Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що з 1986 року вона з відповідачем по справі проживала спільно однією сім`єю, а з 24.12.1988 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. В даному шлюбі у сторін є син [PERSON] , [INFO] . За час перебування у шлюбі, ними було набуто спільне майно, а саме, житловий будинок [ADDRESS] , в якому проживає позивач із своїм сином. Натомість, відповідач проживає за межами України. Оскільки дане майно було придбане в період шлюбу, воно належить подружжю на праві спільної сумісної власності. У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] а також, просить судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, однак представник позивача подала клопотання про розгляд справи без їх участі, позов підтримує та просить його задовольнити з підстав та обґрунтувань, викладених у ньому, не заперечує щодо заочного вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Правом на подання відзиву відповідач не скористався та не подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З урахування викладеного вище, суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, через неявку всіх учасників справи. При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Ухвалою суду прийнято до розгляду справу та продовжено розгляд справи. Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов до наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права. Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Суд встановив, що 24.12.1988 між сторонами по справі укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] , видане 24.12.1988 Буцнівською сільською Радою Тернопільського району, актовий запис № 16. На підставі рішення 10 сесії 22 скликання Білецької сільської ради «Про безплатну передачу у приватну власність присадибних земельних ділянок жителям с. Біла» від 26.10.1996 № 120 вирішено затвердити подані заяви жителів с. Біла та забудовників села на передачу присадибних земельних ділянок у приватну власність згідно списку, зокрема, відповідачу [PERSON] . Крім того, із повідомлення Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 04.04.2024 № 06-07/540 вбачається, що у Білецькій сільській раді відсутнє рішення про виділення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( [ADDRESS] ), оскільки воно було передане в Архівний відділ Тернопільської районної державної адміністрації. Документи щодо приватизації вищезазначеної земельної ділянки та житлового будинку, розташованого на ній, у Білецькій сільській раді відсутні. Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 371871368 від 28.03.2024,власником житлового будинку, загальною площею 157,7 кв. м, житловою площею 93,7 кв. м (житловий будинок - літ. А, гараж з підвалом - літ. Б, хлів-літня кухня з верандою - літ. В, гараж - літ. Г, вбиральня - літ. Д), що знаходиться по [ADDRESS] , є [PERSON] . Із повідомлення Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації від 17.06.2024 № 278 вбачається, що за матеріалами бюро технічної інвентаризації станом на 01.01.2013 житловий будинок з прибудовою загальною площею 157,7 кв. м, житловою площею 93,7 кв. м, літ. «А», гараж з підвалом літ. «Б», хлів-літня кухня з верандою літ. «В», гараж літ. «Г», вбиральня літ. «Д», вимощення «І-ІІ», огорожа «1-3» по [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, видане Білецькою сільською радою 28.05.1996 на підставі рішення виконкому № 20 від 26.04.1996 та записано 28.05.1996 в реєстровій книзі № 5 за реєстровим № 600. Відповідно до довідки Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 07.04.2024 № 07-19/721вбачається, що за [PERSON] рахується житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , склад двору якого є: [PERSON] - голова двору; [PERSON] - дружина, [PERSON] - син; [PERSON] - онук, які всі 28.08.2023 зняті з реєстрації. Також 12.05.1999 була продана двохкімнатна квартира [ADDRESS] , що належала сторонам по справі [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить договір купівлі-продажу квартири серії АВА № 186224 від 12.05.1999, який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О.С. та зареєстровано в реєстрі за № 1940. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач як на підставі заявлених вимог посилається на те, що слід визнати за нею право власності на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , оскільки дане майно було придбане в період шлюбу, а тому, воно належить подружжю на праві спільної сумісної власності. Суд погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. Чинним законодавством України встановлено, що «сім`єю» на відміну від «шлюбу» є проживання осіб, пов`язаних спільним побутом, та у яких є взаємні права та обов`язки один до одного. При цьому, необхідно звернути увагу, що для існування сім`ї не існує спеціального порядку реєстрації. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст. 12 Конвенції встановлено і право на шлюб. Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно із частиною першою статті 36 цього Кодексу, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 ЦК України. Згідно зі статтею 319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved