Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

Позивач Виконком Довгинцівської районної в місті ради звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] та просить суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , стягнувши аліменти на їх утримання, посилаючись на злісне ухилення відповідачів від виконання покладених на них законом батьківських обов`язків. В обґрунтування вимог зазначено, що 15 червня 2015 року виконком уже звертався до суду з позовом про позбавлення відповідачів батьківських прав та рішенням суду від 03 серпня 2015 року відмовлено у задоволенні вимог. У телефонному режимі Довгинцівським ВП повідомлено, що 14.04.2019 до КП «Криворізька міська дитяча лікарня № 2» госпіталізований малолітній [PERSON] , [INFO] з діагнозом отруєння ліками. Згідно пояснень матері, дитина граючись випадково натрапила на таблетки, які вона вживає від нервових розладів. За результатами розгляду даної події на відповідачів було складено протоколи за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Крім того, 14.06.2019 до служби у справах дітей надійшло повідомлення з Довгинцівського ВП про те, що 04.06.2019 в будинку [ADDRESS] проживає жінка на ім`я [PERSON] , яка неналежно виконує свої батьківські обов`язки: не годує дитину, б`є її, залишає без нагляду. 14.08.2019 по [ADDRESS] було здійснено комісійний вихід з метою обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] , однак скласти акт обстеження не вдалося, бо двері квартири ніхто не відкрив. 10.10.2019 співробітниками ювенальної превенції сектору превенції Довгинцівського ВП було здійснено виїзд по [ADDRESS] з метою збору інформації про спосіб життя малолітнього [PERSON] , де зі слів сусідів з`ясовано, що вони часто бачать [PERSON] з батьками, в основному з матір`ю, біля сміттєвих баків. Громадський порядок відповідачі не порушують, дитина одягнена за сезоном, однак має брудний та неохайний зовнішній вигляд. Відомості про працевлаштування відповідачів відсутні. За місцем проживання скарг від сусідів на відповідачів не надходило, на обліку в Управління праці та соціального захисту населення вони не перебувають, пільги не отримують. При відвідування фахівцями Криворізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді 01.10.2019 та 15.10.2019 двері ніхто не відчинив, на виклики до центру відповідачі не з`являлися. 15.01.2020 до служби у справах дітей надійшло повідомлення з КНП «Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром» про народження 21.12.2019 дівчинки, перебування у період з 21.12.2019 по 23.12.2019 та з 23.12.2019 по 26.02.2020 у відділеннях медичного закладу та наявність у матері дитини [PERSON] психічних розладів, згідно рекомендацій психіатра здійснювати догляд може лише в присутності родичів. 15.01.2020 відповідач [PERSON] надав пояснення, в яких зобов`язався зареєструвати новонароджену дитину, навести лад у квартирі, довідки з місця проживання, з місця роботи та можливість соціальним службам відвідати їх житло та повідомив про перебування його дружини [PERSON] на лікуванні в КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» у зв`язку із загостренням хвороби. 26.02.2020 до психіатричного відділення КНП «Криворізька міська дитяча лікарня № 2» була доставлена малолітня [PERSON] ,. [INFO] з діагнозом у тому числі недоношеність, низька маса тіла, рання анемія недоношених. При відвідуванні медичним персоналом за місцем мешкання дітей, встановлено, що діти не забезпечені їжею та одягом, проживають в незадовільних санітарних умовах (таргани, павуки), квартира потребує ремонту (розбиті вікна, обдерті шпалери та інш.). Батьки дітей відмовляються від обстеження дітей та від явки до амбулаторії, не виконують медичні рекомендації, діти не консультовані фахівцями за профілем патології, хоча потребують спеціалізованої медичної допомоги. Аналогічний акт про незадовільні умови проживання дітей було виявлено при обстеженні 04.01.2022, за результатами якого відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Адміністрація КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» вилучення дітей із сім`ї через неналежне виконання батьківських обов`язків сприятиме захисту життя та здоров`я малолітніх дітей. При відвідуванні 16.09.2022 родини відповідачів з`ясовано, що малолітні діти знаходяться в квартирі без нагляду дорослих, зі слів сусідів відповідачі є проблемною сім`єю, мати постійно перебуває в неадекватному стані, чіпляється до перехожих, випрошує у них цигарки та гроші, часті відвідує смітник у пошуку речей, залучаючи до цього малолітнього сина [PERSON] , іноді це відбувається навіть серед ночі. Помешкання постійно відвідують незнайомі люди. При комісійному виході 17.11.2022 місця проживання дітей було виявлено, крім антисанітарії помешкання та відсутності продуктів харчування, також захворювання дітей, у зв`язку з чим діти були поміщені у медичний заклад. 29.11.2022 медичним персоналом КНП «Криворізька міська дитяча лікарня № 4» було складено акти про дітей, батьки яких відмовились забрати дітей із закладу охорони здоров`я. На підставі викладеного, виконком просить вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 09 січня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено по справі підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 28 березня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Встановлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються. У судовому засіданні представник позивача Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради як органу опіки та піклування [PERSON] на вимогах наполягала з підстав, викладених в тексті позовної заяви та відповіді на відзив. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] та їх представник [PERSON] проти заявлених вимог заперечували з підстав, викладених у відзиві на позов. Відповідач [PERSON] суду пояснив, що зазначені в тексті позовної заяви доводи не відповідають дійсності, оскільки вони годували, виховували дітей, алкоголь не вживають, дружина не працює. Дітей вони люблять, було інколи брудно, але намагалися прибрати. До дитячого садочка дітей не приймали, так як не було місць. Ремонт в квартирі не закінчили, бо не вистачає коштів на це. Відповідач [PERSON] суду пояснила, що дітей вона любить, зверталася до служби у справах дітей щоб влаштувати дітей у дитячий садочок, однак не влаштували, бо черга туди. Оскільки дітей не має куди діти, вона не працювала. Батьки їй не допомагали, дітей вони одягали, годували, виховували. Діти спали з ними, так як не було ліжка для них. Вона хворіла, була в лікарні на лікуванні, наразі не лікується, бо їй погано від цього лікування. Вони придбали для дітей ліжко, шкільний стіл, але грошей на ремонт не має. Син не пішов до першого класу, оскільки війна та школи не працюють. До лікарів вона зверталася, однак до кого, не скаже. Представник третьої особи служби у справах дітей виконкому Довгинцівському районної у місті ради Маркова С.А. вимоги позову підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, наполягала на їх задоволенні. Представник третьої особи Криворізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Аламаха І.М. вимоги позову підтримала з підстав, викладених в позові. В обґрунтування відзиву на позов від 15.06.2023 відповідачами зазначено, що вони потрапили у тяжкі життєві обставини у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та тяжким матеріальним станом. [PERSON] знаходилась на лікування та не мала можливості працювати. Служба у справах дітей постійно перевіряла їх побут та умови проживання, постійно влаштовували перевірки, хоча скарг на них ніколи не було, та ще у 2015 році служба у справах дітей безпідставно пред`явила до них претензії з питання виховання сина, однак рішенням суду від 03.08.2015 позивачу було відмовлено у задоволенні позову. Після винесення судового рішення їх деякий час не турбували, однак починаючи з 2019 року їм влаштували постійні перевірки, хоча скарг на них не було. В позовній заяві зазначено, що скарг від сусідів на них не було, в той же час вказує на пояснення сусідів про те, що [PERSON] з батьками бачать біля сміттєвих баків, однак багато людей, які живуть поряд, виносять сміття до тих баків. На теперішній час вони працюють, ніякими пільгами та допомогою не користуються, проводять в квартирі ремонт. Вони піклуються за дітей, займаються їх вихованням, а за ними стежать, не надаючи ніякої допомоги, більш того вилучили дітей, з якими не дають можливості спілкуватись. Тому просять відмовити у задоволенні вимог. В обґрунтування відповіді на відзив стороною позивача зазначено, що жодних доказів погіршення стану здоров`я та тяжкого матеріального стану відповідачами не надано, відповідач [PERSON] у 2020 році офіційно працював у приватному підприємстві «Виробничо-будівельна компанія «Ніконс» на посаді покрівельник будівельний, але потім звільнився. В особистій бесіді [PERSON] повідомив, що не може офіційно працювати, бо процес працевлаштування відбувається через відвідування та надання документів до ТЦК. [PERSON] стверджує щодо проходження нею лікування, однак не зробила жодних зусиль для отримання групи інвалідності за потреби чи влаштування на роботу. У позовній заяві чітко зазначено причини та факти, з яких перевірялась дана родина та надано копії відповідних доказів, як результат з 2019 року по 2022 рік було складено 3 протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП та з 2015 року по 2022 рік складено 6 актів обстеження умов проживання відповідачів на підтвердження неналежних умов проживання, виховання та розвитку дітей. В позовній заяві чітко наведені факти злісного невиконання батьками своїх батьківських обов`язків, а саме: не оформлення малолітнього [PERSON] , [INFO] до навчального закладу, не виконання рекомендацій медичного персоналу, не своєчасне звернення до лікаря у разі захворювання дітей, не проходження медичного обстеження у профільних фахівців, що підтверджується висновком медичного закладу про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини [PERSON] , [INFO] від 16.03.2023, де вказаний діагноз - загальне недорозвинення мовлення 3 рівня, когнітивні порушення, лівосторонній плече-грудний сколіоз ІІ ступеня. Тому наполягають на задоволенні вимог. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 21, 22 - копії свідоцтв). У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Так, згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Отже, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц (провадження № 61-40224св18), від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20). Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. За положеннями частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина може бути розлучена з батьками у разі, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, ЄСПЛ зауважував, що якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04). У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. У рішенні від 10 вересня 2019 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (заява № 37283/13) Європейський суд з прав людини підкреслював, що взаємна радість, яку діти та батьки отримують у суспільстві один від одного, є основним елементом сімейного життя, і заходи держав-відповідачів, що перешкоджають цьому, рівносильні втручанню у право, гарантоване статтею 8 Конвенції. У випадках, коли відповідні інтереси дитини суперечать інтересам батьків, стаття 8 Конвенції вимагає, щоб органи влади держав-відповідачів встановлювали справедливий баланс цих інтересів і при встановленні балансу особливе значення надавалося найкращим інтересам дитини, які в залежності від свого характеру та важливості можуть переважати інтереси батьків. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та відновлення сім`ї. За загальним правилом, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено на позивача. Вирішення питання про позбавлення відповідачів батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції). Верховний Суд звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи, особистості учасників цих правовідносин, оцінки сімейної ситуації й інтересів дитини (постанови від 18 лютого 2021 року у справі № 645/920/19, від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20, від 12 лютого 2024 року у справі № 202/1931/22). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2015 року у справі № 211/3648/15-ц, відмовлено виконавчому комітету Довгинцівської районної в місті ради до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів відносно сина [PERSON] , [INFO] відмовлено повністю за передчасністю заявлених вимог (а.с. 29-31 - копія рішення). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2015 року рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2015 року залишено без змін (а.с. 35-37 - копія ухвали). Постановою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2019 року у справі № 211/2180/19 визнано [PERSON] винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, відповідно до тексту якої 14.04.2019 о 12-24 годині було виявлено, що [PERSON] ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який був госпіталізований до закладу охорони здоров`я з діагнозом отруєння ліками «Рисперон» (а.с. 42 - копія постанови). Постановою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року у справі № 211/2179/19 звільнено [PERSON] від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення. Відповідно до тексту постанови, 14.04.2019 о 12-24 годині [PERSON] ухилилася від виконання передбачених обов`язків щодо забезпечення належних умов здоров`я свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який маючи доступ до медичних препаратів, проковтнув декілька таблеток «Рисперон», в результаті чого був доставлений до КЗ «Криворізька міська лікарня» з діагнозом отруєння ліками (а.с. 43 - копія постанови). Начальник Довгинцівського ВП КВП ГУ НП в Дніпропетровській області 14.06.2019 повідомив службу у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради про те, що 04.06.2019 о 15-09 годині до поліції надійшло повідомлення про те, що у будинку [ADDRESS] проживає жінка на ім`я [PERSON] , яка неналежно виконує свої батьківські обов`язки: не годує дитину, б`є її, залишає без нагляду. В ході перевірки та бесід з мешканцями зазначеного будинку, інформація щодо неналежного виконання батьківських обов`язків [PERSON] підтвердилася (а.с. 49 - копія повідомлення). Згідно побутових характеристик ТОВ «Комбінат благоустрою» від 30.09.2019, [PERSON] та [PERSON] , скарг від сусідів на них не надходило, адміністративні протоколи не складалися (а.с. 48,49 - копії характеристик). На обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної в місті ради [PERSON] та [PERSON] , як отримувачі соціальних виплат на дитину [PERSON] , [INFO] не перебувають, пільг не отримують. [PERSON] перебуває на обліку як отримувач допомоги при народженні дитини в сумі 860,00 грн. щомісячно по 31.12.2022 на [PERSON] , [INFO] (а.с. 50,51,63 - копії повідомлень). При неодноразових відвідувань сім`ї відповідачів соціальними службами, двері їм ніхто не відчинив, що підтверджується повідомленням Криворізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 28.10.2019 (а.с. 52, 64). Адміністрація КНП «Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром» КМР 13.01.2020 повідомила службу у справах дітей про перебування з 21.12.2019 у лікувальному закладі дитини [PERSON] , дівчинки, [INFO] . Дитина народилася в медичному закладі, з 21.12.2019 по 23.12.2019 перебувала у відділенні інтенсивної терапії новонароджених, з 23.12.2019 перебуває у відділенні постнатального виходжування новонароджених. Мати дитини [PERSON] має психічні розлади та, згідно рекомендації психіатра, здійснювати догляд може лише в присутності родичів. Тому адміністрація медичного закладу просить вирішити питання про можливість перебування [PERSON] , дівчинки, [INFO] у даній родині (а.с. 53 - копія повідомлення). 15 січня 2020 року [PERSON] надав письмові пояснення до служби у справах дітей , відповідно до яких його дружина [PERSON] перебуває з 14.01.2020 на лікування в психоневрологічному диспансері у зв`язку із загостренням хвороби. Взяв на себе зобов`язання надати довідки з місця роботи та місця проживання, вирішити питання про влаштування дитини та надати можливість соціальним службам відвідати його житло (а.с. 54 - копія пояснень). Наказами служби у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради від 25.05.2020 за № 92 та № 93 взято на облік малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на облік як таких, що проживають в сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків (а.с. 56, 57 - копії наказів). Адміністрацією КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» Криворізької міської ради від 21.12.2021 та від 18.01.2022 повідомлено службу у справах дітей, що при активному відвідуванні медичним персоналом домашньої адреси встановлено, що діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , не забезпечені їжею та одягом, проживають в незадовільних санітарних умовах (таргани, павуки), квартира потребує ремонту (розбиті вікна і т.д.). Батьки не виконують рекомендацій медичного персоналу, не з`являються вчасно на призначені огляди, діти не консультовані фахівцями за профілем патології, хоч потребують спеціалізованої медичної допомоги. В спілкуванні з лікарем мати веде себе агресивно, ухиляється від конструктивного діалогу. Медичний персонал амбулаторії готовий посприяти в організації оглядів дітей та оформленні медичної документації на запит соціальних служб. Єдиною проблемою є неналаштованість батьків на будь-які обстеження дітей, відмова від явки до амбулаторії. Неналежне виконання батьківських обов`язків несе загрозу здоров`ю та життю малолітніх дітей, а тому вилучення дітей із сім`ї через неналежне виконання батьківських обов`язків сприятиме захисту життя та здоров`я малолітніх дітей (а.с. 58, 61 - копії повідомлень). Згідно акту обстеження умов проживання помешкання відповідачів від 04.01.2022, умови проживання не задовільні, на момент перевірки умов проживання в квартирі було брудно, всюди розкидані речі, на стелі павутиння. Запас продуктів харчування відсутній, холодильник не працює, у ванній кімнаті купа невипраної білизни та одягу (а.с. 59 - копія акту). Постановою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 лютого 2022 року у справі № 211/132/22 звільнено [PERSON] від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення. Відповідно до тексту постанови, 04.01.2022 близько 15.00 години встановлено, що [PERSON] ухилилась від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо виховання свого сина [PERSON] , [INFO] , який не влаштований до школи, чим порушила ч. 2 ст. 150 СК України та вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП (а.с. 60 - копія постанови). За повідомленням Криворізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 09.02.2022, фахівцем із соціальної роботи неодноразово здійснювались планові відвідування сім`ї, проте двері ніхто не відчинив. В телефонному режимі [PERSON] повідомила, що відмовляється здійснити обстеження сина [PERSON] в КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2» ДОР» за вимогою дільничного педіатра, оскільки вважає його здоровим. КМЦСССДМ також було здійснено співпрацю з Комунальним закладом дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 162 Криворізької міської ради щодо влаштування малолітнього [PERSON] до закладу. Зі слів завідуючої, влаштування дитини буде можливим у разі надання батьками рекомендацій КУ «Криворізький інклюзивно-ресурсний центр № 1» КМР за умови до досягнення хлопцем 7 років. Мати до центру не з`являлась, на телефонні дзвінки не завжди відповідає, доступу до житлового приміщення не надає. Батьки частково виконують рекомендації фахівця центру та лікаря (а.с. 64 - копія повідомлення). Начальник Довгинцівського ВП КВП ГУ НП в Дніпропетровській області 18.02.2022 повідомив службу у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради про те, сусіди з квартири [ADDRESS] повідомили, що мати [PERSON] висловлюється у сторону дітей нецензурною лайкою, риється у смітниках, через це з квартири до під їзду доноситься неприємний запах та остання не виходила з квартири разом з дітьми на вулицю приблизно 1,5 місяця. Також сусіди вважають, що чоловік вживає наркотичні засоби (а.с. 65, 66 - копії повідомлення, пояснення). При обстеженні місця проживання дітей 17.11.2022 близько 10-00 години встановлено, що малолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , знаходилися вдома без матері, зі слів вдалось встановити, що матір пішла у невідомому напрямку, а коли саме - невідомо. Близько 11-00 години мати прийшла за адресою проживання, але пояснити чому вона залишила дітей без нагляду дорослих - не змогла. Остання впустила представників ювенальної поліції та служби у справах дітей до квартири, де був сморід, повна антисанітарія, діти були налякані та брудні, була в неадекватному стані, казала нісенітниці та постійно казала, що в неї в квартирі хтось приходить та постійно вживає алкоголь та наркотичні речовини, на запитання хто саме приходить - змістовної відповіді надати не могла. Малолітніх дітей було доставлено до медичного закладу, де в малолітнього [PERSON] під час проведення тестування на наявність вірусного захворювання «Covid-19» виявлено позитивний результат, у зв`язку з чим останніх доставлено каретою ШМД та влаштовано до КЗ «Криворізька інфекційна лікарня № 1» (а.с. 70, 71-72 - копії повідомлення, акту). До суду надано акти закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому в закладі охорони здоров`я відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які поступили до КНП «Криворізька міська дитяча лікарня № 4» Криворізької міської ради 17.11.2022 (а.с. 74, 75 - копії актів). Разом з тим, згідно абзацу 3 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до положень пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Верховний Суд у постанові від 01 серпня 2024 року у справі № 366/52/21 (провадження № 61-8861св24) наголосив, що «з урахуванням наведених обставин, дій матері, яка змінила свою поведінку після відібрання у неї дітей у 2019 році, намагається відновити контакт зі своїми дітьми, під час розгляду цієї справи активно відстоювала свою позицію щодо бажання брати участь у вихованні своїх дітей, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності не свідчать про необхідність застосування до відповідачки такого виключного заходу саме в інтересах дітей. Активна позиція відповідачки під час розгляду справи про позбавлення її батьківських прав, надання пояснень та заперечень щодо доводів, викладених позивачем, оскарження судового рішення в суді апеляційної інстанції в частині позбавлення її батьківських прав, без оспорення її обов`язку зі сплати аліментів на їх утримання та визначеного судом з урахуванням вимог позивача їх розміру, спростування доводів касаційної скарги позивача щодо її небажання спілкуватись з дітьми та приймати участь у їх вихованні, свідчить про можливість і готовність матері відновити психологічний та емоційний зв`язок зі своїми дітьми. З огляду на зазначене, позбавлення батьківських прав за встановлених судами обставин не буде ґрунтуватися на достатніх обґрунтуваннях. Натомість необґрунтоване та передчасне (за відсутності застосування гнучких заходів впливу для спонукання одного з батьків до належного виконання своїх батьківських обов`язків) позбавлення батьківських прав (прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті кровної спорідненості з нею, не може вважатися таким, що відповідає інтересам дитини. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49). Наявності таких обставин у цій справі не доведено». Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17, від 07 листопада 2023 року у справі № 601/928/22. Судова практика щодо застосування статті 164 СК України є усталеною. З урахуванням викладеного, активної позиції відповідачів на заперечення стосовно позбавлення їх батьківських прав відносно малолітніх дітей, ураховуючи, що позбавлення батьківських прав батьків, які не відмовляються від виконання своїх батьківських обов`язків, а навпаки бажають спілкуватись та бачитись з дітьми, не втратили інтересу до дітей, до участі у їх вихованні та мають намір вчиняти дії для відновлення з ними відносин, не відповідатиме інтересам малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , суд дійшов висновків про відсутність підстав для задоволення вимог. Разом з тим, відповідно до частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Ураховуючи наявні письмові докази судом установлено, що відповідачі частково проявляють комунікацію із службами у справах дітей, маючи намір забрати до себе на проживання обох дітей та привести у належний стан житлове приміщення. Тому за даних обставин суд вважає можливим задовольнити вимоги частково, відібравши дітей у відповідачів [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав, що буде єдиним способом захисту прав і якнайкращого забезпечення інтересів дітей та максимально можливою мірою їх виживання і здорового розвитку, зважаючи на негативну інформацію соціального супроводу відносно відповідачів, відсутність доказів на підтвердження їх доходів (заробітку) та надання відомостей про можливість належного утримання дітей, відсутності доказів зміни їх способу та умов проживання у кращу сторону (згідно пояснень відповідачів ремонт у помешканні не зроблено за відсутності коштів на нього), є небезпека, що залишення дітей з ними буде небезпечним для їх життя та здоров`я. Відібрання дітей від [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав не перешкоджає їм звернутися із заявами про повернення дітей, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному їх вихованню. Крім того, відповідно до частини четвертої статті 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно частин другої, третьої статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Частинами першою-другою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином виходячи з обов`язку батьків утримувати дітей, конституційного права особи на прожитковий мінімум, суд вважає, що є підстави для призначення аліментів, починаючи з дати пред`явлення позову згідно вимог частини першої статті 191 СК України. З відповідачів відповідно до положень статті 141 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 992,40 грн.

Outcome: approved