Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

10 травня 2024 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку суброгації. В обґрунтування вимог поданого позову вказує на те, що 10.08.2021 року між ПрАТ «СК «Провідна» та ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» було укладено договір №06/6778963/9069/21 добровільного комплексного автострахування: добровільного страхування наземного транспорту та відповідальності власників наземних транспортних засобів, предметом якого є страхування транспортних засобів згідно Додатку №1, в переліку якого п. 108 є транспортний засіб Sea Ibiza державний номер [NUMBER] . 24.09.2021 року в місті Одеса по вул. державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті якої було пошкоджено застрахований транспортний засіб. Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 06.12.2021 року у справі №522/20306/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. Представник страхувальника звернувся до позивача із заявою про факт настання події та виплату страхового відшкодування, у зв`язку з чим було проведено огляд та складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу від 27.09.2021 року та отримано рахунок №ИС-00000814 від 05.10.2021 року, відповідно до якого вартість ремонту складає 8405,16 грн. Позивачем на підставі зібраних документів складено страховий акт №2300366259 на суму 8405,16 грн. та здійснено виплату на рахунок СТО, що підтверджується платіжним дорученням №044450 від 21.10.2021 року. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в порядку суброгації та сплачений ним судовий збір. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судові засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. 30 липня 2024 року представником позивача до суду подано заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, в якому зазначено, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений, відзив на позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність від нього не надходило. Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачем відзив не поданий, поважності причин його не подачі відповідач суду не повідомив, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом справа розглянута за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів в заочному порядку відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Згідно до п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов слід задовольнити з таких підстав. 10.08.2021 року між ПрАТ «СК «Провідна» та ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» було укладено договір №06/6778963/9069/21 добровільного комплексного автострахування: добровільного страхування наземного транспорту та відповідальності власників наземних транспортних засобів, предметом якого є страхування транспортних засобів згідно Додатку №1, в переліку якого п. 108 є транспортний засіб Sea Ibiza державний номер [NUMBER] . 24.09.2021 року в місті Одеса по вул. державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті якої було пошкоджено застрахований транспортний засіб. Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 06.12.2021 року у справі №522/20306/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. Представник страхувальника звернувся до позивача із заявою про факт настання події та виплату страхового відшкодування, у зв`язку з чим було проведено огляд та складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу від 27.09.2021 року та отримано рахунок №ИС-00000814 від 05.10.2021 року, відповідно до якого вартість ремонту складає 8405,16 грн. Позивачем на підставі зібраних документів складено страховий акт №2300366259 на суму 8405,16 грн. та здійснено виплату на рахунок СТО, що підтверджується платіжним дорученням №044450 від 21.10.2021 року. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно із ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Згідно із правовою позицією Верховного Суду України в справі № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 року, згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З огляду на положення ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Також, у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 Цивільного кодексу України суброгація застосовується лише до майнового страхування. Згідно із ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку У відповідності до ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі ст. 1194 ЦК України: особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові ВСУ від 03.10.2018 року по справі № 686/17155/15-ц, який підтримав правовий висновок, викладений у постанові ВСУ у справі № 6-691цс15 та зазначив, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без врахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхова виплата). На підставі цього висновку Верховний суд визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає в межах ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту - безпосередній винуватець. Відповідно до ч.1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливим задовольнити позовні вимоги до [PERSON] та стягнути з нього на користь позивача майнову шкоду в розмірі 8405,16 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню із [PERSON] витрати понесені позивачем за оплату судового збору у розмірі 3028,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved