Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищенаведеним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла мама позивачки [PERSON] . Інших дітей, крім позивачки, у неї не було. Згідно свідоцтва про народження позивачки її мамою є [PERSON] . У свідоцтві про шлюб мама записана як [PERSON] та після реєстрації шлюбу зміни прізвище на [PERSON] . У свідоцтві про смерть мама - [PERSON] . По причині розбіжностей у написанні по батькові матері позивачки у вказаних документах є необхідність у встановлені факту родинних відносин між позивачкою та померлою [PERSON] , як дочкою та матір`ю. Встановлення факту родинних відносин необхідне позивачці для подальшого прийняття спадщини. Крім того, після розпаювання земель покійні матері було надано в безоплатне користування земельну ділянку (пай) та було видано сертифікат на земельну частку (пай) серії ІФ-04 №10-0271. Вказаний сертифікат був виданий на підставі рішення Кунисівської сільської ради від 02.12.1995 №52 і зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної ділянки № [NUMBER] , про що свідчить виписка із Книги реєстрації сертифікатів Кунисівської сільської ради. За життя мати належним чином не виготовила технічну документацію на вказану земельну ділянку (пай), не отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, а сертифікат втратила. Після смерті матері відкрилася спадщина. Позивачка є спадкоємцем за законом, а тому звернулася до державного нотаріуса Городенківської ДНК із заявою про прийняття спадщини на земельну ділянку (пай). Однак, нотаріус відмовила в оформленні спадщини по відсутності правовстановлюючих документів. Позивач в судове засідання не прибула, через канцелярію суду, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, оскільки по стану здоров`я, тяжко прибути в судове засідання, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Чернелицька селищна рада подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника селищної ради та не заперечують у задоволенні позовних вимог. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті). Згідно ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може гуртуватись на припущеннях. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] доводиться, що [PERSON] (позивачка) народилася [INFO] , актовий запис № 21 від 09.10.1939, її мати - [PERSON] , відомості про батька - відсутні. Після реєстрації шлюбу 17.11.1960 з [PERSON] , прізвище дружини було змінено з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] . З копії Архівної довідки № М-49(Ц)/06-06 від 20.03.2024 виданої Державним архівом Івано-Франківської області вбачається, що [PERSON] (позивачка) народилася [INFO] у с. Кунисівці Городенківського повіту (нині Коломийського району), хрещена 12.10.1939 у церкві с. Кунисівці (а/з № 21 ), батько - не вказаний, мати - [PERSON] , донька [PERSON] . Із копії довідки № М-49(Ц)/06-06 виданої 20.03.2024 Державним архівом Івано-Франківської області слідує, що у метричній книзі реєстрації народжень церкви с. Кунисівці Городенківського повіту (нині Коломийського району) актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , уродж. [PERSON] за 1919 рік не виявлено. Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 10.06.1959 - [PERSON] , 1919 р.н., та [PERSON] , 1891 р.н., одружилися 13 травня 1959 року, актовий запис за № 6. Як вбачається із вищенаведеного, мати позивачки [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON] ) [PERSON] по батькові у правовстановлюючих документах записана по різному «Танасіївна - [PERSON] ». Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. П.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно роз`яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Із фотокопій по господарських книг виконавчого комітету Кунисівської сільської ради за 1961-1963рр, 1964-1966рр, 1967-1969рр, 1971-1973рр, 1980-1982рр, 1983, 1986-1990рр та 1991-1995рр, 1996-2000рр вбачається, що [PERSON] по батькові записана « [PERSON] », 1919 р.н., до складу її сім`ї входить, зокрема дочка [PERSON] , яка по батькові записана як « [PERSON] », 1939 р.н. З довідки № 70 виданої 16.09.2024 Кунисівським старостинським округом Чернелицької селищної ради вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] ( [PERSON] ) одна і та сама особа. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 21.09.1999 Кунисівською сільською радою Городенківського району - [INFO] у віці 80 років в с. Кунисівці Городенківського району Івано-Франківської області померла [PERSON] , про що складно актовий запис за № 9. З яких причин у правовстановлюючих документа зроблені розбіжності в написанні по батькові матері позивачки « [PERSON] » позивачці не відомо, однак встановлення факту родинних відносин необхідне заявниці для оформлення своїх спадкових прав. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до переконання, що зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту родинних відноси між нею та її матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] . На час смерті [PERSON] був чинним був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. З довідки № 33 виданої 12.03.2024 Кунисівським старостинським округом Чернелицької селищної ради вбачається, що на час смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] та разом з нею проживали і були зареєстровані: дочка [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] , [INFO] , - помер. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] доводиться, що [PERSON] помер [INFO] у віці 72 років в с. Кунисівці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4. З копії спадкової справи № 68/2024, яка надана суду Городенківською РДНК вбачається, що 01.03.2024 до Городенківської ДНК із заявою про видачу свідоцтва на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 76044906 виданий 01.03.2024 свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію спадкової справи, номер у Спадковому реєстрі 72083589, номер у нотаріуса 68/2024. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, зокрема земельна частка (пай) згідно сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ-04 №10-0271. Позивач, як спадкоємець, яка прийняла спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Проте, державний нотаріус Городенківської ДНК [PERSON] вивчивши подані документи до спадкового майна, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1899/02-31 від 11.06.2024 відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на належну їй земельну частку (пай) зазначивши, що спадкодавцю [PERSON] згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №271 від 31.01.1996 видано сертифікат не встановленого зразка за серією [NUMBER] площею 40,32 в умовних кадастрових гектарах, але у спадкоємця він відсутній. Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Згідно Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Відповідно до фотокопії книги реєстрації сертифікатів Кунисівської сільської ради, яка надана старостою Кунисівського старостинського округу Чернелицької селищної ради [PERSON] отримала сертифікат серії [NUMBER] на земельну ділянку розміром 40,32 в умовних кадастрових гектарах. Із довідок Кунисівського старостинського округу Чернелицької селищної ради № 24 від 19.02.2024 слідує, що [PERSON] , [INFO] , був виданий сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки (пай) по с. Кунисівці серії [NUMBER] від 31.01.96. З довідки № 32 виданої 11.03.2024 Кунисівським старостинським округом Чернелицької селищної ради вбачається, що земельна ділянка згідно сертифікату [NUMBER] померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , в розмірі 40,32 умовних кадастрових гектарів знаходиться на території Кунисівського старостинського округу Чернеелицької селищної ради. Позивачкою [PERSON] було подано оголошення в газу «Край» за № 50 (1587) від 17.12.2020 про недійсність втраченого земельного сертифікату на право власності серії [NUMBER] виданого 31.01.1996 Кунисівською сільською радою на ім`я [PERSON] . Відповідно до довідки №88 від 11.03.2024 виданої відділом №3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) ІФ-04 №10-0271 становить - 44 140,12 грн. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до статті 1225 Цивільного Кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право спадкоємців на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Як роз`яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» - у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Водночас п. 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. При цьому сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за законом, права на земельну ділянку, судом не встановлено, відповідач не заперечує щодо задоволення позову, тому суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, а саме беручи до уваги, що [PERSON] був виданий сертифікат серії [NUMBER] на земельну частку (пай) розміром 40,32 в умовних кадастрових гектарах та на даний розмір земельної частки (паю) нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а не як зазначено позивачкою в позові розмір 42,84 в умовних кадастрових гектарах, за позивачкою слід визнати право на земельну частку (пай) розміром 40,32 в умовних кадастрових гектарах згідно Сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ-04, реєстраційний №10-0271 виданого 31.01.1996 [PERSON] . При винесенні рішення судом враховується і те, що на даний час відповідно до вимог Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області . На підставі ст.ст. 5, 316, 317, 1216, 1222, 1223, 1258, 1261, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: partial