Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов [PERSON] до Служби у справах дітей Миколаївської міської ради, виконавчого комітету Миколаївської міської ради, про: скасування усиновлення [PERSON] , [INFO] ; внесення змін до актового запису № 29 від 12 січня 2010 року, складеногог міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції про народження [PERSON] , [INFO] , поновивши [PERSON] його ім`я до усиновлення [PERSON] . Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 березня 2024 року відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 липня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання зявилися сторони, [PERSON] та психолог [PERSON] . Представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі з огляду на те, що проживання дитини [PERSON] в сім`ї стало зрозуміло, що це дуже складна дитина. Всі їх намагання до виховання зводилися нанівець. [PERSON] не сприймав і не сприймає до сьогодні її як матір, старших людей, не бажає сприймати їх як частину своєї родини, не проявляє хоча б елементарної поваги до них, не реагує на їх зауваження. Представник відповідача Пінюгіна С.В. позов визнала, просила скасувати усиновлення, вказавши що між позивачем та [PERSON] склалися напружені стосунки. У судовому засідання [PERSON] , у присутності психолога [PERSON] , надав пояснення, що бажає, щоб усиновлення було скасовано, він бажає повернутися до інтернату. Свої пояснення [PERSON] обґрунтував тим, що між ним та [PERSON] не склалися стосунки та він не бажає проживати разом із позивачем. Також просив відновити йому прізвище [PERSON] , а по батькові [PERSON] . Заслухавши пояснення сторін, [PERSON] , дослідивши матеріали справи судом встановлено таке. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 квітня 2015 року задоволено заяву [PERSON] та усиновлено нею [PERSON] та здійснено внесення відповідні зміни до актового запису про народження матері, якою вказано [PERSON] , батьком у порядку частини першої статті 135 Сімейного кодексу України вказано [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] . Батьком дитини записано [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Відповідно до наявної у справі інформації [PERSON] станом на березень, квітень 2019 року навчався в дитячій музичній школі № 2 м. Миколаєва за фахом гітара 01 листопада 2017 року та в Миколаївській спеціалізованій І-ІІІ ступенів школи № 22 з поглибленим вивченням англійської мови з і класу. З доповідної записки вчителя початкових класів [PERSON] на ім`я директора Миколаївської СЗОШ № 22, слідує, що між [PERSON] та [PERSON] склалися достатньо нормальні стосунки, але дитина має особливу вдачу. Хлопчик виявляє протест, коли треба напружуватися чи то у навчанні чи у самообслуговуванні, при будь-яких зауваженнях з приводу поведінки на уроках та перервах, перемовляється із вчителем. Таким же чином він поводиться і з мамою. [PERSON] часто зверталася до вчителя та до психолога за кваліфікованою консультацією, але успіх в корекції поведінки просувався дуже повільно у уся праця не привела до помірного результату. Відповідно до наявної характеристики на [PERSON] [INFO] , станом на 13 березня 2019 року у хлопця спостерігалася нестійкий емоційний стан. Рівень тривожності підвищений. За час перебування у центрі КЗ «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» зарекомендував себе як активний, комунікабельний, непосидливий, тактовний хлопець. [PERSON] налаштований на позитивне спілкування з однолітками та дорослими, але не завжди правильно оцінює свої можливості, тому потребує контролю та допомоги дорослих у правильному виборі вірної життєвої позиції. Хлопець схильний до навіювання, не завжди може відстоювати власну думку та може швидко її змінювати. Механізм виходу із складних із складних ситуацій сформований на недостатньому рівні, але допомогу приймає. Ставиться з повагою до вихователів, постійно охоче виконує їх доручення. За результатами поведеної психолого-педагогічної роботи, соціально-психологічної реабілітації, психологічної корекційної роботи настало покращення психоемоційного стану дитини. Зниження рівня тривожності та гіперактивності, підвищення рівня самооцінки. [PERSON] став біль упевнений у собі та своїх силах і здібностях. Покращилось ставлення до себе та стосунків з матір`ю. [PERSON] готовий повернутися додому, до матері. Відповідно до характеристики учня 3-А класу Миколаївської СЗОШ №22 [PERSON] , [INFO] , у хлопчика добре розвинена пам`ять, уява, але уваги та логічне мислення в учня недоступне. Інтерес проявляє лише до окремих предметів. Хлопчик досить відповідальний у виконанні трудових завдань. На уроках буває незібраним, неорганізованим через що не встигає закінчити завдання. [PERSON] занадто активний хлопчик, порушує норми та правила поведінки, не реагує на зауваження вчителя. Мати хлопчика приділяє достатню увагу вихованню хлопчика. З листа Миколаївського міського Палацу творчості учнів Управління Миколаївської міської ради від 28 березня 2019 року № 38 слідує, що [PERSON] з 2017 року є вихованцем «Народного художнього колективу» театру «Мрія». На заняття дитину супроводжує няня у зв`язку із зайнятістю матері. Зовнішній вигляд хлопця, його психоемоційний стан, старанність і прагнення до навчання свідчать про доброзичливість, благополучні відносини з матір`ю. [PERSON] у січні 2022 року надала до служби у справах дітей адміністрації Заводського району м. Миколаєва пояснення щодо їх відносин із сином. Вона зазначила, що з самого початку [PERSON] вказував, що позивач йому не мати. Стороннім особам повідомляв, що вона йому не рідна мати. 13 березня 2019 року між нею та сином виникло непорозуміння, він відмовлявся виконувати домашнє завдання, розмова щодо необхідності виконання домашнього завдання тривала 1,5 години. В процесі доведення своєї позиції син порвав зошити та зламав олівці. На її переконання, син відповів, що не хоче жити разом із матір`ю, постійно кричав, висунув вимогу про виклик поліції, оскільки він від`їжджає. На її переконання цього не робити він категорично вимагав викликати поліцію, говорячи, що втече. В цей час він збирав свої речі. Тоді була викликана поліція, працівникам якої [PERSON] пояснив, що [PERSON] йому не мати. [PERSON] навчався у Братському ліцею №2 Вознесенського району Миколаївської області, де зарекомендував себе як старанний учень, мав оцінки середнього та достатнього рівня. Розвинена довільна зорова, слухова пам`ять, добре, запам`ятовує навчальний матеріал. У зв`язку із підлітковим віком поведінка дитини докорінно змінилася. [PERSON] потрапив під негативний вплив позашкільних товаришів, тому має девіантну поведінку, через що конфліктує з рідними. Наслідком поведінки [PERSON] є самовільне залишення будинку, подвір`я і перебування певного часу в невідомих місцях. Саме в такий період до закладу з`являється брудний, без виконаних завдань. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 17 січня 2024 року [PERSON] за адресою [ADDRESS] . З 11 квітня 2022 року перемістився до нового місця проживання за адресою смт. Братське, Вознесенського району, Миколаївської області. Для неповнолітнього обладнано окрему кімнату, яка облаштована диваном, шафою, є стіл для навчання, телевізор, ноутбук, телефон підключений до мережі Інтернет. В кімнаті чисто та затишно, матеріальний та санітарний стан добрий. Хлопчик в повній мірі забезпечений сезонним одягом та взуттям. За цією ж адресою проживають [PERSON] (бабуся), [PERSON] (дід), [PERSON] (онук). Мати [PERSON] проживає в м. Миколаєві та працює в Миколаївському аграрному університеті на посаді завідувача кафедрою, заробітна плата складає 17 000 грн 00 коп. На неповнолітнього [PERSON] виплачується виплата у розмірі 3000 грн 00 коп. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог, суд зазначає таке. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Статтею 207 Сімейного кодексу України встановлено, що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого ст. 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до частини першої статті 238 Сімейного кодексу України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Скасування усиновлення не допускається після досягнення дитиною повноліття. Усиновлення може бути скасоване після досягнення дитиною повноліття, якщо протиправна поведінка усиновленого, усиновлювача загрожує життю, здоров`ю усиновлювача, усиновленого або інших членів сім`ї (частина друга статті 238 Сімейного кодексу України). Усиновлення повнолітньої особи може бути скасовано судом за взаємною згодою усиновлювача і усиновленого або на вимогу одного з них, якщо сімейні відносини між ними не склалися (частина третя статті 238 Сімейного кодексу України). У разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов`язки, що виникли у зв`язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами. У разі скасування усиновлення відновлюються права та обов`язки між дитиною та її батьками, іншими родичами за походженням (частини перша та друга статті 239 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 239 Сімейного кодексу України у разі скасування усиновлення дитина передається за бажанням батьків або інших родичів їм, а якщо це неможливо, - вона передається на опікування органові опіки та піклування. У разі скасування усиновлення дитина має право на збереження прізвища, імені та по батькові, які вона одержала у зв`язку з усиновленням. За бажанням дитини їй присвоюється прізвище, ім`я, по батькові, які вона мала до усиновлення (частина п`ята статті 239 Сімейного кодексу України). Стаття 240 Сімейного кодексу України визначає, що право на звернення до суду з позовом про скасування усиновлення чи визнання його недійсним мають батьки, усиновлювач, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, прокурор, а також усиновлена дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Звертаючись до суду із цим позовом, предстанвик позивача вказує на те, що між позивачем та [PERSON] склалися стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Сімейні стосунки між дитиною та усиновлювачем не склалися. (пункту 3 частини першої статті 238 Сімейного кодексу України). Як роз`яснив Верховний Суд України в Постанові Пленуму №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідношення із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача; виявлення після усиновлення розумової неповноцінності або спадкових відхилень у стані здоров`я дитини, які істотно утруднюють або унеможливлюють процес виховання, про наявність якого усиновлювач не був попереджений при усиновленні; поновлення у дієздатності батьків дитини, до яких він був дуже прив`язаний і не може забути про них після усиновлення, що негативно впливає на його емоційний стан, і т. п. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачка докладала зусиль направлених на адоптацію дитини в новій сім`ї та її всебічний розвиток. При цьому [PERSON] , складно адаптуватися до проживання в новій сім`ї. Дитина стороннім особам зазначала, що вона йому не рідна мати, починаючи з 2019 року висловлював бажання піти з дому. 13 березня 2019 року хлопця було поміщено до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради. Дитину повернуто позивачу 10 квітня 2019 року. З вересня 2021 року атмосфера в сім`ї стала напруженою, [PERSON] відверто почав проявляти неповагу до матері, неодноразово висловлював бажання піти з дому. З матеріалів справи та пояснень неповнолітнього [PERSON] , відібраних у судовому засіданні, слідує, що мали місце випадки, коли він залишав домівку та перебував у невстановлених місцях та вчиняв крадіжки. З дитиною неодноразово проводилась робота з психологом, однак безрезультатно. За такого, судом встановлено, що між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Сімейні відносини між ними не склалися. Зазначене є підставою для скасування усиновлення. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Усиновлення [PERSON] , [INFO] , усиновлювачем [PERSON] , слід скасувати. Як наслідок скасування усиновлення, до актового запису про народження № 29 від 12 січня 2010 року дитини, слід внести зміни, виключивши відомості про матір дитини [PERSON] та про батька - [PERSON] (вчиненого відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України). Поновити прізвище дитини « [PERSON] » та по батькові « [PERSON] ». Неповнолітнього передати для подальшого влаштування до органу опіки та піклування Миколаївської міської ради.

Outcome: approved