Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

[PERSON] , яка є представником [PERSON] , звернулася до суду з позовом, предметом якого є: визнання права власності на земельну ділянку площею 0,06га для обслуговування садового будинку [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачці на праві приватної власності належить садовий будинок [ADDRESS] , який вона придбала за договором купівлі-продажу. Посилаючись на неможливість оформити право власності на спірну земельну ділянку через наявність державного акту, який видано на попереднього власника, позивачка змушена звернутися до суду. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, остання надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представники відповідачів - Чорноморської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, садівничо-виноградне товариство «Волна», у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, не заперечують проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, оглянувши інвентарну справу, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] рішенням Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області № 29 від 18 грудня 1992 року була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,06 га для ведення садівництва на території садового товариства «Волна» Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області (а.с. 24). 19 грудня 1992 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, на підставі якого позивачка набула у власність садовий будинок [ADDRESS] . За змістом витягу з державного реєстру речових прав № 340761762 від 28 липня 2023 року за позивачкою зареєстроване право власності на садовий будинок [ADDRESS] у садівничо-виноградному товаристві «Волна» Чорноморської територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області (16). Відповідно до ст. 30 Земельного кодексу України, який діяв на час укладення договору купівлі-продажу зазначеного житлового будинку, при переході права власності на побудови разом з цими об`єктами в розмірах, передбачених ст. 67 даного Кодексу, переходить і право власності та користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення. Також, згідно з ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України в редакції, яка діє на теперішній час, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України (яка діяла на час реєстрації права власності на будинок) до особи, що набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно з ч. 1 ст. 23 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку), право власності та право користування на земельну ділянку виникало після отримання державного акту, який видавався і реєструвався сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. При ухваленні рішення щодо набуття у приватну власність спірної земельної ділянки, суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-81 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. При цьому, згідно зі статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування покладається на сторони в рівній мірі. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням викладеного, а також того, що позивачка свій процесуальний обов`язок доказування виконала довела належними та допустимими доказами факт набуття нею у власність на законних підставах, а саме з правочину, садового будинку, суд дійшов висновку, що вона також набула право власності на спірну земельну в порядку, передбаченому ст. 30 ЗК України (в редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу), а тому її позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати за клопотанням позивачки слід віднести на рахунок останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved