Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

27.08.2024 року представник позивача Романенко М.Е., який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість\~за кредитним\~договором № 672879 від 02.08.2021 року у розмірі 138014,43 грн., та судові витрати по справі. 03.09.2024 року ухвалою судді було відкрито провадження по справі, та призначено судове засідання на 08:30 годину 02 жовтня 2024 року. Ухвалою суду від 02.10.2024 року судове засідання було відкладено на 10:00 год. 22 жовтня 2024 року, у зв`язку з неявкою відповідача. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 02.08.2021 року між ТОВ "СЛОН\~КРЕДИТ" та відповідачем\~укладено договір\~про надання\~споживчого кредиту\~№ 672879,\~відповідно до\~умов якого\~ТОВ «СЛОН\~КРЕДИТ» надало\~відповідачу кредит в сумі 50000 гривень,\~а відповідач\~зобов`язався\~повернути кредит\~та сплатити\~проценти за\~користування кредитом. Відповідачем не\~виконані належним\~чином кредитні\~зобов`язання,\~що є\~грубим порушенням\~чинного законодавства\~України в\~частині виконання\~договірних відносин.\~28.08.2023\~року згідно\~умов Договору\~факторингу №\~2808-23,\~ТОВ "СЛОН\~КРЕДИТ"\~відступлено право\~вимоги за\~Кредитним Договором\~№ 672879\~від 02.08.2021\~року на\~користь ТОВ\~«ДІДЖИ ФІНАНС»,\~а відповідно\~ТОВ «ДІДЖИ\~ФІНАНС» набуто\~право вимоги\~до відповідача.\~Згідно Договору\~факторингу сума\~боргу перед\~новим кредитором\~(ТОВ\~«ДІДЖИ ФІНАНС»)\~є обґрунтованою\~та документально\~підтвердженою,\~та становить\~138014,43\~грн.,\~із яких:\~-\~заборгованість за\~тілом кредиту\~становить 49340,41\~грн.;\~-\~заборгованість за\~відсотками становить\~88674,02\~грн.; - заборгованість за комісійними винагородами становить 0 грн.; - заборгованість за пенею становить 0 грн. Позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, що зазначена в кредитному договорі, направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», з інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий кредит в строки, передбачені кредитним договором. Посилаючись на викладене, представник позивача просить стягнути з відповідача вказану заборгованість у розмірі 138014,43 грн., судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн., та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Представник позивача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Щодо проведення заочного розгляду справи не заперечує (а.с.65,69-70). Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав (а.с.63-64, 71-72). У зв`язку з повторною неявкою відповідача, належним чином повідомленого про час і місце судового засідання, від якої не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутністю, який не подав відзив на позовну заяву, суд, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Згідно договору № 672879 про надання споживчого кредиту (укладається в паперовій формі для кредитів) від 02.08.2021 року відповідач [PERSON] уклав договір з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», відповідно до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» надало відповідачу кредит у гривні, а він зобов`язався одержати та повернути кошти по кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. За умовами договору кредитор надав боржнику кредит у сумі (загальний розмір) 62500,00 грн., строком на 1096 днів, з кінцевим терміном повернення до 02.08.2024 року. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) 25% в день (9125% річних); - за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних (а.с.9-11). Відповідно до п. 1.8. орієнтовна реальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає 187097,14 грн. Пунктом 2.1. Договору передбачено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування: у розмірі 50000,00 грн. за реквізитами платіжної картки або іншої картки, реквізити якої надані споживачем товариству у будь-який спосіб; 12500,00 грн. на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5 Договору. Відповідно до п. 3.1. договору кредиту нарахування процентів за договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у п. 1.4. договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в графіку платежів, виходячи з припущення, що споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені договором. Пунктом 3.2. договору кредиту встановлено, що нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році. Позивачем на виконання умов договору на картковий рахунок відповідача була перерахована сума кредиту в розмірі 50000,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 7049 від 02.08.2021 (а.с.31). Сторонами підписані паспорт споживчого кредиту, а також графік платежів (а.с.13-15). Вказані документи засвідчені підписами сторін. 28.08.2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 2808-23 (а.с.39-42). Відповідно до витягу з Додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги № 2808-23, залишок заборгованості на момент відступлення прав вимоги за кредитним договором № 672879, становить 138014,43 грн., з яких: 49340,41 грн. - сума боргу за кредитом, 88674,02 грн. - сума боргу за відсотками (а.с.21). 15.11.2023 позивач, як новий кредитор у зобов`язанні за кредитним договором № 672879 від 02.08.2021 року, направив відповідачу досудову вимогу про погашення заборгованості (а.с.26). Дослідженні докази, їх взаємозв`язок у сукупності, є достатнім для вирішення справи по суті. Зобов`язання боржника за договором повернути кредитору, отриману грошову суму та винагороду за користування грошима, на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманого кредиту та винагороди за користування грошима, а кредитор має право, - вимагати повернення наданого кредиту та сплати процентів. До встановлених судом правовідносин, які склалися між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми права. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 02.08.2021 року між сторонами укладено договір на отримання споживчого кредиту № 672879 (а.с.9-11). На підставі даного договору відповідачу на його картковий рахунок були перераховані кредитні кошти в сумі 50000,00 грн. Відповідач належним\~чином не\~виконував взяті\~на себе\~зобов`язання\~за кредитним\~договором №\~672879\~щодо повернення\~кредиту та\~процентів за\~користування ним,\~внаслідок чого\~у нього\~утворилась заборгованість у загальному розмірі 138014,43 грн.. До ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» перейшло право вимоги до [PERSON] по кредитному договору № 672879 від 02.08.2021 року. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги представника позивача Романенко М.Е., який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню, та стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача заборгованість\~за договором\~споживчого кредиту\~№ 672879\~від 02.08.2021\~року у\~розмірі 138014,43\~грн.,яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 49340,41 грн., та заборгованість за відсотками - 88674,02 грн. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). При зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивачем сплачено судовий збір, з урахуванням коефіцієнту 0,8 передбаченого частиною 3 статті 4\~Закону України\~«Про судовий\~збір» у розмірі 2422,40 грн. (а.с.8). Тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у вказаному розмірі. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України). Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Так, з договору про надання правової допомоги № 42649746 від 11.12.2023 року вбачається, що ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» в особі директора Романенка М.Е. уклало договір про надання правової допомоги з АДВОКАТСЬКИМ БЮРО «АНАСТАСІЇ МІНЬКОВСЬКОЇ» (а.с.36-38). До договору додано детальний опис робіт (а.с.20), та акт про підтвердження факту надання правничої допомоги від 27.06.2024 року (а.с.52). Відповідно до п. 4.1 договору про надання правової допомоги, загальна вартість послуг адвоката складається з вартості наданих юридичних послуг (поточне супроводження), згідно з тарифною сіткою, вказаною у п. 4.8 даного договору. Згідно п. 4.2. оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку. Відповідно до п. 4.9. у разі прийняття судом по матеріалам Позовної заяви позитивного рішення, КЛІЄНТ зобов`язується сплатити гонорар на користь АДВОКАТА у розмірі 6000 гривень. Оплата здійснюється в гривневому еквіваленті, відповідно до місцевого курсу на дату укладення цього Договору та у порядку, передбаченому Розділом 4 цього Договору. Разом з тим, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» дійсно понесло витрати на правничу допомогу, матеріали справи не містять. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Суд дійшов такого висновку з урахуванням правової позиції викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відтак, суд приходить до висновку, що у задоволенні витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. необхідно відмовити, з огляду на недоведеність понесених витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved