Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт спільного проживання разом з її чоловіком [PERSON] , [INFO] , на момент його смерті, тобто станом на [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Встановити факт перебування на утриманні її чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Заява мотивована тим, що зі [PERSON] перебувала у шлюбі, зареєстрованому 25 вересня 1993 року Палацом урочистих подій м. Одеси, актовий запис №1481. З часу реєстрації шлюбу й до смерті чоловіка постійно проживали та вели спільне господарство за адресою реєстрації заявниці: [ADDRESS] , де вона зареєстрована з 03.08.1988 року. Чоловік помер [INFO] , був з 08.12.1989 року зареєстрований за іншою адресою: [ADDRESS] . Факт спільного проживання та ведення спільного господарства з 1993 року по день смерті чоловіка [INFO] за адресою: [ADDRESS] підтверджується довідкою Голови Органу самоорганізації населення комітету мікрорайону «Курсаки» в м. Одесі Георгі Н.В. від 31.07.2023 року вих. №62. Хоча чоловік і мав інвалідність 2-ї групи за загальним захворюванням, він до кінця життя працював. Останнім його місцем роботи було: начальник дільниці лінійно виробничо диспетчерської служби Одеського промислового майданчика Миколаївського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів. Трудовий договір було припинено 26.09.2022 року у зв`язку зі смертю. Крім того, чоловік отримував пенсію у розмірі більше як 14000,00 грн. Заявниця через проблеми зі здоров`ям була інвалідом 3-ї групи з 2010 року по 2018 рік. Не працювала з 2009 року. Потім з 2018 року доглядала хвору матір чоловіка та не мала часу на пролонгацію інвалідності. Після смерті чоловіка, у кінці 2022 року, пройшла обстеження та їй було поновлено інвалідність та виплату пенсії (близько 2000,00 грн. на місяць) на один рік. З 10.04.2024 року заявниця є інвалідом 3-ї групи безстроково. Оскільки на момент смерті чоловіка не мала доходів, пенсія та заробіток чоловіка були постійним і єдиним джерелом засобів до її існування. Після смерті чоловіка, який помер [INFO] із джерел засобів до існування залишилася лише пенсія по інвалідності (близько 2000,00 грн. на місяць), що поставило заявницю у вкрай скрутне матеріальне становище. 15.09.2023 року заявниця звернулася до ГУ ПФУ в Одеській області щодо переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області №951370188014 від 22.09.2023 року відмовлено у перерахунку пенсії в разі втрати годувальника у зв`язку з тим, що не підтверджено факт спільного проживання з померлим годувальником. Встановлення факту постійного проживання разом із чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] та факту перебування на його утриманні до моменту смерті останнього необхідне заявниці для перерахунку пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Заявниця в судове засідання не з`явилася, про слухання справи сповіщена належним чином та своєчасно, надала заяву про слухання справи у її відсутності. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, про слухання справи сповіщена належним чином та своєчасно. Враховуючи, що судове засідання відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення заяви, з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] зі [PERSON] перебувала у шлюбі, зареєстрованому 25 вересня 1993 року Палацом урочистих подій м. Одеси, актовий запис №1481, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Чоловік помер [INFO] , був з 08.12.1989 року зареєстрований за іншою адресою: [ADDRESS] . Факт спільного проживання та ведення спільного господарства з 1993 року по день смерті чоловіка [INFO] за адресою: [ADDRESS] підтверджується довідкою Голови Органу самоорганізації населення комітету мікрорайону «Курсаки» в м. Одесі Георгі Н.В. від 31.07.2023 року вих. №62. [PERSON] працював на посаді начальника дільниці лінійно виробничо диспетчерської служби Одеського промислового майданчика Миколаївського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів. Трудовий договір було припинено 26.09.2022 року у зв`язку зі смертю. Також отримував пенсію. Заявниця через проблеми зі здоров`ям була інвалідом 3-ї групи з 2010 року по 2018 рік. Не працювала з 2009 року. З 10.04.2024 року заявниця є інвалідом 3-ї групи безстроково. 15.09.2023 року [PERSON] звернулася до ГУ ПФУ в Одеській області щодо переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області №951370188014 від 22.09.2023 року відмовлено у перерахунку пенсії в разі втрати годувальника у зв`язку з тим, що не підтверджено факт спільного проживання з померлим годувальником. Заявник вказує, що у зв`язку зі смертю її чоловіка вона має право на отримання пенсії у разі втрати годувальника, однак для отримання пенсії їй потрібно підтвердити факт постійного проживання разом з чоловіком за однією адресою на момент його смерті. Згідно п.п.1, 6, ч.1 ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народженням цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 20 червня 2019 року в справі № 632/580/17 виснував, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Тобто якщо виникнення цивільного права залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. У постанові від 18 січня 2024 року в справі №560/17953/21 (провадження\~№ 11-150апп23) Велика Палата Верховного Суду наголосила, що до юрисдикції цивільних судів справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам право подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Аналогічні висновки зробив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постановах від 05 червня 2024 року всправі № 557/1535/23(провадження № 61-1723св24), від 24 квітня 2024 року в справі № 694/2318/23 (провадження № 61-2911св24), від 08 травня 2024 року в справі № 214/4921/23 (провадження № 61-15863св23) та інших. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. У статті 36\~Закону України\~від 09\~липня 2003\~року №1058-IV\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» (далі - Закон №1058-IV) визначено умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. За вимогами цієї статті пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій\~статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України\~«Про правовий\~статус осіб,\~зниклих безвісти\~за особливих\~обставин» надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, визначено, які документи надаються до заяви про призначення пенсії в зв`язку з втратою годувальника такі документи. До заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. Також надається, зокрема, документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. Тобто у будь-якому випадку переживший з подружжя, який виявив бажання отримувати пенсію у зв`язку з втратою годувальника зобов`язаний подати документи на підтвердження перебування його на утриманні померлого годувальника. У пункті 2.11 зазначеного Порядку закріплено, що у разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Чинне законодавство не містить обов`язкового позасудового порядку підтвердження вказаного юридичного факту. Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання та її перебування на утриманні чоловіка до смерті останнього, оскільки ГУ ПФУ відмовило їй у призначенні пенсії в разі втрати годувальника з підстав відсутності повного пакету документів, що підтверджують факт спільного проживання чи перебування на утриманні. Таким чином, суд враховує, що необхідність встановлення факту спільного проживання та перебування на утриманні чоловіка до смерті останнього необхідно заявниці для призначенні пенсії в разі втрати годувальника, і саме у зв`язку з тим, що заявниця не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує такий факт, вона звернулася до суду в порядку окремого провадження разом із заявою про встановлення факту і подала докази на підтвердження того. Факт того, що [PERSON] постійно проживала разом зі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на момент його смерті підтверджується зібраними та дослідженими в справі доказами. Також, згідно з наданими заявником документами, розмір її пенсії є значно меншим, ніж розмір пенсії, яку отримував її померлий чоловік. В даному випадку, отримання дружиною померлого пенсії не є підставою для відмови у встановленні факту перебування її на утриманні чоловіка. Хоча заявник і отримувала пенсію, але її розмір був менший від розміру пенсії [PERSON] ,а тому вочевидь допомога чоловіка була постійним і основним джерелом її засобів до існування. Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. З огляду на зазначене, оскільки допомога, яка надавалась [PERSON] була для заявниці хоч і не єдиним, проте постійним і основним джерелом засобів до існування, суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви. Така ж позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року №592/17552/18, від 22 жовтня 2020 року у справі №210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі №520/6518/17. За таких обставин, оскільки встановлення даного юридичного факту необхідно заявниці для подальшого належного оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, не пов`язаність встановлення цього юридичного факту із подальшим вирішенням спору про право, враховуючи відсутність у заявника можливості встановити даний юридичний факт або усунути недоліки, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог заяви окремого провадження, а отже і про можливість її задоволення. Відповідно до ч. 7\~ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved