Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

[PERSON] , діючи на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії СВ №1097836 від 16.08.2024 та в інтересах позивача, 16.08.2024 р. засобами поштового зв`язку, звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача на користь [PERSON] , аліментів на утримання повнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходу/ щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову до суду та до закінчення навчання, але не більше ніж як до досягнення дитиною 23 років. Позовні вимоги мотивовані тим, що дитина проживає з позивачем, продовжує навчатися у Чернігівському кооперативному фаховому коледжі Чернігівської облспоживспілки за денною формою здобуття освіти та потребує матеріальної допомоги, оскільки не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Крім того, позивач щороку сплачує за навчання сина, і згідно договору про надання освітніх послуг №62 від 04.08.2021 вартість платної освітньої послуги на 2024-2025 навчальний рік становить 18200 грн. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча взмозі її надавати. Ухвалою суду від 03\~вересня 2024\~року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвала про відкриття провадження отримана сторонами, відповідно до приписів ч.6 ст.272 ЦПК України. (а.с.23, 25, 40) Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк надав відзив на позовну заяву, в якому позов визнав частково та згоден сплачувати 1/8 частину заробітку (доходу) в рахунок аліментів, починаючи з 16.08.2024 і до закінчення дитиною навчання, а саме до 30.06.2025, вказує, що обов`язок утримувати повнолітню дитину, що продовжує навчання покладено на обох батьків, син з позивачем з 2022 року проживають за кордоном де отримують фінансову допомогу, у той же час у відповідача на утриманні перебуває малолітня донька, [PERSON] , [INFO] . Представником позивача у встановлений судом строк надано відповідь на відзив, відповідно до якої сторона позивача наполягає на задоволенні позовних вимог до відповідача, вказуючи, що починаючи з 12.02.2024, на підставі судового наказу, з [PERSON] стягувались аліменти у розмірі саме частини всіх видів заробітку /доходу/ щомісячно, і за весь час від дати видачі наказу і до досягнення [PERSON] повноліття, відповідач не звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, хоча мав на це право, а також у відзиві не зазначив, що немає можливості утримувати сина, чи про зміну свого майнового стану. Хоча [PERSON] з сином і перебувають за кордоном через військовий стан, проте жодної матеріальної допомоги не отримують. [PERSON] продовжує навчання, і у зв`язку з початком нового навчального року у позивача з`явились додаткові витрати пов`язані з забезпеченням необхідних умов для дистанційного навчання сина, однак матеріальних можливостей [PERSON] для забезпечення [PERSON] всім необхідним, задоволення його культурних потреб та підтримання достатнього рівня життя недостатньо. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає, що позовні вимогипідлягають частковому задоволенню, за наступних підстав та міркувань. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 28 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського районного управління юстиції, актовий запис №88, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії « [NUMBER] (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про народження серії « [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). 26 вересня 2013 року позивач уклала шлюб з [PERSON] і після державної реєстрацію шлюбу отримала прізвище « [PERSON] », підтвердженням чого є копія свідоцтва про шлюб серії « [NUMBER] (а.с.9). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №4583 від 30.06.2021, [PERSON] , [INFO] з 23.11.2013 року і по теперішній час є зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). На час розгляду справи [PERSON] є студентом за денною формою здобуття освіти за освітньо-професійною програмою 181 «Харчові технології» за спеціальністю 181 «Харчові технології» (спеціалізація Виробництво борошняних, кондитерських виробів та харчових концентратів) Чернігівського кооперативного фахового коледжу Чернігівської облспоживспілки. Навчається на платній основі. Термін навчання з 01 вересня 2021 до 01 липня 2025 року. Вартість платної освітньої послуги за 2024-2025 навчальний рік становить 18200 грн. (а.с.11-15) З копії судового наказу ЄУ№748/687/24, провадження №2-н/748/102/24, слідує, що з відповідача, [PERSON] , на користь позивача, [PERSON] , стягувались аліменти на утримання дитини [PERSON] , в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 12 лютого 2024 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.38). З долученої до відзиву на позовну заяву копії свідоцтва про народження серії « [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.31) Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка або син, а також самі дочка або син, які продовжують навчання. За таких обставин, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежного від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В п.20 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №3\~від 15\~травня 2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У відповідності до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Як слідує з доводів позову та доданих до нього документів [PERSON] має зареєстроване місце проживання разом з матір`ю, навчається на денній формі здобуття освіти на контрактній основі, а отже потребує матеріальної допомоги, з доданих заперечень відповідача не встановлено, що його син має значний дохід і не потребує матеріальної допомоги. Також, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки є особою працездатного віку та має дохід. Враховуючи досліджені судом обставини справи, доводи позову та заперечення відповідача, з урахуванням матеріального та сімейного стану відповідача, наявність на утриманні у відповідача малолітньої доньки, стану здоров`я відповідача, матеріального стану сина, те, що обов`язок по утриманню [PERSON] є рівною мірою як батька так і матері, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягають аліменти в розмірі 1/6 частини всіх його доходів з часу подання позивачем заяви і до закінчення дитиною навчання, тобто до 01 липня 2025 року. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення матеріальних потреб повнолітньої дитини, яка навчається, виходячи з доходу відповідача, та не порушить прав сторін. Водночас позивач в позові просила стягнути з відповідача аліментів в розмірі, який не може бути меншим , ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Так, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час частина 1 статті 6 СК України визначає, що \~правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Таким чином, вимога позивача щодо стягнення аліментів у розмірі не менше від 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не підлягає задоволенню, оскільки син вже є повнолітнім. Виходячи з вище викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В той же час, вимог про стягнення додаткових витрат позивач не заявила. Згідно з\~ст.141 ЦПК України\~суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial