Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

ТОВ «УК «Затишок Сервіс» звернулося до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог вказано, що між сторонами по справі було укладено Договір про надання послуг з управління будинком, спорудами та прибудинковою територією багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , корпус 3 від 27.09.2019 року № 1/3/ДБ. Після збільшення позовних вимог станом на 11.01.2024 року у відповідача існує прострочена заборгованість за спожиті житлово комунальні послуги у розмірі 13 270, 45 грн. за період з 07.10.2019 по 30.11.2023 р.р. На підставі вищенаведеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги, а також суму судових витрат. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала просила задовольнити, надала пояснення відповідно до позову. Представник відповідача (за довіреністю) Захарчук В.О. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначив, що між відповідачем та позивачем не існує договіврних правовідносин і відповідач не користується послугами, які нібито їй надає позивач. Крім того, відповідач не була зареєстрована як власник квартири в Державному реєстрі прав на нерухоме майно на час укладення договору. Разом з цим пайові внески на цей час нею були сплачені в повному обсязі, про що вона має відповідну довідку. Пославшись на відзив, наявний в матеріалах справи, просить в задоволенні позову відмовити. Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 27.09.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Затишок Сервіс» і співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] було укладено Договір про надання послуг з управління будинком, спорудами та прибудинковою територією багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , корпус 3 від 27.09.2019р. № 1/3/ДБ. Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права васності № 322507702 від 10.02.2023 року (а.с. 21) за відповідачем зареєстровано право приватної власності на квартиру [ADDRESS] . Згідно п. 1.1. Предметом цього Договору є забезпечення Виконавцем надання житлово-експлуатаційних послуг з утримання будинку та прибудинкової території у багатоквартирному житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення по [ADDRESS] , а Споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг у строк та на умовах, що передбачені цим Договором. У відповідності до п.п.2.3., 3.1.5. Сплата Споживачем спожитих послуг здійснюється протягом десяти днів з моменту отримання квитанції про оплату житлово-експлуатаційних внесків, але не пізніше 20 числа кожного місяця. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений цим Договором строк. Позивачем були надані відповідачу послуги за Договором про надання послуг з управління будинком, спорудами та прибудинковою територією багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , корпус 3 від 27.09.2019 року № 1/3/ДБ, проте відповідачем не було здійснено оплати за надані послуги, а тому станом на 11.01.2024 року існує прострочена заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 13 270, 45 грн. Згідно зі ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 10 ч. 1ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено: обов`язків співвласників багатоквартирного будинку, в тому числі - своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Частиною 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Пунктом 5 тієї ж статі встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами тощо. Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 ч. 1ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 626 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з неналежною сплатою коштів за надані послуги, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість (сума основного боргу) у розмірі 13 270, 45 грн. 07.09.2019 року було прийнято рішення на зборах співласників будинку [ADDRESS] про укладання Договору про надання послуг з управління будинком, спорудами та прибудинковою територією багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , корпус 3 від 27.09.2019р. № 1/3/ДБ. Договір управління № 1/3/ДБ від 27.09.2019р. є чинним і його умови є обов?язковими для виконання Відповідачем, оскільки Рішення зборів співвласників є обов?язковими для всіх співвласників, включаючи тих, які набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення після прийняття рішення. Таким чином твердження представника відповідача про відсутність договірних відносин між позивачем і відповідачем є необґрунтованими, хибним та таким, що суперечить нормам чинного законодавства та письмовим доказам, доданим до позову. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що кожний співвласник несе зобов?язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Крім того, суд зазначає, що \~відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тобто державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі №363/4852/17 від 03 червня 2020 року. Так представником відповідача зазначено, що відповідач набула право власності на квартиру шляхом повної сплати пайових внесків, про що вона має відповідну довідку, та це відбулося до укладення Довору про надання послуг з управління будинком, спорудами та прибудинковою територією багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , корпус 3 від 27.09.2019р. № 1/3/ДБ. При цьому, даний Договір на час розгляду справи є чинним. Таким чином, суд приходит до висновку, що за даних обставни позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів буде солідарно стягнуто на користь позивача понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2\~684 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved