Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором надання позики. В обґрунтування позову посилається на те, що 15.05.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №4158491 на суму 8000.00 грн.. Вказаний кредит було надано на строк 10 днів з сплатою одноразово відсотків за перший день користування кредитом у розмірі 1.9 % в день, що обчислюється від суми наданого кредит; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою позичальника; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась авто пролонгація. . Товариство належним чином виконало зобов`язання за Договором та надало позичальниці кредитні кошти в порядку, передбаченими умовами Договору. Проте, позичальник свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого станом на день формування позовної заяви, у останнього перед позикодавцем утворилась заборгованість у загальному розмірі 19729.38 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 6760.00 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги у сумі 12844.00 грн., нараховані 3% річних 17.22 грн.; інфляційні витрати 108.16 грн.. 24.01.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги за договором позики, у т.ч. за Договором про надання споживчого кредиту № 4158491 від 15.05.2021, що укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, у тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 4158491 від 15.05.2021, що укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] .. Таким чином, позивач ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] .. Оскільки, відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, позивач змушений звертатися до суду з вимогою про стягнення з останнього на його користь заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №4158491 від 15.05.2021 року, у загальному розмірі 19729.38 грн., а також понесені позивачем судові витрати, що складаються із судового збору 3028.00 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 9000.00 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 05 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав письмове клопотання про розгляд справи у відсутність представника, в якому він одночасно вказує, що підтримує позовні вимоги, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, шляхом направлення судової повістки за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п. 3 ч. 8 ст. 128, ст. 131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Справу розглянуто за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідачів повідомлених у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, які не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, не подали відзиву проти позову, а представник позивача не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що 15.05.2021 року між [PERSON] та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено Договір про надання споживчого кредиту №4158491. Відповідно до п.1.3 Договору сума кредиту (загальний розмір) складає 8000.00 грн. тип кредиту-кредит.. Відповідно до п.1.4 вказаного Договору строк кредиту 10 днів. Пунктом 1.5.1 стандартна процента ставка становить 1.90% в день та застосовується: -у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору, якщо не виконанні умови для застосування зниженої процентної ставки; -у межах нового строку кредиту, якщо відбулась пролонгація за ініціативо споживача, відповідно до п.4.2 Договору; -у межах нового строку кредиту, якщо відбулася авто пролонгація, відповідно до п.4.3 Договору. Орієнтовна реальна річна процента ставка на дат укладення Договору складає: за стандартною ставкою 57100% річних; за зниженою ставкою 2645.46% річних ( п.1.7 Договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання Договору складає: за стандартною ставкою 9520.00 грн.; за зниженою ставкою 8760.00 грн. (п.1.8 Договору). Вказаний Договір підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором М295708 15.05.2021. ТОВ «АВЕНТУС Україна» свої зобов`язання за договором виконав та перерахував [PERSON] грошові кошти у сумі 8000.00 грн. Проте, свої зобов`язання за Договором відповідач не виконав, внаслідок чого у останнього перед кредитором ТОВ «АВЕНТУС Україна» станом на 27.08.2024 року утворилась заборгованість у загальній сумі 19729.38 грн., з яких: кредит (тіло кредиту) 6760.00 грн., проценти на дати відступлення права вимоги 12844.00 грн., інфляційні 108.16 грн., 3% річних 17.22 грн.. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Окрім того, судом встановлено, що 24.01.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 24-01/2022, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Договору про надання споживчого кредиту №4158491 від 15.05.2021 року, укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] , що підтверджується Реєстром боржників до Договору факторингу № 24-01/2022 від 24.01.2022 року, Актом приймання передання 24.01.2022 року, платіжним дорученням №323110003 від 24.01.2022 року. У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги до позичальників, відповідно до договору відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, у тому числі за договором про споживчий кредит №4445225 від 10.07.2021, що укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] . Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло грошової вимоги до відповідача в сумі 19729.38 грн.. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» станом на 10.01.2023 заборгованість по основній сумі кредиту становить 6760.00 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги в розмірі 12844.00 грн., було нараховано 3% річних в розмірі 17.22 грн. та інфляційні витрати в сумі 108.16 грн. Відповідно до п. 1 ч. ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи положення вказаних статей, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем [PERSON] .. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] кредитні кошти отримав та користувався ними, однак, свої зобов`язання за договором не виконав, тому суд приходить до висновку про стягнення вказаних сум з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання про стягнення витрат на оплату витрат на правничу допомогу в сумі 9000.00 грн. суд зазначає наступне. Положеннями ст.\~59\~Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст.\~15\~ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 ч. 3ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ст.\~1\~ЗУ «Про\~адвокатуру та\~адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до\~ст.\~133\~ЦПК України\~-\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати:\~ на професійну правничу допомогу; пов`язані із\~залученням свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи;\~ пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Статтею 137\~ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Доля цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язані зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою: 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 8 ст.141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Отже зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 20 вересня 2018 року по справі № 751/3840/15-ц. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» надано лише: платіжну інструкцію №04539300000 від 13 серпня 2024 року відповідно до якої ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перерахував АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» 108000.00 грн. кошти за надання правової допомоги; заявку на надання юридичної допомоги №697 від 30 липня 2024 року; витяг з Акту №1 про надання юридичної допомоги від 06.08.2024 року. А тому, суд не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» витрат на професійну правничу допомогу, в зв`язку з її недоведеністю. Також, як вбачається з матеріалів справи, позивачем ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» при зверненні до суду з даним позовом за вимогу майнового характеру було сплачено судовий збір в розмірі 3028.00 грн.., що підтверджується платіжним дорученням №0455950086 від 28 серпня 2024 року. Приймаючи до уваги, що позовні вимоги АТ «А-Банк» підлягають задоволенню частково, відповідно до вимог ч.1 та ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути частину судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, 19729.38 гривень (вимоги позивача, які підлягають задоволенню) відповідає 68.67 % від заявленої ціни позову 28729.38 гривень, отже саме такий відсоток від сплаченого позивачем судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, що в грошовому еквіваленті становить 2079.32 гривень 68.67% від суми 3028.00 гривня дорівнює 2079.32 гривень). На підставі викладеного та

Outcome: partial