Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

До Чугуївського міського суду Харківської області надійшла позовна заява представника позивача [PERSON] адвоката Меркулової Н.А. до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів в сумі 214030,11 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 03.04.2014 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до їх повноліття, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду - 20.02.2014. 24.11.2014 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження № 45581500 з примусового виконання виконавчого листа №617/300/14-ц, виданого за вказаним судовим рішенням 28.07.2014. Розмір заборгованості Відповідача по аліментам розраховано державним виконавцем за період з 20.02.2014 по 27.07.2023 року включно та становить 214030,11 гривень. Оскільки, станом на день звернення з цим позовом судове рішення не виконано добровільно, у Позивача виникло право на стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів у розмірі 100% заборгованості, а саме 214030,11 гривень. Враховуючи, передбачені Сімейним кодексом України (надалі - СК України) обмеження щодо стягнення суми неустойки (пені), яка не може бути більшою 100% заборгованості, Позивачка в позовній заяві просить стягнути з Відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 214030,11 гривень, це сума розрахунку пені за 2021-2022 роки. Представник позивача [PERSON] адвокат Меркулова Н.А. подала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за відсутності позивача та її представника. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток та оголошенням про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Заочним рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 03.04.2014 з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Рильск Курської області, Росія, ідентифікаційний номер - [NUMBER] який на даний час відбуває покарання в Холодногірській виправній колонії №18, яка знаходиться за адресою: вул. Рубанівська, буд.4, м. Харків, на користь [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , уродженки м. Вовчанська Харківської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: [ADDRESS] , на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до їх повноліття, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду 20.02.2014 року та 22.07.2014 видано виконавчий лист № 617/300/14-ц року. Державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Вовчанського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження № 45581500. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам заступника начальника Вовчанського відділу державної виконавчої служби заборгованість за період з 20.02.2014 по 27.07.2022 рік становить: 214030,11 грн. борг по аліментам. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абз. 1 ч. ст. 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. УСК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного суду України від 03.04.2019 року, справа №333/6020/16-ц, провадження №14-616цс18, пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Тлумачення ст. 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У вказаному розрахунку державного виконавця чітко відображений хід нарахування аліментів за період з 20 лютого 2014 року по 27 липня 2023 року. Суд погоджується з доводами позивача, які знайшли своє підтвердження в сукупності зібраних доказів в матеріалах справи про існування заборгованості зі сплати аліментів, що також не заперечується стороною відповідача та погоджується з наданим позивачем розрахунком пені за період з грудня 2021 року по січень 2022 року. Тому, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 196 СК України, відповідно до вимог якої розмір пені повинен бути не більшим 100% заборгованості, а згідно розрахунку позивача заборгованість за пенею складає 229378,55 гривень, оскільки розмір заборгованості по аліментам станом на 27 липня 2022 року складає 214030,11 гривень, то, відповідно, і розмір неустойки (пені), яка підлягає стягненню, становитиме 214030,11 гривень, таким чином суд приходить до висновку про повне задоволення позовних вимог позивача. Оскільки позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду із позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача.

Outcome: approved