Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування вимог вказує, що 07.10.2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 723818 на суму 37500 грн. Згідно договору факторингу №2808-23 від 28.08.2023 року право грошової вимоги за вказаним договором перейшло ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Відповідно до Реєстру прав вимоги до вказаного договору позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 58053,81 грн. Договірні зобов`язання шодо повернення суми боргу не виконанні боржником. На підставі наведеного, позивач просить суд, стягнути з відповідача в свою користь заборгованість у вказаній сумі, а також суму понесених судових витрат. Ухвалою судді від 03.09.2024 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного\~провадження без\~повідомлення (виклику)\~сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Станом на дату розгляду справи відзив на позов від відповідача до суду не надійшов (матеріали позову отримано представником позивача 18.09.2024 року через підсистему «Електронний суд» та шляхом надіслання їх на електрону адресу представника, зазначену в її заяві від 18.09.2024 року). Позивачем на адресу суду було подано клопотання від 24.10.2024 року про відкладення розгляду справи, яке суд розцінює як таке, що спрямоване на затягування строків розгляду справи, зважаючи на визначений порядок її розгляду. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов наступних висновків. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст.\~526,\~527,\~530, 611,\~651,\~1048,\~1050,\~1054 ЦК України. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 07.10.2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 723818 на суму 30000 грн. строком на 730 днів (кінцевий термін повернення 07.10.2023 року). Банк виконав свою частину договору та перерахував кошти відповідачу (а.с.39), що в порушення умов договору відповідач не виконувала належним чином взяті на себе боргові зобов`язання. Згідно договору факторингу №2808-23 від 28.08.2023 року право грошової вимоги за вказаним договором перейшло ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Відповідно до Реєстру прав вимоги до вказаного договору позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 58053,81 грн. (27227,35 грн. заборгованість за тілом кредиту, 30826,46 грн. заборгованість за відсотками) (а.с.19-24,40). З матеріалів справи також вбачається, що на адресу позивача 15.11.2023 року також була надіслана досудова вимога щодо добровільного повернення заборгованості (а.с.27). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відтак, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань. Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. На момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст.1054 ЦК України, грошові кошти за кредитним договором не повернула. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості. З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до ч.ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Представником позивача поданий до суду договір про надання правничої допомоги № 42649746 від 11.12.2023 року, акт про підтвердження факту надання правничої(правової) допомоги адвокатом від 27.06.2024 року до вказаного договору на суму 6000,00 грн. (а.с. 16-18,17, 47). Представником позивача подано суду опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом з детальним описом витрат часу, необхідних для надання правничої допомоги. Суд наголошує, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial