Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

Представник позивача адвокат Цепляєв С.В. звернувся до суду з позовною заявою до АТ КБ «ПриватБанк» , третя особа: [PERSON] , про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивований тим, що 15.09.2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено Кредитний договір № 250763-cred, на підставі якого він отримав наданий кредит у розмірі 20000 доларів США на термін до 15.09.2011 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 01.12.2017р. був вчинений виконавчий напис №23155, приватним нотаріусом Київського міського Нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, на підставі, якого стягуються кошти із Позивача на користь Відповідача у сумі 83 497.74 долара США, що курсом 25.84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 07.08.2017року складає 2 157 581.60 грн. З урахуванням: заборгованість за тілом кредиту - 19 171.92 доларів США, заборгованість за відсотками - 60 340.53 доларів США, заборгованість по штрафам /фіксована частина/ - 9.67 доларів США, заборгованість по штрафам /відсоток від суми заборгованості/ - 3 975.62 доларів США, послуги нотаріуса за вчинення виконавчого напису - 3000 грн. Наразі, ВП № 55671821 про стягнення заборгованості перебуває на виконанні в Немирівському відділі державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Про існування зазначеного виконавчого провадження та виконавчого напису нотаріуса позивачу стало відомо лише 29.05.2024 року, коли державним виконавцем були заблоковані його зарплатні картки. 30.05.2024 року позивачем було укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом. 07.06.2024 року представником електронними засобами зв`язку та поштою були направлені адвокатські запити до Немирівського ВДВС та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець P.O., разом з тим від нотаріуса жодної відповіді не отримано. Представник позивача вважає цей виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом порушено вимоги статей 87. 88 Закону України «Про нотаріат» та Наказу Міністерства юстиції України про «Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595, а саме: виконавчий напис вчинено без попереднього направлення [PERSON] будь-якої письмової вимоги; не перевірено безспірність вимог кредитора; заборгованість є спірною; виконавчий напис вчинений на підставі документів, що не підтверджують безспірність заборгованості. Також зазначив, що з позивача було стягнуто 31\~173,83 грн. в порядку примусового виконання оспорюваного виконавчого напису. Разом з тим, якщо рішенням суду виконавчий напис буде визнано таким, що не підлягає виконанню. То правова підстава для отримання відповідачем грошових коштів з [PERSON] відпала і вказані кошти у сумі 31\~173,83 грн. підлягають поверненню позивачу. Просив визнати виконавчий напис №23155, який був вчинений 01.12.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Русланом Олеговичем, на підставі якого стягується заборгованість із [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» таким, що не підлягає виконанню та стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 31\~173,83 грн. та витрати на правничу допомогу. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 26.06.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 02.07.2024 недоліки позовної заяви усунуто. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 03.07.2024 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 01.08.2024 закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду та витребувано в АТ КБ «ПриватБанк» банківські документи, надані нотаріусу, на підставі яких приватний нотаріус вчинив виконавчий напис №23155 від 01.12.2017, кредитні договори №250763-cred від 15.09.2008 та від 16.10.2008, укладені між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк». Представник позивача\~адвокат Цепляєв С.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, заявив клопотання про намір\~подачі доказів\~на підтвердження\~судових витрат\~понесених цим\~позивачем із посиланням на положення ч.8\~ст.141 ЦПК України. Представник\~відповідача АТ\~КБ "ПриватБанк"\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~у відзиві\~просив здійснювати розгляд справи за відсутності відповідача, у задоволенні позову відмовити, в частині компенсації судових витрат залишити без задоволення та /або без розгляду, зазначив, що банк не є належною стороною відповідачем у даному позові, оскільки видача виконавчого напису не входить до видів діяльності банку; позивачем не надано жодного доказу на підтвердження відсутності боргу та розрахунків, які б підтверджували спірність оспорюваного виконавчого напису; банком для вчинення виконавчого напису було надано всі необхідні документи згідно Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Згідно з ч. 3ст. 211ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч.1\~ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в них докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Судом встановлено, що\~01.12.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. на підставі ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безпірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за №1172, вчинено виконавчий напис №23155 про стягнення із [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №250763-cred від 15.09.2008. Стягнення заборгованості проводиться за період з 15.09.2008 по 07.08.2017. Сума заборгованості складає 83\~497,74 (долар США) (2157581,60 грн.): заборгованість за тілом кредиту 19171,92 (долар США), заборгованість за відсотками 60\~340,53 (долар США), заборгованість по штрафам (фіксована частина) 9,67 (долар США), заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 3975.62 (долар США). Витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 3000 грн. Згідно відповіді Немирівського відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області №9735 від 10.06.2024 на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №55671821 з примусового виконання виконавчого напису №23155, виданого 01.12.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. щодо стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» 2160581,60 грн. заборгованості за кредитним договором. Станом на 10.06.2024 з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 28271,66 грн., виконавчий збір в розмірі 2827,17 грн., витрати в розмірі 75,00 грн. Згідно рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 14.10.2014 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №250763 CRED від 15.09.2008 в сумі 32964 долара США, що за курсом 11,24 відповідно службового розпорядження НБУ від 03.04.20214 становить 370515,36 грн. та судовий збір 3654 грн. Згідно рішення Жовтневого районого суду Дніпропетровської області від 24.05.2011 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] та [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське фінансове агенство "Верус" про стягнення заборгованості, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк`з Поляруша П.В. та [PERSON] солідарно стягнуто заборгованість в розмірі 206560,43 грн., 15303,95 грн., 11920,47 грн. за кредитним договором №250763 - cred від 15.09.2008 в сумі 32964 долара США, що за курсом 11,24 відповідно службового розпорядження НБУ від 03.04.20214 становить 370515,36 грн. та судовий збір 3654 грн. Представником позивача надано суду заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» приватному нотаріусу Київського нотаріального округу Швецю Р.О. №б/н від 23.08.2017, згідно якої представник банку просив вчинити виконавчий напис на копії кредитного договору №250763 cred від 15.09.2008 для стягнення боргу частинами за вищевказаним кредитним договором, а саме: 83\~497,74 (долар США), що за курсом 25,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 07.08.2017 складає 2\~157\~581,60 грн. з урахуванням: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 19\~171,92 (долар США), заборгованість за відсотками у розмірі 60\~340,53 (долар США), заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 9,67 (долар США), заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 3\~975,62 (долар США). Строк, за який провадиться стягнення з 15.09.2008 по 07.08.2017; кредитний договір №250763 cred від 15.09.2008, укладений між «ПриватБанк» та [PERSON] , згідно якого останньому надано кредит в сумі 20\~000,00 USD. Строк повернення кредиту, відсотків і винагороди згідно графіку погашення кредиту і відсотків, але не пізніше 15.09.2011. Договір набирає чинності з моменту підписання даного договору обома сторонами і діє у обсязі перерахованих коштів до повного виконання обов`язків сторонами за даним договором; розрахунок заборгованості за договором № 250763 cred від 15.09.2008, укладеного між ПриватБанком та [PERSON] , станом на 07.08.2017, згідно якого, заборгованість за кредитом 19171,92 USD (495\~402,41 UAH), заборгованість за процентами 60\~340,53 USD (1\~559\~199,30 UAH), заборгованість по судовим штрафам 3\~985,29 USD (102\~979,89 UAH), разом 83\~497,74 USD (2\~157\~581,60 UAH), письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором № 250763 cred від 15.09.2008 , а саме вимога погашення боргових зобов`язань за кредитним договором у сумі 83\~497,74 (долар США) та початок примусового стягнення заборгованості у разі не виконання вимоги; опис №49038 направлення [PERSON] претензії про наявність боргу (вих. № SAMDN49000023511830 від 16.08.2017); список згрупованих поштових відправлень поданих в Поштомат ЦПЗ №1 ДД УДППЗ від 20.08.2017, відправник ПАТ КБ «Приватбанк», в якому під №2 зазначений [PERSON] (№ SAMDN49000023511830). Згідно з ч. 1ст. 39\~Закону України «Про нотаріат»\~порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19ст. 34\~Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону України «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5\~із змінами та доповненнями (надалі - Порядок). Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст.87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затверджений\~постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 року. Згідно пункту 1 Переліку, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора - заставодержателя вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року. Як вбачається з позову, позивач не погоджується із нарахованою йому заборгованістю, заперечує нарахування боргу,а саме простроченої заборгованості за сумою кредиту, боргу по несплаченим відсоткам та заборгованості по штрафу та пені з 15.09.2008 по 07.08.2017 після закінчення терміну дії кредитного договору з 15.09.2008 по 15.09.2011. На підтвердження того, що вимоги представника банку не були безспірними надав копії 2-х судових рішень, ухвалених за позовами АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , відповідно до яких за кредитним договором № №250763-cred від 15.09.2008 з [PERSON] двічі стягувалася заборгованість. Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення та заборгованість має бути безспірною. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року по справі №310/293/15. При цьому, представником відповідача надана суду заява ПАТ КБ «Приватбанк» приватному нотаріусу Київського нотаріального округу Швецю Р.О. №б/н від 23.08.2017, згідно якої просили вчинити виконавчий напис на копії\~кредитного договору №250763 cred від 15.09.2008 для стягнення боргу частинами за вищевказаним кредитним договором. Доказів отримання вимоги позивачем не надано. Третьою особою\~приватним нотаріусом, не надано жодних документів на спростування позовних вимог. Таким чином, відомостей, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, враховуючи заперечення позивачем заборгованості, суду не надано. Щодо нотаріального посвідчення кредитного договору, суд зазначає наступне. Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»Перелік доповнений пунктом 2, який передбачає отримання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету\~Міністрів України\~від 26.11.2014р.№\~662\~«Про внесення\~змін до\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині, зокрема: пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова Київського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Відтак, вказана норма «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та на яку посилається у нотаріальному написі приватний нотаріус, застосуванню не підлягає, оскільки була визнана незаконною та нечинною. Так, виконавчий напис було вчинено 01.12.2017, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, яким передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29.01.2019 року у справі №910/13233/17. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17. Згідно з правовим висновком, викладеним в Постанові Велика Палата Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, провадження № 12-5гс21, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Відповідачем та третьою особою не надано суду відомостей про наявність нотаріального посвідчення кредитного договору, на підставі якого вчинено оспорюваний виконавчий напис. Також, посилання представника відповідача на те, що банк не може бути відповідачем у даній справі є безпідставним, оскільки відповідно до позиції Верховного Суду (постанови від 15.04.2020 р. у справі № 474/106/18, від 02.11.2022 р. у справі № 758/14101/16-ц) справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів; відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача, тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Враховуючи зазначене, позов в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконання, підлягає задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідачів безпідставно набутих коштів, суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83\~ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18. Згідно відповіді Немирівського відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області №9735 від 10.06.2024 на виконанні і відділі перебуває виконавче провадження №55671821 з примусового виконання виконавчого напису №23155, виданого 01.12.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. щодо стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» 2160581,60 грн. заборгованості за кредитним договором. Станом на 10.06.2024 з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 28271,66 грн., виконавчий збір в розмірі 2827,17 грн., та 75,00 грн. Оскільки судом визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, кошти, які були стягнуті з позивача на користь стягувача (відповідача)\~АТ КБ «Приватбанк», внаслідок такого виконавчого напису, стягнення яких підтверджено належними та достовірними доказами, підлягають поверненню позивачу на підстав і статті 1212 ЦК України\~як безпідставно набуті, в розмірі 28271,66 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення із АТ КБ «Приватбанк» 2827,17 грн. та 75,00 грн. як безпідставно набуті кошти, то суд зазначає, що така вимога задоволенню не підлягає, оскільки стягнутих у межах виконавчого провадження у розмірі 2827,17 грн. та 75,00 грн., оскільки вказана сума була стягнута з позивача на підставі Закону України «Про виконавче провадження» на користь виконавчої служби як витрати виконавчого провадження. Відповідно до п. 3 ч. 1ст.\~3\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих написів нотаріусів. Частиною другою статті 74\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. З наведених норм права вбачається, що Законом України\~«Про виконавче\~провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2020 по справі № 201/8493/18. Так, підставою для виникнення у боржника обов`язку зі сплати витрат виконавчого провадження є сам факт наявності відкритого виконавчого провадження, під час виконання якого приватний/державний виконавець виконує обов`язки, покладені на нього Законом України «Про виконавче провадження». На час здійснення виконавчих дій, безпосередньо виконавчий напис № 23155 від 01.12.2017 не був визнаний таким, що не підлягає виконанню. Окрім того, представником позивача в позовній заяві не зазначено та не надано доказів, що дії державного виконавця, чи постанови про стягнення витрат виконавчого провадження були оскаржені позивачем і як наслідок, визнані в цій частині неправомірними. Враховуючи викладене, вказана сума у розмірі 2827,17 грн. та 75,00 грн., яка стягнута з позивача як витрати виконавчого провадження та витрати, не може вважатись безпідставною набутою. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення безпідставно набутих коштів, а саме в частині стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] безпідставно набутих коштів в розмірі 28271,66 грн., які були стягнуті з останнього як борг за кредитним договором в межах виконавчого провадження на виконання спірного виконавчого напису. Щодо інших вимог\~вони задоволенню не підлягають з підстав, зазначених вище. На підставі\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати, пропорційно частці задоволених позовних вимог, а саме: у вигляді судового збору в розмірі 1847,71 грн.

Outcome: partial