Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

Представник позивача\~адвокат Малиняк\~В.А.,\~який діє\~в інтересах\~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції України про відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу, у якому просить стягнути на користь позивача моральної шкоди в розмірі 100 000,00 грн., а також стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 45 000,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] [PERSON] , разом зі своєю дружиною поверталися з лікарні, що знаходиться у місті Львів і їхали в місто Буськ, де вони офіційно проживають. Позивач у місті Львові проходив планове обстеження після операції на видалення поліпи товстої кишки, і саме повертався додому. Більше місяця від проходив реабілітацію після операції, і в цей день відчував сильні болі. Близько 21.00 години, автомобіль [PERSON] був з незрозумілих підстав зупинений працівниками патрульної поліції, а саме [PERSON] та [PERSON] . Підстав для зупинки транспортного засобу, що передбачені Законом України «Про національну поліцію», в поліцейських патрульної поліції не було, а тому зупинка, як і всі подальші вимоги поліцейського були незаконними. Працівники поліції, а саме інспектор взводу №2 роти №4 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Львівській області департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Мельничук В.М., та інспектор взводу №1 роти №4 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Львівській області департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Фок І.П., зупинили автомобіль позивача [PERSON] та вчинила відносно нього ряд незаконних дій чим завдали останньому моральної шкоди. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 259519 від 29.12.2021 року вбачається, що 29.12.2021 року, приблизно в 20:05год, на автодорозі Київ Чоп М-06 503 км позивач керував транспортним засобом марки «BMW X5», з явними ознаками (алкогольного) наркотичного сп`яніння (зіниці ока не реагують на світло, поведінка яка не відповідає обстановці, не орієнтування в просторі). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Постановою Буського районного суду Львівської області від 11.02.2022 року провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення, за ч.1 ст. 247 КУпАП. 29.10.2021 року в Буську центральну районну лікарню був направлений старший інспектор ВМАЗ УПП у Л/о ДПП капітан поліції Кононишин А.М., яким було отримано скаргу на працівників поліції та в присутності якого був проведений огляд на стан наркотичного та алкогольного сп`яніння, за результатами яких складено висновки про те, позивач повністю тверезий. Окрім цього працівники поліції, продовжуючи свої незаконні дії відносно [PERSON] склали постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності серія БАА №458179 від 29 грудня 2022 року за ч.3 ст. 126 та ч.3. ст. 121 КУпАП. Вважає, що вказані постанови також є незаконними з огляду на наступне: рішенням Буського районного суду Львівської області від 19.10.2022 року по справі №943/71/22 скасовано постанову в справі про адміністративне правопорушення № БАА №458179 від 29 грудня 2022 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 126 та ч.3. ст. 121 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 31.12.2021 року, позивачем подано ряд скарг на незаконні дії працівників поліції в Департамент внутрішньої безпеки НПУ у Львівській області, Голові управління національної поліції у Львівській області та в Управління патрульної поліції у Львівській області. За результатом розгляду скарг, листом №М-5696,М-89,M-163, M-171/41/12/02-2022 від 24.01.2022 року, підписаним т.в.о. начальника [PERSON] , [PERSON] повідомлено про результати розгляду скарги. За результатом розгляду скарги, проведено перевірку, під час якої в діях вищезазначених працівників поліції виявлені порушення, що мають ознаки дисциплінарних проступків, відтак в Управлінні патрульної поліції ініційовано проведення службового розслідування. Під час спілкування з позивачем, працівниками патрульної поліції світили позивачу в ліве око з близької відстані тактичним фонариком. Позивач повідомив, щоб останні не світили йому в очі, адже в нього ліве око почало сильно сльозитись, і в нього серйозні проблеми з зором та він готується до операції. Проте працівники поліції вказане прохання позивача проігнорували та продовжували світити, що в подальшому спричинили негативні наслідки на оболонку ока позивача, і ускладнило операцію, що була проведена 10.02.2022 року. Через вказані вище дії поліції, [PERSON] цілу ніч не міг заснути, так як відчував сильні болі в оці. Через це 30.12.2021 року він змушений був звернутись в Буську ЦРЛ для проведення огляду. Згідно виписки лікаря в позивача зафіксовано скарги на опущення повіки злі, головний біль, головокружіння, підвищений тиск, потемніння в очах, похитування при ходьбі. Захворів вчора, а саме 29.12.2021 року ввечері після психо-емоційного стресу. Болі в оці продовжувалися і він змушений був повторно звертатись до лікаря 05.01.2022 року та 12.01.2022 року. 3 30.12.2021 року по 12.01.2022 року він перебував на амбулаторному лікування в Буській ЦРЛ. 10.02.2022 року позивач вимушений був робити операцію на ліве око. Саме незаконні дії працівників поліції призвели до ускладнень, так як 29.12.2021 року категорично заборонено було піддавати ліве око прямому попаданню світла, а поліцейські ці вимоги проігнорували та свідомо, бажаючи шкоди [PERSON] , світили йому в око. Позивачем було понесено витрати на розхідні матеріали для операції. Всі вказана вище дії працівників поліції, викликали в позивача сильні душевні хвилювання, він пережив сильний стрес, дії негативно вплинули на його здоров`я, завдали душевних страждань, так як наступні два місяці він змушений був відновлювати своє здоров`я. Також позивач, зазнав негативного впливу на свою честь та ділову репутацію. Позивач в місті Буськ є відомим лікарем-стоматологом, і судова справа про підозру в його сторону щодо вживання наркотиків неабияк похитнуло його професійну репутацію, що знову ж таки негативно відбилось та його психологічному плані. Просять позов задоволити у повному обсязі. Ухвалою від 24.02.2023 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження. 20.09.2024 року у справі проведено підготовче судове засідання та призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не прибув, належно та вчасно був повідомлений про день, час, місце розгляду справи. До матеріалів справи представник позивача адвокат Малиняк В.А. додав заяву про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, просять позов задоволити. Представник відповідача Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній проти позовних вимог заперечили, просили суд відмовити у їх задоволенні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що постановою Буського районного суду Львівської області ЄУН №943/43/22 від 11.02.2022 року провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення, за ч.1 ст. 247 КУпАП. 31.12.2021 року, позивачем подано ряд скарг на незаконні дії працівників поліції в Департамент внутрішньої безпеки НПУ у Львівській області, Голові управління національної поліції у Львівській області та в Управління патрульної поліції у Львівській області. За результатом розгляду скарг, листом №М-5696,М-89,M-163, M-171/41/12/02-2022 від 24.01.2022 року, підписаним т.в.о. начальника [PERSON] , позивача, повідомлено про результати розгляду скарги. За результатом розгляду скарги, проведено перевірку, під час якої в діях вищезазначених працівників поліції виявлені порушення, що мають ознаки дисциплінарних проступків, відтак в Управлінні патрульної поліції ініційовано проведення службового розслідування, згідно листа №М-5696,М-89,M-163, M-171/41/12/02-2022 від 24.01.2022 року. Відповідно до частин 1 та 2\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди). Згідно зі\~ст. 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Відповідно до\~ст. 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст.ст.\~1166,\~1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1\~ст. 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування ч.1\~ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди вказаними органами діють правила частини шостої цієї статті - шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил передбачених зокрема ст.ст.\~1173,\~1174 ЦК України. Відповідно до\~ст. 1174 ЦК України\~шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 р. у справі № 920/715/17 зроблений висновок про те, що застосовуючи статті\~1173,\~1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. Стаття 23 ЦК України\~передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до частини третьої цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. З аналізу статей\~23,\~1174 ЦК України\~випливає, що моральна шкода, завдана фізичній особі незаконною бездіяльністю посадової особи при здійсненні нею своїх повноважень відшкодовується державою, при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, довести наявність яких має саме позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення шкоди на підставі\~ст. 1174 ЦК України. Відсутність будь-якої з зазначених умов виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача Департаменту патрульної поліції у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування моральної шкоди. Наявність цих умов у межах розгляду цивільної справи має довести позивач. Згідно з ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування частина 1\~статті 80 ЦПК України. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.6\~ст. 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що внаслідок незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності йому було завдано моральної шкоди, яку позивач оцінив у розмірі 100 000,00 грн. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.10.2019 р. у справі № 569/1799/16-ц, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке в подальшому закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). Враховуючи викладене, суд вважає, що підставою для відшкодування шкоди у цій справі є встановлення чинною постановою суду факт незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності, внаслідок чого йому було спричинено душевні страждання, у цьому випадку застосовуються визначені\~ст. 1174 ЦК України\~загальні підстави цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану посадовою або службовою особою органу державної влади, та положення\~ст. 1167 ЦК України. Такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки скасування постанови про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Визначаючи розмір відшкодування за спричинену моральну шкоду суд враховує характер спричиненої шкоди, а саме, що вона спричинена постановою посадової особи органу державної влади про накладення адміністративного стягнення; значення справи для сторони, а саме, що на позивача мало би бути накладено стягнення у вигляді штрафу; наслідки прийняття вказаного рішення, а саме, штраф у розмірі штраф 17 000,00 грн. Відтак,

Outcome: partial