Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить зняти арешт та заборону відчуження з належного [PERSON] житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] накладений 23.06.1986 року радгоспом ім ХХІІ з`їзду КПРС (архівна справа № реєстра 120565, внут.№9601452F29F14921E5F2E) а також вилучити інформацію про вказаний арешт з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (запис про обтяження за реєстраційним номером 3423354, зареєстрований 06.07.2006 року Білозерською районною Державною нотаріальною конторою) та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на житло від 30.03.2006 року належав будинок [ADDRESS] .Право власності на вказаний будинок 21.04.2006 року зареєстроване в ХДБТІ в реєстрову №2 за реєстровим №417. 12.07.2012 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений Правдинською сільською радою Білозерського району Херсонської області за реєстровим №26, згідно якого все належне йому майно [PERSON] заповів позивачці та [PERSON] , [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] , яка має право на обов`язкову частку у спадщині. Позивачка була зареєстрована та проживала разом зі спадкодавцем на момент його смерті, тому фактично прийняла спадщину після його смерті. Під час оформлення свідоцтва про право на спадщину позивачу стало відомо, що 23.06.1986 року радгоспом ім ХХІІ з`їзду КПРС на вказаний будинок було накладено обтяження (архівна справа № реєстра 120565, внут.№9601452F29F14921E5F2E). 06.07.2006 року Білозерською районною Державною нотаріальною конторою вказана заборона за реєстраційним номером 4323354 внесена до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. З вказаного документі вбачається, що власником майна, на яке накладено обтяжено є [PERSON] , який на даний час помер. Позивач вказала, що її батько [PERSON] отримав переселенський квиток до радгоспу ім.ХХІІ з`їзду КПРС, на підставі якого видано спірний переселенський житловий будинок з господарськими будівлями. Держбанк СРСР надавав колгоспам і радгоспам кредити на будівництво житлових будинків з надвірними спорудами і на купівлю корів або іншої рогатої худоби для сімей переселенців. Побудовані за рахунок Держбанку СРСР жилі будинки з надвірними будинками переходили у власність переселенців. [PERSON] належним чином зареєстрував право власності на вказний будинок, тому позивач вважає, що арешт було накладено без законних підстав. Ухвалою суду від 02.05.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання . Ухвалою суду від 01.10.2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечувала, при цьому вказала, що не вважає себе відповідачем.. Третя особа в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи Дослідивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 15 ЦК визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема припинення дії, яка порушує право, та відновлення становища, яке існувало до порушення. Судом встановлено, [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджено свідоцтвом про право власності, виданим 30.03.2006 року Правдинською сільською радою Білозерського району, на підставі Рішення виконкому Правдинської сільської ради Білозерського району Херсонської області. Право власності на вказаний будинок зареєстроване в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації 21.04.2006 року, номер запису 417 в книзі 2, що підтверджено Витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно ХБТІ №10469636. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), серія [NUMBER] . Позивачка є дочкою померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] та свідоцтвом про одруження, серія [NUMBER] . [PERSON] є спадкоємцем 7/8 часток майна, а саме житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 21.12.2023 року., зареєстрованим в реєстрі за №253. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно Відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №3423354 на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] 06.07.2006 року зареєстровано реєстратором Білозерською державною нотаріальною конторою обтяження на підставі бн.бн. 23.06.1982,Р-н ім 22 з`їзду КПРС. Власник майна [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим Правдинською сільською радою Білозерського району Херсонської області, серія [NUMBER] . За змістом ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Підпунктами 4.15. та 4.18. п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністра юстиції України за №296/5 від 22.02.2012, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Отже, існування безпідставного арешту спадкового майна є перешкодою в реалізації прав Позивача, так як унеможливлює проведення державної реєстрації права власності на успадковану від батька квартиру. Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини встановлені ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем на нерухоме майно, на яке накладено арешт. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За змістом ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права власності. Зокрема, встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували обґрунтованість подальшого існування заборони відчуження, накладеного на майно, що належало спадкодавцю. Отже, наявність накладеного обтяження порушує права позивача на вступ у спадщину, що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки підстави накладання арешту відпали, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту. На підставі викладеного, ст. ст. 3, 15, 16, 321, 328, 391,1216,1217,1268,1296,1297 ЦК України,

Outcome: approved