Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 28 квітня 2018 року вони уклали шлюб, який був зареєстрований Южноукраїнським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №70. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю. Спору щодо місця проживання сина не має. Спільне життя з відповідачем не склалося, з 2023 року сімейні стосунки припинилися, проживають окремо через відсутність почуттів один до одного. Шлюб існує лише формально. Подальше сумісне проживання та збереження сім`ї не можливе, оскільки позивач з відповідачем не бажають зберегти сім`ю. Ухвалою суду від 12.07.2024 року позовна заява прийнята та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву у якій просив справу розглядати за його відсутністю, позовні вимоги підтримує, також просив суд не стягувати судові витрати з відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена в установленому законом порядку. Оскільки відповідач з поясненнями чи запереченнями (відзивом на позов) щодо позовних вимог до суду не звертався, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З письмових матеріалів встановлено, що 28 квітня 2018 року позивач з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований Южноукраїнським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №70. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю. Спільне життя з відповідачем не склалося, з 2023 року сімейні стосунки припинилися, проживають окремо через відсутність почуттів один до одного. Шлюб існує лише формально. Подальше сумісне проживання та збереження сім`ї не можливе, оскільки позивач з відповідачем не бажають зберегти сім`ю. Подальше спільне життя позивача з відповідачем, як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Спірне питання регулюється ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу, з`ясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. Подружжя не підтримує шлюбні стосунки та не бажає зберегти шлюб, що свідчить про відсутність підстав для надання строку на примирення. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved