Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

Виклад позиції позивача. Адвокат Примакова В.В., що діє в інтересах [PERSON] звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області із позовною заявою до Вороновицької селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування, мотивуючи її тим, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер батько позивачки. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, спадкоємцями на яке за заповітом є, [PERSON] , та її рідний брат [PERSON] . 20 грудня 2023 року [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки після смерті батька. 22 березня 2024 року, [PERSON] подала документи до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Науменко В.В., для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на відповідну частку житлового будинку, належну її батькові [PERSON] , померлому [INFO] . Вивчивши подані документи, приватний нотаріус Науменко В.М. видала постанову відмовити [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину житлового будинку, що належний колгоспному двору, головою якого був [PERSON] , померлий [INFO] . Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом є та обставина, що майно колишнього колгоспного двору належить на праві спільної сумісної власності його членам, за умови що вони не втратили таке право. Внаслідок цього, позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/4 частку житлового будинку загальною площею якого 96,3 кв. м., житловою площею - 42.6 кв. м., з відповідною частиною господарських будівель та споруд, а саме: а - веранда, а1- навіс, Б - сарай, Б/під - погріб, В - гараж, в - сарай, Г- господарська будівля, г- сарай, Д - сарай, Ж- навіс, П - погріб, Т- вбиральня, 1-2 огорожа, 3-колодязь, за адресою: [ADDRESS] , належну батькові позивачки [PERSON] , померлому [INFO] . Виклад позиції відповідача. Представник відповідача Вороновицької селищної\~ради відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 17.05.2024 року. Заяви, клопотання позива, відповідача. Від представника відповідача Вороновицької селищної\~ради 05.07.2024 року на адресу суду надійшла заява про справи без його участі, просить прийняти рішення на власний розсуд. 24.10.2024 року від представника позивача, адвоката Примакової В.В. на адресу суду надійшла заява, у якій остання просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Інших заяв і клопотань від позивача та відповідача по справі не надходило. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 17.05.2024 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання по справі, витребувано докази. Ухвалою суду від 09.07.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Згідно з частиною 3\~статті 211 ЦПК України\~особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2\~статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] в с. Обідне, Немирівського району Вінницької області (а.с.26). [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 06 листопада 1995 року. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові: « [PERSON] », дружині: « [PERSON] » (а.с.24). Відповідно до заповіту від 12 березня 2016 року, посвідченого секретарем Обіденської сільської ради Немирівського району Вінницької області, [PERSON] частину житлового будинку з відповідною частиною пригосподарських будівель, що знаходиться в [ADDRESS] , заповів своїй дочці [PERSON] (а.с.22) [PERSON] помер [INFO] в с. Обідне, Вінницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.25). Як вбачається із свідоцтва № [NUMBER] від 20 лютого 1990 року про право приватної власності на домоволодіння, виданого Обіденською сільською Радою народних депутатів, ціле домоволодіння, яке складається із одного житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить колгоспному двору, головою якого являється [PERSON] (а.с.23). Відповідно до довідки, виданої Степанівським старостинським округом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області від 07.02.2024 року № 59/02-3/28/24, про те, що згідно записів погосподарської книги № 1 за 1991-1995, що знаходився в [ADDRESS] , відносився до суспільної групи колгоспників. Станом на 15 квітня 1991 року склад двору є наступним: голова двору [PERSON] , дружина [PERSON] , син [PERSON] , [PERSON] (а.с.15) Постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Науменко В.В. від 22 березня 2024 року відмовлено гр. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, належний колгоспному двору, головою якого був [PERSON] , померлий [INFO] (а.с.7). Також судом досліджено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 01 квітня 2024 року, що знаходиться по [ADDRESS] (а.с.8-14). Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Як роз`яснено в п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як передбачено\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 3\~ст. 13 ЦПК України\~учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовували майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Відповідно до статті 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору у складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини. Згідно з частиною другою статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. 15 квітня 1991 року набув чинності Закон України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном. Положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, є співвласниками у рівних частках у праві спільної власності на майно колгоспного двору. Висновки суду З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно у порядку спадкування. Оскільки сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судом не здійснюється. На підставі\~вище викладеного,\~

Outcome: approved