Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

06.11.2023 року позивачка звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, в якому просить постановити рішення суду, яким позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно мілолітнього сина [PERSON] , [INFO] В обгрунтування позову посилається на те, що з моменту припинення шлюбних відносин сторони справи мешкають окремо, малолітній син мешкає разом з позивачем, знаходиться на її особистому утриманні. Відповідач свідомо ухиляється від обов`язків щодо виховання сину, не вчиняє жодних дій, не проявляє до нього щонайменшої батьківської турботи. Позивач належним чином виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до малолітнього сина, тоді як відповідач свідомо самоусунувся від їх виконання і взагалі не цікавиться життям сина., їм навіть не відомо його місце перебування. Зазначає, що подача позову про позбавлення батьківських прав направлено на захист інтересів малолітнього сина та відповідає найкращим інтересам дитини. Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 16.11.2023 року відкрито провадження у справі . Зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 27.03.2024 року витребувано у Адміністрації Прикордонної служби України (01034, м.Київ, вул. Володимирська 26) інформацію щодо перетину державного кордону України на виїзд та в`їзд громадянином [PERSON] , [INFO] у період з 01.01.2019 року по 30.10.2023 року - в строк до 27 травня 2024 року Ухвалою суду від 13 червня 2024 року закрито підготовчепровадження посправі , призначено справу до розгляду по суті . Представник позивача надав заяву про розгляд справи без участі позивача та представника, підтримує позовні вимоги . Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, належним чином був повідомлений, відзиву на позов не надав. Від представника Органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та сім`ї надійшла заява про розгляд справи без участі представника , також надано висновок органу опіки та піклування на виконання вимог ухвали суду. Судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку\~ст. 280-281 ЦПК України. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін, відповідно до\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічними засобами не проводиться. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] перебувала з [PERSON] (далі - Відповідач) з 28.08.2013 року по 01.02.2016 року у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами розірваний рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.02.2016 року у цивільній справі № 490/279/16 Від шлюбу сторони мають спільного сина\~[PERSON] , [INFO] . Згідно висновку від 20.06.2024 року - доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . , його батька [PERSON] , [INFO] . Встанволено, батько дитини свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання сина, не виявляє до дитини батьківської турботи, не цікавиться його життям та розвитком. Відповідно до інформації наданої Миколаївським дошкільним навчальним закладом №87 тільки мати дитини [PERSON] цікавиться його розвитком та навчанням, приділяє належну увагу сину. На виконання ухвали Центрального районного суду м.Миколаєва від 27.03.2024 року Головний Центр Обробки спеціальної інформації державної Прикордонної служби України надала інформацію щодо перетину державного кордону України на виїзд та в`їзд громадянином [PERSON] , [INFO] у період з 01.01.2019 року по 30.10.2023 року, з якої вбачається , що [PERSON] останній раз перетинав кордон , а саме виїжджав в пункті пропуску Краківець, 10.03.2021 року і з того часу до України не повертався. Згідно довідки управління освіти Миколаївської міської ради , Миколаївського дошкільного навчального закладу №82 від 24.10.2018 року. вих. №125 , батько не цікавиться успіхами сина [PERSON] . Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства "Центру первинної медико-санітарної допомоги № 2" Дарницького району м.Києва від 24.10.2023р. ( на час звернення до суду позивачка є ВПО) , з якої вбачається , що [PERSON] відвідує лікаря в супроводі матері [PERSON] ,лікар батька дитини не бачила. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом від 06.07.2020 року, виданого Центральним районним судом м.Миколаєва, станом на 27.10.2023 року , складеного державним виконавцем Центрального ВДВС у м.миколаєві заборгованість по аліментах відповідчаа складає 53 287 грн , останній раз аліменти сплачувалися в квітні 2022 року. Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У\~статті 7 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із частиною другою\~статті 155 СК України\~батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частинами першою та другою статті 3 Конвенції про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частин першої та другої\~статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга\~статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Згідно із частиною четвертою\~статті 155 СК України\~ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 164 СК України\~передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої\~статті 164 СК України\~дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У рішенні у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13). Позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання (рішення ЄСПЛ від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11) Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Відповідно до частини третьої статті\~12, частин першої та шостої статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша\~статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша\~статті 77 ЦПК України). За змістом\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У змісті постанови від 26 квітня 2022 року у справі № 520/8264/19 (провадження № 61-19984св21) Верховний Суд погодився із висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки останнім свідомо обрано такі життєві умови, за якими його участь у вихованні дітей є мінімальною та недостатньою, що в свою чергу свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов`язків у розумінні\~статті 164 СК України; відповідач з 2014 року проживає за межами України та з указаного часу не бере участі у вихованні дітей, не піклується про них, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує матеріально, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування дітей, як складову частину виховання; відповідач був достовірно обізнаний про тяжку життєву ситуацію дітей, викликаною хворобою та смертю їх матері, однак не вжив заходів для забезпечення догляду за дітьми, які після смерті матері були позбавлені будь-якого батьківського піклування, що викликало необхідність встановлення опіки над ними та призначення опікуна. Встановивши обставини справи щодо свідомого нехтування свїми обов`язками щодо виховання та утримання сина , відсутність з боку батька жодного інтересу до обставин життя дитини, суд доходить до висновку про те, що наявні підстави, передбачені частиною першою\~статті 164 СК України\~для позбавлення відповідача батьківських прав. З урахуванням якнайкращих інтересів дитини та з огляду на наявність достатніх підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача має бути стягнутий судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved