Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Крикунов О.В. звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON] безвісно відсутньою. Представник заявника вимоги заяви мотивує тим, що [PERSON] , [INFO] є мати заявника. Останні 5 років [PERSON] проживала разом з [PERSON] (сином), його дружиною [PERSON] , дітьми заявника: [PERSON] , 2003 року народження, [PERSON] , 2008 року народження, [PERSON] , 2019 року народження за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , постійно проживала на території України (мала посвідку на постійне місце проживання на території України) та виїхала 23.02.2022 року до м. Москва російської федерації для отримання пенсійного забезпечення. Вже майже два роки, як [PERSON] не виходить на зв`язок, місце її знаходження невідоме. [PERSON] звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою в 2023 році. Було відкрито кримінальне провадження № 12023111140000087 від 30.01.2023 року, визначено орган досудового розслідування Відділ поліції № 1 Обухівського РУП ГУНП Київської області. В даному кримінальному провадженні ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області було виготовлено/розіслано орієнтування всім абонентам електронної пошти щодо [PERSON] . Матеріалами кримінального провадження підтверджується, що працівниками поліції вживалися заходи щодо розшуку [PERSON] та була оголошена в розшук від 01.02.2023 року у вищевказаному кримінальному провадженні. Таким чином, [PERSON] перебуває у розшуку, але станом на день подання заяви до суду за весь час кримінального провадження, жодних даних щодо місця її перебування не встановлено. Метою подання цієї заяви заявник зазначає усунення невизначеності у правовідносинах за участю особи, яка тривалий період відсутня за місцем свого проживання і місцем знаходження якої невідоме. Таким чином, оскільки [PERSON] на зв`язок не виходить тривалий час, інших родичів прямого ступеню відсутні, на даний час її місце перебування не встановлене, вважає існують підстави визнання її безвісно відстуньою. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.12.2023 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження за участю присяжних (а.с. 23). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12.02.2024 року заяву [PERSON] залишено без руху з наданням заявнику строку протягом п`яти днів з дня її отримання для усунення недоліків позову (а.с. 42-45). 23.02.2024 року від представника [PERSON] адвоката Крикунова О.В. до суду надійшла заява на усунення недоліків із уточненою заявою в якій просили визнати [PERSON] безвісно відсутньою (а.с.49-58). Також було подано клопотання про витребування доказів (а.с.59-60). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.05.2024 року було здійснено автоматичне визначення іншого присяжного замість [PERSON] (а.с.71). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.05.2024 року клопотання представника [PERSON] [PERSON] про витребування доказів, задоволено частково. Витребувано у Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області інформацію про наявність громадянства України, втрати громадянства України з набуттям іноземного громадянства стосовно [PERSON] , [INFO] , громадянки російської федерації, зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] ; від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетин кордону України; витребувано у Державної податкової служби України інформацію чи отримувала доходи громадянка російської федерації [PERSON] ; у Васильківської міської ради інформацію про проживання чи не проживання громадянки російської федерації [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; у Васильківського відділу РАЦС інформацію, щодо реєстрації факту смерті громадянки російської федерації [PERSON] (а. с. 80-82). 21.05.2024 року до суду від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надійшов лист із уточнення даних (а.с.101-102). 23.05.2024 року від Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області надійшла до суду витребувана інформація на виконання ухвали суду (а.с.103). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12.06.2024 року повторне клопотання представника [PERSON] [PERSON] про витребування доказів, задоволено частково (а.с.120-122). 15.07.2024 року від Управління «Центр надання адміністративних послуг» Васильківської міської ради Київської області до суду надійшла витребувана ухвалою суду інформація (а.с.132). 31.07.2024 року до суду від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надійшла витребувана інформація (а.с.133). 22.08.2024 року до суду від Державної податкової служби України надійшла витребувана інформація (а.с.148-149). 06.09.2024 року до суду від Васильківського відділу РАЦС надійшла витребувана інформація (а.с.152). 29.09.2024 року до суду від відділу поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київської області надійшла копія матеріалів кримінального провадження №12023111140000087 від 30.01.2023 році (а.с.155-168). Представник [PERSON] адвокат Крикунов О.В. в судове засідання призначене на 17.10.2024 року не з`явився, направив до суду заяву в якій просив розгляд заяви проводити без їх участі, вимоги заяви підтримує та просив задовольнити (а. с. 142). Представник заінтересованої особи Васильківського відділу ДРАЦС в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ), в судове засідання, призначене на 17.10.2024 не з`явився. У матеріалах справи наявна заява про розгляд справи, без участі їх представника (а. с. 173). Представник Васильківської міської ради Київської області в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, направили до суду заяву в якій просили розглядати справу за відсутності представника Васильківської міської ради за наявними документами та доказами (а. с. 36). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. [PERSON] , [INFO] , є громадянкою російської федерації, що підтверджується копією паспорту (а. с. 7). 23.02.2022 року [PERSON] виїхала до м. Москава російської федерації для отримання пенсійного забезпечення, що підтверджується копією квитка від 20.02.2022 року (а.с. 8) Відповідно до витягу з ЄРДР [PERSON] звернувся до правоохоронних органів з заявою, на підставі чого було відкрито кримінальне провадження № 12023111140000087 від 30.01.2023 року (а. с. 9). Матеріалами кримінального провадження підтверджується, що правоохоронними органами вживалися заходи щодо розшуку [PERSON] , та від 01.02.2023 року [PERSON] оголошено в розшук (а. с. 155-168). Також, з пояснень відібраних у [PERSON] від 31.01.2023 року, вбачається що заявник востаннє спілкувався з [PERSON] через мобільний телефон, через додаток «Вайбер», тоді [PERSON] повідомила, що знаходиться в готелі «Арена» м. Москва та після того зв`язок був втрачений, більше вона на зв`язок не виходила. Заявник востаннє бачив [PERSON] 23.02.2022 року коли вона виїхала на маршрутному таксі та поїхала на центральний автовокзал м. Києва, звідки автобусом мала їхати до м. Москва, щоб отримати пенсійне забезпечення (а. с. 20, 157, 166-167). Як вбачається із постанови старшого слідчого СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції Бурковської С.М. від 16.10.2023 року кримінальне провадження було закрито, оскільки [PERSON] , [INFO] , є громадянкою російської федерації, та самостійно придбала квіток на 23.02.2022 року автобус до м. Москва російської федерації та направилася до російської федерації, а тому самостійно залишила територію України та не було встановлено факту, що відносно неї ніяких протиправних діянь не вчинялися (а.с.168). Як вбачається з відповіді Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області інформація щодо належності до громадянства України, припинення громадянства України з набуттям громадянства іноземної держави відносно [PERSON] , відсутня (а. с. 103). Згідно відповіді Управління «Центр надання адміністративних послуг» Васильківської міської ради Київської області від 12.07.2024 року стосовно зареєстрованого місця проживання [PERSON] вбачається, що відомості відсутні (а. с. 132). З інформації наданої Державною прикордонною службою України від 12.06.2024 року вбачається, що [PERSON] , громадянка російської федерації перетнула кордон 23.02.2022 о 23:11, а саме виїзд в с. Бачівськ на лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України (а. с. 133). Як вбачається із відповіді Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Васильківського відділу РАЦС, що в архіві відділу актового запису про смерть відносно [PERSON] , [INFO] за період з 01.02.2022 року по 13.05.2024 року не виявлено (а.с. 152, 169). Відповідно до фотокопії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.12.2016 року громадянка російської федерації [PERSON] придбала земельну ділянку, загальною площею 0,0664 гектара, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3210700000:05:032:0004, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.57-58). Відповідно до ст. 15 ЦК України,кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 4 ЦПК України,кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України,суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадах. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Предметом доказування у справі про оголошення фізичної особи безвісно відсутньою є обставини, які підтверджують відсутність відомостей про місцеперебування особи у місці її постійного проживання протягом одного року, вживання заявником заходів до розшуку особи, неможливість встановлення місця знаходження даної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 1 ст. 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Відповідно до ч. 1 ст. 306 ЦК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29 серпня 2019 року у цивільній справі №225/2576/17 (провадження №61-30491св18), безвісна відсутність це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалось встановити місця її знаходження (переживання). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставою для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 України; наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісною відсутньою. Положення статті 43 ЦК України передбачають перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймала заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. Також, належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (постанова Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц). Таким чином, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Під час розгляду справи суду необхідно з`ясувати місце постійного проживання особи на час її зникнення, заходи, які приймала заявник для встановлення місцезнаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Відповідно до статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Суд зазначає, що саме на заявника покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав заяви довести в суді ті обставини на які він посилається, як на підставу своїх вимог і відповідно, що наявні підстави для застосування до спірних правовідносин відповідних положень чинного законодавства України. Тобто, заявник повинен довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ЦПК України, зазначені ним обставини. Як вбачається із поданої до суду заяви про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, підставою для звернення заявника із вказаною заявою є необхідність усунення невизначеності у правовідносинах за участю особи, яка тривалий період відсутня за місцем свого проживання і місцем знаходження якої невідоме. Однак, суд зазначає, що заявником не надано беззаперечних доказів, що адреса [ADDRESS] була останнім постійним місцем проживання громадянки російської федерації [PERSON] . Зокрема матеріали справи не містять: актів постійного проживання, та інших документів з яких можливо було б встановити факт дійсного проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Так, з матеріалів справи судом встановлено, що громадянка російської федерації [PERSON] 23 лютого 2022 року самостійно виїхала через лінію розмежування з тимчасово окупованої території України до м. Москви, що підтверджується наданої інформацією Державної прикордонної служби України від 12.06.2024 року (а.с.133) та наданими протоколами допиту потерпілого [PERSON] (а.с.166-167). Крім того з постанови про закриття кримінального провадження № 12023111140000087 від 30.01.2023 року вбачається, що встановленого факту зникнення [PERSON] не має, а є лише підтвердження, що остання самостійно залишила територію України та направилась до російської федерації (а.с.168). В матеріалах цивільної справи відсутні також докази на підтвердження того, що заявник вживав заходи, спрямовані на розшук громадянки російської федерації [PERSON] , яка самостійно туди виїхала, зокрема, що він звернувся з відповідною заявою до місцевого правоохоронного органу за місцем перебування в російської федерації. Враховуючи, що суд позбавлений можливості це зробити, оскільки Законом України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», який набрав чинності 23.12.2022, дію вказаної Конвенції у відносинах з російською федерацією та республікою Білорусь зупинено. Окрім того у зв`язку з ескалацією росією широкомасштабної збройної агресії проти України дипломатичні відносини з російською федерацією розірвано нотою МЗС України від 24 лютого 2022 року № 211/22-111-17343, що за визначенням виключає виконання щодо країни-агресора функцій представництва нашої держави, що передбачені Віденською конвенцією про дипломатичні зносини від 24 квітня 1961 року. Можливість для передачі російській стороні будь- яких ухвал (міжнародних доручень) в такому разі відсутні. З огляду на зазначене, суд вважає, що заявником не надано належних та допустимих доказів, які б могли у своїй сукупності свідчити про наявність обставин, які входять до предмету доказування в даному випадку. Надані заявником докази не доводять в достатній мірі всієї сукупності обставин, необхідних для визнання фізичної особи безвісно відсутньою, викладених в ст. 43 ЦК України, а тому заява не підлягає до задоволення. Оскільки суд відмовляє в задоволені заяви, всі судові витрати покладаються на заявника, що відповідає ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed