Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

Зміст позовних вимог. 12.07.2024 представник позивачки звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що з 1999 року [PERSON] проживала однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] , в квартирі, що належить на праві власності сину позивачки - [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно планували покупки та спільно витрачали кошти, придбавали майно в інтересах сім`ї. Останні піклувалися одне про одного, між ними були наявні взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю. Раніше позивачка перебувала в іншому шлюбі до 20.09.1984, [PERSON] перебував у іншому шлюбі до 22.05.1990.У зв`язку із збройною агресією РФ проти України [PERSON] був мобілізований на військову службу [INFO] . Протягом усього часу служби у лавах ЗСУ [PERSON] опікувався [PERSON] , залишив їй банківську картку, на яку зараховувалося грошове забезпечення військовослужбовця, позивачка розпоряджалася цими коштами в інтересах сім`ї. [INFO] [PERSON] , гранатометник механізованого відділення механізованого взводу механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , загинув під час виконання службових обов`язків поблизу населеного пункту Архангельське Покровського району Донецької області. Сповіщення про загибель [PERSON] було направлено рідному брату загиблого [PERSON] . Оскільки [PERSON] та [PERSON] проживали без реєстрації шлюбу, позивачка не має змоги отримати одноразову грошову допомогу у разі загибелі військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану. Просить визнати, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] в районі населеного пункту Архангельське Покровського району Донецької області, проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 1999 року по день смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; визнати, що [PERSON] має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про цивільний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця [PERSON] під час виконання обов`язків військової служби. Процесуальні дії у справі та аргументи учасників справи. Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.07.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 31.07.2024 від Міністерства оброни України надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що визначивши Міністерство оборони України відповідачем, жодної вимоги до Міністерства оборони України позивачкою не заявлено, остання з жодним питанням до Міністерства оборони України не зверталася, Міністерство оборони України не приймало жодного рішення стосовно відповідачки, жодних прав та інтересів Міністерство оборони України не порушувало, а звідти є очевидною відсутність спору між Міністерством оборони України та, відповідно, відсутність предмету спору. Тому вважає вимоги [PERSON] безпідставними, заявленими не у тому провадженні та передчасними. Для встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] повинна була звернутися до суду у порядку окремого провадження. Щодо вимоги про визнання права на отримання грошової допомоги зазначає, що ця вимога є втручанням в дискреційні повноваження Міноборони. Тому просить за позовною вимогою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу провадження у справі закрити, у задоволенні позовної вимоги про визнання права на отримання одноразової грошової допомоги - відмовити. 05.08.2024 від [INFO] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що до жодного з відповідачів [PERSON] з питань соціального захисту не зверталася та жоден з відповідачів ці питання не розглядав і не відмовляв, тобто прав не порушував, а тому на час звернення з позовом до суду жодного спору про право між сторонами місця не мало. Щодо встановлення факту проживання однією сім`єю зазначає, що у справі відсутні належні та допустимі докази, необхідні для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та перебування позивачки на утриманні [PERSON] . Щодо визнання права позивачки на отримання грошової допомоги зазначає, що ця вимога є втручанням у дискреційні повноваження Міноборони. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 24.10.2024 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду з повідомленням учасників справи. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, та просили задовольнити. Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені, у відзиві [INFO] просив розглянути справу без участі представника центру. Суд, проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення позивачки та її представника, покази свідків, дослідив письмові докази, дійшов такого висновку. [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 09.07.2024, [INFO] в с. Архангельське Покровського району Донецької області помер (а.с. 60 зворот). Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 02.07.2024 №2917м/1777дон та довідки про причину смерті від 02.07.2024 причина смерті [PERSON] - вибухова травма внаслідок військових дій (а.с. 11, 12). 01.04.2024 [INFO] було сповіщено [PERSON] про те, що його брат, молодший сержант [PERSON] , гранатометник механізованого відділення механізованого взводу механізованого батальйону військової частини [NUMBER] під час виконання службових обов`язків [INFO] загинув поблизу [ADDRESS] (а.с. 14). Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно зі ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Частинами 1 та 2 ст. 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. До того ж, цим рішенням Конститційного Суду України визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22 серпня 2018 року по справі №644/6274/16-ц (провадження №14-283 цс 18). Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» Суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». З довідки №6, виданої 05.07.2024 квартальним комітетом «Благоустрій», вбачається, що [PERSON] , яка зареєстрована по [ADDRESS] , та [PERSON] , який зареєстрований по [ADDRESS] , фактично проживали за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет з 1999 року (а.с. 10). Відповідно до виробничої характеристики від 04.09.2024 [PERSON] розпочав свою трудову діяльність в ТОВ «Райз Північ» Хухрянське відділення з 02.01.2018 електрогазозварником. Мав позитивну характеристику. [PERSON] був зареєстрований по місцю проживання у [ADDRESS] , а фактично проживав по [ADDRESS] з [PERSON] . Працівники підприємства ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» неодноразово забирали на роботу його з адреси: [ADDRESS] і привозили після роботи додому на цю адресу (а.с. 61). Також позивачкою надано ряд фотознімків, які підтверджують факт спільного проведення дозвілля, відпочинку і охоплюють тривалий період життя [PERSON] та [PERSON] (а.с. 68-76). Суд також враховує, що саме позивачкою надано до суду в копіях документи [PERSON] , в тому числі паспорт, документи щодо укладення, розірвання шлюбу, а також інші документи, що підтверджує також той факт, що вона має доступ до них як жінка загиблого. В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що спочатку [PERSON] проживав один і саме свідок познайомила його з [PERSON] . Приблизно з 1999 року позивачка та [PERSON] стали проживати однією сім`єю в будинку по [ADDRESS] , де разом робили ремонт, здійснили перебудову будинку. Зараз там живе позивачка. Останні мали спільний бюджет, все робили разом. Свідок [PERSON] , який доводиться сином позивачці, суду підтвердив, що його мати, [PERSON] проживала разом з [PERSON] в будинку по [ADDRESS] як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. В травні 2024 року [PERSON] мобілізували. Останній залишив свою банківську картку [PERSON] , щоб вона за зароблені ним гроші відремонтувала дах на будинку. Свідок [PERSON] підтвердив, що [PERSON] доводився йому рідним братом. [PERSON] є цивільною дружиною його покійного брата [PERSON] . Останні багато років спільно проживали за адресою: [ADDRESS] . Разом перебудували будинок, кладку робили, цеглою обкладали. Свою квартиру по [ADDRESS] [PERSON] здавав в оренду, а жив з позивачкою сім`єю в її будинку.. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає з 1999 року по [ADDRESS] , по сусідству з позивачкою. [PERSON] та [PERSON] з 1999 року по 2024 рік проживали як сім`я по [ADDRESS] , а до цього часу [PERSON] проживав по [ADDRESS] . Останні жили однією сім`єю, [PERSON] всі гроші віддавав позиваці. [PERSON] в будинку по [ADDRESS] провів воду, стіни обклав цеглою, переробив дах. В травні 2024 року [PERSON] мобілізували, а в червні він загинув. 15 червня спілкувалися телефоном з ним останній раз. Суд знаходить покази свідків правдивими та достовірними, оскільки вони об`єктивно підтверджуються сукупністю інших письмових доказів, які маються в матеріалах справи. Даних про заінтересованість свідків в результаті розгляду справи, судом не встановлено. Позивачкою зазначено, що встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] їй необхідне для реалізації права, визначеного Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме отримання одноразової грошової допомоги. Частиною 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. У ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Згідно з ч. 1 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби. Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у пп. 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають, серед інших, жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначено постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013. Положеннями п. 9 Порядку (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2024 №714) визначено, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 4 цього Порядку, належать, зокрема, жінка (чоловік), з якою (яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. З огляду на викладене, суд вважає, що сукупністю досліджених доказів позивачкою доведено, що вона та [PERSON] проживали однією сім`єю, мали спільний побут та взаємні права й обов`язки, а тому приходить висновку про наявність правових підстав для встановлення факту їх проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, який породжуватиме для позивачки юридичні наслідки щодо реалізації прав, визначених Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». При цьому суд зазначає, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, суд не вирішує питання визнання за позивачкою права на грошову допомогу, оскільки це не входить до повноважень суду, а належить до дискреційних повноважень Міністерства оборони України. Щодо доводів відповідачів про те, що між позивачкою та відповідачами відсутній спір, тому ця справа не могла бути розглянута в позовному провадженні, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Разом з тим, таких процесуальних наслідків у разі розгляду судом справи про встановлення факту у порядку позовного провадження, а не у порядку окремого провадження, процесуальний закон не передбачає. Якщо спір вирішити в порядку цивільного судочинства неможливо, суд повинен закрити провадження у справі (або відмовити у відкритті провадження на стадії прийняття поданої заяви) із зазначенням правильного для вирішення такого правового питання виду судочинства. У цій справі позивачка не посилається на прийняття в позасудовому порядку жодного рішення органу державної влади або місцевого самоврядування по суті щодо факту, що має юридичне значення, і не оскаржує в цій справі будь-яке подібне рішення, а звернулася до суду цивільної юрисдикції, щоб встановити факт, який належить встановлювати в судовому порядку за правилами ЦПК України. Тому обраний позивачкою спосіб захисту свого права узгоджується із положеннями чинного законодавства та висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21, відповідно до якої справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судовому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. Оскільки Міністерство оборони України є органом, у якому позивачка має на меті реалізовувати рішення суду про встановлення факту, Міністерство є належним відповідачем у даній справі. Таким чином, враховуючи, що правила предметної юрисдикції у цій справі не порушені, правові підстави для закриття провадження у справі відсутні. Висновок суду. Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи у справі докази в цілому, так і кожний доказ, який міститься у справі, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, балансу інтересів сторін, меж дозволеного втручання, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, з урахуванням наданих доказів, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial