Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

Орган опіки та піклування Луцької міської ради (далі - Орган опіки та піклування ЛМР, позивач) через свого представника звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування вимог вказує, що у серпні 2023 року до Органу опіки та піклування ЛМР вперше надійшло повідомлення про неналежне виконання батьківських обов`язків відповідачами по відношенню до їх доньки [PERSON] , [INFO] . Службою у справах дітей були наданні рекомендації з приводу виправлення ситуації в сім`ї. В подальшому до органу опіки почала надходити інформація про вчинення домашнього насильства [PERSON] по відношеню до [PERSON] (бабусі малолітньої [PERSON] , власника житла за адресою місця проживання відповідачів) в присутності дитини. Крім того, [PERSON] повідомляла, що [PERSON] та [PERSON] не сплачують комунальні платежі, зловживають алкогольними напоями, неналежно доглядають за донькою. Під час чергового відвідування сім`ї, позивачем було виявлено незадовільний санітарно-гігієнічний стан помешкання, а також факт перебування батьків дівчинки в стані алкогольного сп`яніння. [PERSON] була взята на облік як така, що перебуває в складних життєвих обставинах. 18.07.2024 року на засідання комісії відповідачі не з`явились, [PERSON] привела бабуся, яка повідомила, що батьки дитини мають борг за комунальні послуги понад 65000 грн., не працюють, догляд за дитиною перекладають на неї. По поведінці [PERSON] було видно, що неналежна поведінка батьків негативно впливає на стан її психологічного здоров`я. За результатами засідання комісії було прийнято рішення про підготовку висновку про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав. На підставі наведеного, позивач просить суд, позбавити відповідачів батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] , передати малолітню Іванну органу опіки та піклування ЛМР для подальшого влаштування дитини до сімейних форм виховання, стягнути з відповідачів (з кожного по окремості) аліменти на утримання [PERSON] в розмірі по частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття на рахунок дитини в АТ «Ощадбанк». Представник позивача до початку судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просив задовольнити вимоги та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не повторно з`явились з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . На разі, [PERSON] взята на облік як така, що перебуває у складних життєвих обставинах у зв`язку з тим, що батьки неналежно виконують батьківські обов`язки (а.с.8), та влаштована в сім`ю [PERSON] до вирішення питання щодо позбавлення батьків дитини батьківських прав. Із висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради № 194 від 19.07.2024 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню доньки. Батьки дівчинки зловживають алкогольними напоями, не працюють, мають заборгованість зі сплати комунальних послуг. Обов`язки з виховання дитини перекладають на її бабусю (а.с.6-7). З акту про обстеження умов проживання від 02.04.2024 року вбачається, що сім`я проживає в двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання дитини з часу останнього візиту інспекції погіршились. Батьки перебували в стані алкогольного сп`яніння, санітарно-гігієнічний стан помешкання потребує покращення (неприємний запах, брудний посуд, порожні пляшки з-під алкоголю) (а.с.13). Вказане також стверджується даними фото таблиці, наявної в матеріалах справи. З даних АСДС також вбачається вчинення домашнього насильства [PERSON] по відношенню до [PERSON] в присутності дитини, а також факти притягнення його до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків. Наведені обставини свідчать про те, що відповідачі свідомо ухиляються від виховання [PERSON] , не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, матеріально не забезпечують. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 20 ( v0020700-08 ) від 19.12.2008 року ) роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. За приписами ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідачі жодних доказів на спростування доводів позивача не надали та у судове засідання для розгляду справи по суті не з`явились, що, на думку суду, свідчить про їх байдуже ставлення до сина. Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині позбавлення [PERSON] , [PERSON] батьківських прав є підставними та підлягають до задоволення. Щодо питання встановлення опіки над дитиною, суд зазначає наступне. На момент розгляду справи [PERSON] виповнилось 10 років (11 місяців та 28 днів). Згідно зі статтею 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України. Згідно зі статтею 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до статті 64 ЦК України, опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування. Відповідно до статті 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Враховуючи інтереси дитини, суд вбачає наявність підстав для передачі малолітньої Іванни органу опіки та піклування ЛМР для подальшого влаштування дитини до сімейних форм виховання. Щодо вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнені з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. З ч. 3 ст. 180 СК України вбачається, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджується у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників з ким проживає дитина. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» встановлено, що з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 2563 гривні, дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. З огляду на наведене, враховуючи особу платників аліментів, засади розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що з відповідачів (з кожного окремо) слід стягувати аліменти в розмірі по частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання [PERSON] , починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення нею повноліття на особистий рахунок дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Із наведеного слідує, що при зверненні до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на наведене, з відповідачів слід стягнути в дохід держави судовий збір в загальному розмірі 3028 грн.

Outcome: approved