Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діяв представник адвокат Воронін Ігор Олександрович, звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу укладеного з [PERSON] , посилаючись на те, що 22.01.2011 між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 23. Вказує, що спільне життя з відповідачкою не склалося, оскільки кожен з подружжя має зовсім різні уявлення про шлюбно-сімейні відносини. Спільне життя неможливе через втрату почуття любові та поваги один до одного, сторони мають різні погляди на життя, різні культурі цінності, в родині відсутнє взаєморозуміння з питань ведення господарства. На підставі викладеного просив шлюб між ним та [PERSON] розірвати. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.09.2024 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 21.10.2024 від представника відповідача адвоката Лопатько С. В. на адресу суду надійшов відзив на позов. В ньому сторона відповідача зазначає, що від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка у зв`язку з військовою агресією рф проти України виїхала разом з матір`ю за кордон та на цей час проживає з відповідачкою у Королівстві Норвегія. Посилається на те, що після виїзду за кордон відповідачка фактично не отримувала моральної та матеріальної підтримки з боку позивача, що стало причиною погіршення їх шлюбно-сімейних відносин. Відповідачка у відзиві в цілому погоджується, що на цей час між нею та відповідачем дійсно неможливо відновити сімейний союз, тому не заперечує проти розірвання шлюбу. Вказує, що спору щодо місця проживання спільної дитини [PERSON] наразі немає, за згодою сторін дитина буде проживати з матір`ю [PERSON] . Також просила після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». 21.10.2024 сторони в судове засідання не з`явились. Позивач подав до суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі, вказав, що на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явилась. Представник відповідача подала до суду заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, вказала, що відповідач визнає позов. Просила залишити відповідачці після розірвання шлюбу шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами\~ст. 263 ЦПК України\~рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено таке. 22.01.2011 між позивачем та відповідачкою було зареєстровано шлюб Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 23. Позивач та відповідач мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя подружжя поступово погіршувалось, стосунки між ними остаточно зіпсувалися, зникло почуття любові та поваги один до одного. На цей час позивач з відповідачем припинили подружні стосунки, проживають окремо. Наміру примиритися та зберегти сім`ю сторони не мають. Спору щодо спільного майна у сторін на цей час немає. Спільна дитина за домовленістю між сторонами проживає з відповідачкою. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я\~\~є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до ч. 3 ст.\~56\~Сімейного кодексу\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Статтею 51\~Конституції України та згідно зі\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до\~ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Як роз`яснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд доходить висновку, що розлад у сім`ї є стійким і тривалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, прохання відповідачки про залишення їй шлюбного прізвища « [PERSON] » підлягає задоволенню. За приписами частини 1\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням задоволення позовних вимог позивача та визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову до суду, а саме в сумі 605,60 гривень, інша частка у розмірі 50 відсотків сплаченого судового збору, підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved