Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

Заявник 21.10.2024 звернулась до суду з заявою, в якій просила встановити факт смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] в місті Маріуполь Донецької області. В обґрунтування заяви зазначила, що мати хворіла на рак і у зв`язку з її смертю на тимчасово окупованій території України, отримати відповідне свідоцтво неможливо.\~З метою\~переоформлення майна, вимушена звернутись до суду. Заявниця та представник заінтересованої особи в судове засідання не прибули, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, у зв`язку з чим розгляд справи проведено у їхній відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ст.19 ЦПК). Статтею 315 ЦПК передбачена можливість встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як слідує з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , [INFO] померла в місті Маріуполь Донецької\~області та була там похована. Дана обставина підтверджується: свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим міським відділом записів актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Міністерства юстиції донецької народної\~республіки 26.04.2024; фотосвітлинами жінки похилого віку в домовині, яку у своїй заяві заявниця називає матір`ю, та місця її поховання. Родинні стосунки між [PERSON] та померлою, як матері та доньки, підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , де її матір`ю вказана [PERSON] та копією свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] , згідно якого остання змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно довідки від 02.04.2022 №1802-5000677046 про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи, заявниця зареєстрована, як внутрішньо переміщена особа. В Україні 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено воєнний стан, який Указом Президента України наразі продовжений. Місто Маріуполь\~Донецької області відноситься до відповідних територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Згідно ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. За приписами ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішенням суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Таким чином, в судовому засіданні достеменно встановлено, що заявниця позбавлена можливості отримати\~свідоцтво про\~смерть своєї матері у відділі\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану,\~оскільки вона померла на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті. Суд при оцінці доказів бере до уваги практику Європейського суду з прав людини як джерело права. При розгляді даної справи суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, які зроблені у справах проти Туреччини, зокрема у справі «Loizidou v Turkey», а також у справі «Cyprus v Turkey», а також проти Молдови та Росії, зокрема у справі «Mozer v Republic of Moldova and Russia», «Haseu and Others v Moldova and Russia», де наголошено, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у наданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зокрема зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади, протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це б становило позбавлення їх мінімальних прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті особи для реалізації майнових та немайнових особистих прав заявника, суд виходить з дотримання вимог щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих доказів в сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на окупованій території. Оцінюючи надані докази, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. Оскільки встановлення даного факту не пов`язане з вирішенням спору про право, породжує для заявниці певні юридичні\~наслідки,\~вказані нею обставини знайшли\~своє підтвердження\~в судовому\~засіданні,\~суд вважає,\~що є\~всі підстави\~для задоволення її заяви. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до вимог п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Відповідно до положень ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved