Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , діючи через свого представника - адвоката Костюченка В.К., звернулися з позовом до Новгород-Сіверського районного суду в якому просили визнати за ними право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 85,8 кв. м., житловою площею 42,7 кв.м., до якої входять: веранда І площею 3,1 кв.м., вітальня 3-1 площею 17,4 кв.м., санвузол 3-2 площею 4,9 кв.м, кухня 3-3 площею 11,5 кв.м., кімната 3-4 площею 10,7 кв.м., кімната 3-5 площею 19,7 кв.м., коридор 3-6 площею 6,2 кв.м., кімната 3-7 площею 12,3 кв.м., по 1/3 частці за кожним. В обґрунтування позовних вимог зазначають, що являються співвласниками квартири [ADDRESS] , володіють квартирою на праві спільної часткової власності, кожному з співвласників належить по 1/3 частці квартири, що підтверджується Свідоцтвом про право власності. На час приватизації квартири (фізично являли собою кімнати в гуртожитку) вона мала загальну площу 48,6 кв.м., житлову площу 32,0 кв.м., до її складу входили передпокій 1-1 площею 5,9 кв.м., кухня 1-2 площею 10,7 кв.м., житлові кімнати 1-2 площею 17,9 кв.м., та кімната 1-3 площею 19,7 кв.м. Рішенням виконавчого комітету від 16.02.2006 року одному з співвласників [PERSON] був наданий дозвіл на розширення квартири за рахунок прибудови на раніше відведеній земельній ділянці. Згідно дозволу на виконання робіт, роботи з будівництва прибудови мали бути виконані до 16.02.2008 року. Проте прибудова була фактично завершена будівництвом в 2010 році, що підтверджується технічним паспортом. Позивачі є співвласниками (кожному належить по 1/3 частки) земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0376 га з кадастровим номером 7423610000:00:009:0300 за адресою: [ADDRESS] , на якій розташована квартира. Фактично спірна квартира з урахуванням її добудови є реконструйованим об`єктом, можливість введення її в експлуатацію у позивачів відсутня через відсутність дозволу на виконання будівельних робіт. З приводу введення в експлуатацію квартири позивачі звертались до уповноваженого органу - Державної інспекції Архітектури та містобудування України та отримали роз`яснення про відсутність можливості введеня в експлуатацію реконструйованої квартири через відсутність будівельного паспорту та дозволу на виконання будівельних робіт. У зв`язку з викладеним у позивачів виникла необхідність звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 30.11.2023 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору було залучено Державну інспекцію архітектури та містобудування України. У судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не з`явились, але їх інтереси в суді представляє адвокат Костюченко В.К., який позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача Новгород-Сіверської міської ради Петренко І.М. у судове засідання не з`явився, попередньо подав до суду заяву з проханням справу розглядати без участі представника відповідача, так як міська рада визнає позов у повному обязі та не заперечує проти його задоволення. Третя особа - Державна інспекція Архітектури та містобудування України не забезпечила явку свого представника у судове засідання, попередньо надали до суду письмові пояснення по суті позову, які просили врахувати під час ухвалення рішення. Вирішуючи справу, суд виходить з наступного: Згідно зі ст. 382 Цивільного кодексу України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Як встановлено в судовому засіданні, позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] , кожному із них належить по 1/3 частці спільної квартири, про що свідчить копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 30.01.2006 року та копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно «Новгород-Сіверського міжміського бюро технічної інвентаризації №9691763 від 30.01.2004 року (а.с.10,11). На момент приватизації, житлова площа квартири становила 32 кв.м., а загальна - 48,6 кв.м.. Квартира складалась з передпокою 1-1 площею 5,9 кв.м., кухні 1-2 площею 10,7 кв.м., житлової кімнати 1-4 площею 12,3 кв.м., та кімнати 1-3 площею 19,7 кв.м. (а.с.15-16). Також, позивачам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часкової власності, по 1/3 частки кожному, належить земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0376 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 7423610000:00:009:0300 (а.с.13,14,15). Згідно виготовленого 27.07.2022 року технічного паспорту на квартиру по [ADDRESS] вбачається, що загальна площа кватири після реконструкції становить 85,8 кв.м., в тому числі житлова - 42,7 кв.м., допоміжна 40,0 кв.м.. Реконструйована квартира складається з: веранди І площею 3,1 кв.м., вітальні 3-1 площею 17,4 кв.м., санвузла 3-2 площею 4,9 кв.м, кухні 3-3 площею 11,5 кв.м., кімнати 3-4 площею 10,7 кв.м., кімнати 3-5 площею 19,7 кв.м., коридора 3-6 площею 6,2 кв.м., кімнати 3-7 площею 12,3 кв.м. (а.с. 21-22). Згідно рішення виконавчого комітету Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області № 22 від 16.02.2006 року, [PERSON] було надано дозвіл на прибудову до будинку розміром 10,0 х 4,0 м. на раніше виділеній земельній ділянці (рішенням 24 сесії Новгород-Сіверської міської ради від 31.01.2006 року по [ADDRESS] . Що також підтверджується Актом виносу земельної ділянки в натурі від 01.03.2006 року, генеральним планом земельної ділянки від 03.03.2006 року, дозволом на виконаня робіт, згідно якого дата закінчення робіт - 16.02.2008 року (а.с.17,18,19,20). Згідно відповіді Державної інспекції архітектури та містобудування України на звернення [PERSON] щодо відновлення доступу до Реєстру будівельної діяльності і виготовлення будівельного паспорту, останній з посиланням на ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» було повідомлено, що вирішення порушеного питання виходить за межі компетенції ДІАМ, а також роз`яснено пункт 1 останови Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 року №722 «Деякі питання здійснення дозвільних та реєстраційних процедур у будівництві в умовах воєнного стану», а саме, що будівництво індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) площею до 500 кв. метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки за рішенням замовника відповідно до містобудівної документації на місцевому рівні, а у разі відсутності затвердженої містобудівної документації на місцевому рівні - відповідно до цільового призначення земельної ділянки та обмежень у використанні земель, визначених Законом України "Про охорону культурної спадщини", може здійснюватися замовником без отримання будівельного паспорта забудови земельної ділянки. У такому разі замовник звертається до архітектора або інженера-проектувальника, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат, на підставі укладеного між ними договору, архітектор або інженер-проектувальник забезпечує створення та/або завантаження до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (далі - Електронна система) з накладенням кваліфікованого електронного підпису схеми намірів забудови земельної ділянки (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, відстані до меж сусідніх земельних ділянок та розташованих на них об`єктів, інженерних мереж і споруд, фасади та плани поверхів об`єктів із зазначенням габаритних розмірів, перелік систем інженерного забезпечення, у тому числі автономного, що плануються до застосування, тощо), створеної з дотриманням вимог законодавства, будівельних норм і правил (а.с.23-24). З надісланого до суду висновку експерта Людмили Беляєвої №13/2024 від 23.08.2024 року за результатами проведення будівельно-технічного дослідження за зверненням позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , експерт дійшла висновку, що виконана реконструкція квартири [ADDRESS] , відповідає вимогам нормативних документів, чинних на території України, які діяли на момент будівництва та чинним будівельним нормам України, а саме ДБН В2.2-15-2019 «Житлові будинки. Основні положення», ДБН В.2.5-20-2018 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Зовнішіні мережі і споруди. Газопостачання», відповідає вимогам протипожежних норм і правил та відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації. Проведені будівельні роботи капітальні, надійні. Фізичний стан оцінюється як задовільний. Дефектів та пошкоджень у конструкціях будівлі не виявлено. За результатами проведення технічного обстеження об`єкта встановлена його відповідність вимогам надійності і довговічності, можливості його подальшої безпечної експлуатації, дефекти та пошкодження, які перешкоджають нормальній експлуатації, знижують несучу здатність та довговічність відсутні. Статтею 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Отже, згідно з ст. 331 Цивільного кодексу України для того, щоб новостворене майно стало об`єктом цивільно-правових відносин, потрібно виконання трьох умов: 1) завершення будівництва; 2) прийняття до експлуатації; 3) державна реєстрація. Доки ці умови не виконано, особа вважається лише власником матеріалів, обладнання тощо, яке було використано у процесі цього будівництва (створення майна) (ч. 3 ст. 331 ЦК України). Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі N6-1328цс15, згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Зазвичай особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього ч. 2 ст. 376 ЦК України). На час звершення будівництвом прибудови в 2010 р. діяв «Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №923 від 08.10.2008 року, яким було передбачено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів здійснюється на підставі сертифіката відповідності, що видається Держархбудіспекцією та її територіальними органами. Сертифікат відповідності - документ, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. Частиною 3 ст. 375 ЦК України передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Враховуючи, що позивачі є співвласниками земельної ділянки, на якій розташоване самочинно збудоване нерухоме майно, місце знаходження якого не порушує права інших осіб, та дане нерухоме майно відповідно до висновку експерта придатне для подальшої експлуатації відповідає державним будівельним нормам, стандартам і правилам, представник відповідача - Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області заперечень з приводу заявленого позову не подав, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з вимог ч. 9 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Суд вважає, що спір виник внаслідок неправомірних дій самих позивачів - здійснення будівництва без отримання дозволу на початок виконання будівельних робіт, отже судові витрати слід покласти на них. На підставі викладеного,

Outcome: approved