою: [ADDRESS] ; ?Зобов`язати [PERSON] звільнити земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , шляхом знесення самочинно збудованого об`єкта за власний рахунок, а саме одноповерхову прибудову до нежитлового приміщення першого поверху будинку (розмірами 3,03*5,15 м) за адресою: [ADDRESS] ; ?Стягнути з [PERSON] витрати на сплату судового збору на користь Одеської обласної прокуратури та перерахувати його на р/р № UA808201720343100002000000564 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172 ЄДРПОУ 03528552, юридична та поштова адреса Одеської обласної прокуратури: 65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3). Представник Одеської міської ради Танасійчук І.М. в останнє судове засідання не з`явився. Однак, у попередніх судових засіданнях позовні вимоги підтримав та просив суд ухвалити рішення, яким задовольнити даний позов в повному обсязі. Окрім того, суд констатує, що у останнє судове засідання представником Одеської міської ради Танасійчук І.М. було подано до суду письмові пояснення, у яких Одеська міська рада заперечила проти доводів сторони відповідача, викладених у додаткових поясненнях від 02.06.2024 року. Зокрема, у поданих письмових поясненнях Одеська міська рада вказує на те, що категорично не погоджуючись із зробленими представником відповідача висновками, було направлено запит до Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради з проханням повідомити про наявність або відсутність рішень Одеської міської ради щодо передачі у власність/користування земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , а також із проханням здійснити виїзд за адресою: [ADDRESS] , та встановити чи знаходиться гуртожиток за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці з кадастровим номером: 5110137600:16:014:0003. За результатом розгляду вказаного вище запиту Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради листом від 02.09.2024 року № 01-18/1346, 1377 повідомив, що рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 15.06.1999 року № 493 передано у приватну власність гр. [PERSON] земельну ділянку, площею 0,0620 га, за адресою: [ADDRESS] , для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Також вказаним листом повідомлено, що спеціалістами управління державного контролю за використанням та охороною земель Департаменту було здійснено виїзди за адресою: [ADDRESS] , з метою обстеження земельних ділянок. На земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 5110137600:16:014:0003, розташована двоповерхова житлова будівля та господарські споруди (план-схема розташування земельної ділянки та фотофіксація додається). Земельна ділянка огороджена парканом, доступ до неї обмежений. Крім того, Департаментом земельних ресурсів Одеської міської ради зазначено, що було здійснено виїзд та обстеження земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . За результатами обстеження встановлено, що на зазначеній земельній ділянці виконані будівельні роботи з реконструкції квартири на першому поверсі шляхом прибудови приміщення до квартири в п?ятиповерховому будинку (план-схема розташування земельної ділянки та фотофіксація додається). Також зазначено, що на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , з кадастровим номером 5110137600:16:014:0003, будівля гуртожитку не знаходиться. Враховуючи викладене, Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради повідомив, що земельна ділянка, на якій розташований гуртожиток та земельна ділянка, на якій розташований двоповерховий будинок, за адресою: [ADDRESS] , фактично розташовані в різних місцях. Таким чином, висновок відповідача, що земельна ділянка на якій здійснено прибудову знаходиться у приватній власності та те, що Одеська міська рада не має у цій справі будь-якого порушеного права, яке підлягає захисту є хибним та надуманим. Надані відповідачем документи не стосуються предмета позову. Представник відповідача [PERSON] останнє судове засідання не з`явилася, однак, в попередніх судових засіданнях проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях. Просив суд ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні даного позову. У останнє судове засідання з`явилася представник відповідача [PERSON] , яка проти позову заперечила, просила суд відмовити у задоволенні даного позову. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Згідно приписів ч.1, п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує та відновлення становища, яке існувало до порушення. Приписами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. По справі встановлено, що відповідно до положень Договору купівлі продажу № 2669 від 30.10.2014, Дочірнє підприємство «Житлово експлуатаційна дільниця» ТДВ «Чорноморсантехмонтаж» передало у власність [PERSON] 12/1000 частин будівлі гуртожитку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Вказаний об`єкт продажу в цілому складається з будівлі, загальною площею 5683,2 кв.м., житловою площею 2677,6 кв.м. За заявою власника відчужилося приміщення магазину першого поверху: 1-тамбур площею 3.0 кв.м, 648/1000 частин 2 торгівельна зала площею 98,0 кв.м, що складає 12/1000 частин будівлі, загальною площею 66,5\~кв.м. (а.с. 42). 29.01.2021 року рішенням державного реєстратора Сергіївської селищної ради Білгород Дністровського району Одеської області Єрошенко О.Б. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 56371156 за [PERSON] зареєстровано право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 80,2\~кв.м. за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2279538751101). Даний факт підтверджується наявною у матеріалах справи Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 39 40). Оскаржуване рішення державного реєстратора Сергіївської селищної ради Білгород Дністровського району Одеської області Єрошенко О.Б. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 56371156 від 29.01.2021 року було прийнято на підставі Договору купівлі продажу, серія та номер: № 2669, виданий 30.10.2014 року, видавник: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Буракова О.І.; Договір про повний розрахунок, серія та номер: № 3667, виданий 25.12.2014 року, видавник: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Буракова О.І.; висновок серія та номер: б/н, виданий 25.01.2021 року, видавник: ТОВ «ТД Курунд»; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 25.01.2021 року, видавник: ТОВ «ТД «Курунд». Таким чином, право власності відповідачки [PERSON] на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] збільшилась в порівнянні з площею, визначеною Договором купівлі продажу № 2669 від 30.10.2014 на 13,7 кв.м. Підставою звернення Суворовської окружної прокуратури м . Одеси в інтересах Одеської міської ради до суду із вказаним позовом слугувало те, що позивач як власник земель комунальної власності територіальної громади м. Одеси вбачає порушення права власності на земельну ділянку у зв`язку із самочинним будівництвом одноповерхової прибудови до за адресою: [ADDRESS] , розмірами 3,03*5,15 м на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, оскільки є новоствореним реконструйованим об`єктом самочинного будівництва, право власності на яке не підлягало реєстрації на підставі договору купівлі-продажу № 2669 від 30.10.2014; договору про повний розрахунок № 3667 від 25.12.2014; технічного паспорту на нежитлове приміщення (магазину) від 25.01.2021 року; висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна від 25.01.2021 року. З`ясувавши позиції сторін, а саме твердження позивача, викладені у позовній заяві та поясненнях, наданих представником позивача в судовому засіданні, твердження сторони відповідачка, викладені у відзиві та позовну заяву та додаткових поясненнях, дослідивши аргументи сторін та надавши оцінку наданим суду доказам, суд доходить наступних висновків по справі. І. Висновок суду стосовно права власності Одеської міської ради на земельну ділянку. По справі встановлено, що будівля гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 5683,2 кв.м., житловою площею 2677,6 кв.м., належала на праві приватної власності ДП «Житлово експлуатаційна дільниця» ЗАТ «Чорноморсантехмонтаж», що підтверджується наявною у матеріалах справи копією Свідоцтва про право власності на будівлю від 25.03.2008 року, виданим виконавчим комітетом Одеської міської ради та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18413718 від 08.04.2008 року, виданим КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомого майна» (а.с. 200 201). 09.12.2020 року Протоколом Загальних зборів № 3/11/20 ДП «Житлово експлуатаційна дільниця» ЗАТ «Чорноморсантехмонтаж» було прийнято рішення безоплатно передати з приватної власності ДП «Житлово експлуатаційна дільниця» ЗАТ «Чорноморсантехмонтаж» у власність територіальної громади м. Одеси гуртожиток та зовнішні інженерні мережі електро-, газо-, тепло-, водопостачання та водовідведення по [ADDRESS] , загальною площею 5683,2 кв.м., житловою площею 2677,6 кв.м. (а.с. 202 203). У подальшому, рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 341 від 22.12.2022 року було затверджено акт приймання передачі з приватної до комунальної власності територіальної громади міста Одеси гуртожитку з інженерними межами та зовнішніми інженерними мережами водопостачання та водовідведення, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 199). Відповідно до ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності. Згідно з ч. 1 ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної і державної власності, а також земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. Згідно зі ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. Виходячи зі змісту ст. 12 ЗК України, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, право розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам, здійснення контролю за використанням і охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства тощо. Статтею 116 ЗК України визначені підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності. З аналізу з положень наведених норм законодавства вбачається, що, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятих в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Відповідно до акту обстеження об`єкта містобудування щодо дотримання законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові на території м. Одеси від 08.06.2023, який було складено спеціалістами Суворовської районної адміністрації, Управлінням ДАБК, Департаменту земельних ресурсів ОМР, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] до нежитлового приміщення першого поверху влаштовано одноповерхову прибудову розмірами 3,03*5,15 м на прибудинковій території із захопленням земельної ділянки, яка належить територіальній громаді міста Одеси, що відображено у технічному паспорті від 25.01.2021 року. Відповідно до Реєстру будівельної діяльності, відсутня інформація щодо реєстрації документів, що дають право на виконання будівельних робіт та які засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту за вищевказаною адресою. Даний факт підтверджується наявною в матеріалах справи копією вказаного Акту обстеження від 08.06.2023 року (а.с. 36 37). Згідно Листа Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради № 01-19/1320 від 04.08.2023 року до Департаменту не надходило клопотань щодо земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , в тому числі щодо розробки документації із землеустрою від імені [PERSON] . У Департаменті наявне рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 15.06.1999 оку № 493 «Про передачу у приватну власність гр. [PERSON] земельної ділянки, площею 0,0620 га, для обслуговування житлового будинку та господарських споруд за адресою: [ADDRESS] , та прийняття будинку в експлуатацію (а.с. 33). Представником відповідач [PERSON] було зазначено у додаткових поясненнях про те, що земельна ділянка, площею 0.062 га, за адресою: [ADDRESS] , має кадастровий номер 5110137600:16:014:0003 та належить на праві спільної часткової власності громадянам [PERSON] та [PERSON] , в підтвердження чого до суду було надано Інформаційну Довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 381173946 від 02.06.2024 року (а.с. 196 198). Одеською міською радою було направлено запит до Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради з проханням повідомити про наявність або відсутність рішень Одеської міської ради щодо передачі у власність/користування земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , а також із проханням здійснити виїзд за адресою: [ADDRESS] , та встановити чи знаходиться гуртожиток за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці з кадастровим номером: 5110137600:16:014:0003. За результатом розгляду вказаного вище запиту Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради листом від 02.09.2024 року № 01-18/1346, 1377 повідомив, що рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 15.06.1999 року № 493 передано у приватну власність гр. [PERSON] земельну ділянку, площею 0,0620 га, за адресою: [ADDRESS] , для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Також вказаним листом повідомлено, що спеціалістами управління державного контролю за використанням та охороною земель Департаменту було здійснено виїзди за адресою: [ADDRESS] , з метою обстеження земельних ділянок. На земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 5110137600:16:014:0003, розташована двоповерхова житлова будівля та господарські споруди (план-схема розташування земельної ділянки та фотофіксація додається). Земельна ділянка огороджена парканом, доступ до неї обмежений. Крім того, Департаментом земельних ресурсів Одеської міської ради зазначено, що було здійснено виїзд та обстеження земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . За результатами обстеження встановлено, що на зазначеній земельній ділянці виконані будівельні роботи з реконструкції квартири на першому поверсі шляхом прибудови приміщення до квартири в п?ятиповерховому будинку (план-схема розташування земельної ділянки та фотофіксація додається). Також зазначено, що на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , з кадастровим номером 5110137600:16:014:0003, будівля гуртожитку не знаходиться. Враховуючи викладене, Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради повідомив, що земельна ділянка, на якій розташований гуртожиток та земельна ділянка, на якій розташований двоповерховий будинок, за адресою: [ADDRESS] , фактично розташовані в різних місцях. Таким чином, висновок відповідача, що земельна ділянка на якій здійснено прибудову знаходиться у приватній власності та те, що Одеська міська рада не має у цій справі будь-якого порушеного права, яке підлягає захисту є хибним та надуманим. Надані відповідачем документи не стосуються предмета позову. Докази протилежного стороною відповідача суду надано не було. Таким чином, сукупність наведених норм та обставин свідчать про те, що дана земельна ділянка перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Одеси, будь яким особам у власність чи/або користування для будівництва прибудови за вказаною адресою не надавалась. ІІ. Висновок суду щодо позовної вимоги про скасування рішення державного реєстратора Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області Єрошенка О.Б. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 29.01.2021 року № 56371156. Як судом було вище встановлено, на підставі Договору купівлі продажу, серія та номер: № 2669, виданий 30.10.2014 року, видавник: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Буракова О.І.; Договір про повний розрахунок, серія та номер: № 3667, виданий 25.12.2014 року, видавник: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Буракова О.І.; висновок серія та номер: б/н, виданий 25.01.2021 року, видавник: ТОВ «ТД Курунд»; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 25.01.2021 року, видавник: ТОВ «ТД «Курунд», рішенням державного реєстратора Сергіївської селищної ради Білгород Дністровського району Одеської області Єрошенко О.Б. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 29.01.2021 року № 56371156 за [PERSON] зареєстровано право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 80,2 кв. м. за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2279538751101). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із вимогами ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Відповідно до ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, яка набрала чинності 01.01.2016 року (надалі Порядок). Цей Порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Згідно з п. 40 Порядку (у чинній редакції на момент прийняття рішення державного реєстратора) державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та цим Порядком. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у чинній редакції на момент прийняття рішення державного реєстратора) державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року. Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів. У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки. Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до технічного паспорту на групу нежитлових приміщень від 25.01.2021 (видавник ТОВ «ТД «Курунд»), нежитлове приміщення магазину [ADDRESS] складається з: 1 тамбур 3,9 кв.м, 2 склад 7,9 кв.м, 3 битова 1,6 кв.м, 4 туалет 1,4 кв.м, 5 торгівельна зала 61,2 кв.м, 6 склад 4,2 кв.м. Таким чином, загальна площа нежитлового приміщення магазину склала 80,2 кв.м, тобто збільшилась в порівнянні з площею, визначеною договором купівлі-продажу № 2669 від 30.10.2014 на 13,7 кв.м. Відповідно до висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна б/н від 25.01.2021 (видавник ТОВ «ТД «Курунд»), технічна характеристика 12/1000 частин будівлі, яка складається з нежитлового приміщення магазину загальною площею 80,2 кв.м., основною площею 73,3 кв.м., а саме: 1 тамбур 3,9 кв.м, 2 склад 7,9 кв.м, 3 битова 1,6 кв.м, 4 туалет 1,4 кв.м, 5 торгівельна зала 61,2 кв.м, 6 склад 4,2 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] , за технічними показниками є відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі. Стосовно технічного паспорту, як підстави реєстрації за [PERSON] права власності, суд зазначає, що технічний паспорт це документ, який має довідкову інформацію про фактичний стан нерухомості, а саме: про площі, поверховості, дату побудови, капремонту, товщину стін, технічні характеристики покрівлі та фундаменту. Отже, технічний паспорт також не є правовстановлюючим документом, який посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна та не може бути єдиною підставою для реєстрації змін розділу із збільшення загальної площі об`єкта. Згідно із п. 54 постанови КМУ від 25.12.2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі Постанова) (у редакції на час вчинення реєстраційної дії) державна реєстрація права власності на нерухоме майно, утворене шляхом поділу майна, у тому числі в результаті виділення окремого об`єкта нерухомого майна із складу нерухомого майна, що складається з двох або більше об`єктів, або об`єднання майна, проводиться за умови наявності технічної можливості такого поділу або об`єднання нерухомого майна та можливості використання такого майна як самостійного об`єкта цивільних правовідносин. Для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що створюється шляхом поділу або об`єднання, подаються: а - документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його поділу або об`єднання (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); б - документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (крім випадків, коли об`єкт нерухомого майна створюється шляхом поділу або об`єднання без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення); в - технічний паспорт на новостворений об`єкт нерухомого майна; г - документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадків поділу або об`єднання таких об`єктів нерухомого майна, як квартира, житлове або нежитлове приміщення тощо). Відповідно до п. 43 Постанови, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів. У такому разі державний реєстратор з використанням наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у режимі реального часу отримує відомості Єдиного реєстру документів про документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, та перевіряє відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в зазначеному Реєстрі. Згідно п. 2 Постанови, реконструкція реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об`єкта містобудування. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про архітектурну діяльність», для створення об`єкта архітектури виконується комплекс робіт, який зокрема включає: будівництво (нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт) та знесення об`єкта архітектури, архітектурно-будівельний контроль, технічний та авторський нагляди під час здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об`єкта містобудування; прийняття спорудженого об`єкта в експлуатацію. Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про архітектурну діяльність», будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». За вимогами ст. 28 ЗУ «Про архітектурну діяльність», власники та користувачі об`єктів архітектури зобов`язані отримувати в установленому законодавством порядку документ дозвільного характеру, що дає право на виконання робіт, пов`язаних із реконструкцією, реставрацією чи капітальним ремонтом об`єкта архітектури. Відповідно до положень ст. 1 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», будівництво - нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт об`єкта будівництва. Відповідно до положень ДБН А.2.2-3:2014, реконструкція це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкта будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його технікоекономічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкта в цілому або його частин (за умови їх автономності). Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. В рамках розгляду даної справи судом встановлено, що державна реєстрація права власності на реконструйоване нежитлове приміщення (загальною площею 80.2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2279538751101) за адресою: [ADDRESS] , була проведена без документів про прийняття даного об`єкта в експлуатацію, а подані документи щодо технічної інвентаризації та право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції не були достатніми для проведення державної реєстрації та підтвердження права власності на об`єкт нерухомості.. Отже, із вищезазначених фактів та обставин, суд доходить висновку, що рішення державного реєстратора Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області Єрошенка О.Б. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 29.01.2021 року № 56371156 підлягає скасуванню як таке, що порушує права територіальної громади м. Одеси на земельну ділянку, на якій знаходиться новостворений реконструйований об`єкт самочинного будівництва, а саме одноповерхова прибудова до нежитлового приміщення першого поверху будинку за адресою: [ADDRESS] , розмірами 3,03*5,15 м, та як таке, що прийняте із порушенням законодавства за відсутності документів, що підтверджують виникнення права власності на самочинно збудований (прибудований) об`єкт площею 13,7 кв. м. ІV. Висновок суду щодо позовної вимоги про знесення самочинно збудованого (прибудованого об`єкту). Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки будь які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. З аналізу зазначеної норми вбачається, що будь-які дії, направлені на фактичне використання земельної ділянки без оформлення права власності на земельну ділянку або права постійного користування чи права оренди земельної ділянки в порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", є самовільним заняттям земельної ділянки. Вказані висновки також сформовані у постановах ВС від 20.02.2020 року у справі № 1940/1655/18, від 30.06.2020 року у справі № 2040/6701/18, від 09.02.2021 року у справі № 500/2528/19 та від 01.06.2021 року у справі № 340/461/21. Враховуючи зазначене та те, що Одеською міською радою рішення про надання відповідачу чи/або іншим особам у власність або у користування земельної ділянки за вказаною адресою для будівництва не приймалось, має місце самовільне зайняття земельної ділянки. Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних; розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт; прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; реєстрація права власності на об`єкт містобудування. Проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником. Крім того, згідно зі ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Відповідно до положень абз. 2 ст. 28 Закону України «Про архітектурну діяльність» власники та користувачі об`єктів архітектури зобов`язані отримувати в установленому законодавством порядку документ дозвільного характеру, що дає право на виконання робіт, пов`язаних із реконструкцією, реставрацією чи капітальним ремонтом об`єкта архітектури. Здійснення будівельних робіт на об`єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Згідно зі ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Таким чином, вищевикладені обставини свідчать про здійснення самочинного будівництва без документів, що дають право на виконання будівельних робіт, на земельній ділянці, яка належить до комунальної власності територіальної громади м. Одеси за адресою: [ADDRESS] , яка не була відведена для цієї мети. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда або інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Враховуючи те, що за змістом ст.ст. 316, 317 ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, а відтак виключає це майно з цивільного обороту (правова позиція Верховного Суду України від 30.09.2015 року у справі № 6-286 цс 15). Згідно з п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Пункт 5 вказаної постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначає, що відповідно до вимог статті 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові по справі № 6-130цс13, відповідно до якої у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником отримано право власності. Об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти, не є об`єктами права власності (ч. 2 ст. 376 ЦК України). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-180цс14 об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: 1) земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; 2) відсутній належним чином затверджений проект; 3) під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил. Таким чином, здійснення самочинного будівництва без документів, що дають право на виконання будівельних робіт, та на земельній ділянці територіальної громади м. Одеси, що не була відведена для цієї мети, є підставою для знесення такого об`єкту. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно приписів ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи зі встановлених, на підставі належним чином оцінених доказів, обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку про доведеність позивачем викладених в позові обставин належними, достовірними та допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для задоволені позовних вимог в повному обсязі та захисту порушеного права позивача в судовому порядку. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підстави та

Outcome: approved