Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-10 00:00:00

Медичний директор Комунального некомерційного підприємства "Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб" Запорізької обласної ради Судовська Тетяна звернулась до суду із заявою про госпіталізацію у примусовому порядку [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що вона знаходиться на стаціонарному лікуванні з 09.10.2024, доставлена до приймального відділення батьком та тіткою, згоди на госпіталізацію не надала, у зв`язку з чим госпіталізована у примусовому порядку, як така що виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, небезпечна для себе. За висновком комісії лікарів-психіатрів госпіталізація [PERSON] доцільна та обґрунтована, обстеження та лікування можливі тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, просив суд задовольнити заяву. Лікар психіатр у судовому засіданні підтвердив викладене у заяві, зазначив, що [PERSON] за психічним станом потребує госпіталізації. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. [PERSON] також підтримав заяву медичного закладу, зазначив, що психічний стан його доньки [PERSON] останні декілька місяців суттєво погіршився, вона перестала їсти, чує сторонні голоси, її поведінка неадекватна, погано спить. [PERSON] заперечувала проти госпіталізації, не вважає себе хворою, просила щоб батько забрав її з лікарні. Адвокат Жидкова Л.І., яка представляє інтереси особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] , у судовому засіданні не заперечувала проти заяви. Прокурор підтримав лікарів, не заперечував проти задоволення заяви. Суд, заслухавши пояснення учасників, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа "Анатолій Руденко проти України") від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися "Психічно хворою" та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів від 10.10.2024 [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у формі гострого шизофреноподібного психотичного розладу, кататоно-параноїдний синдром з відмовою від їжі. За психічним станом є небезпечною для себе, а також можливе суттєве погіршення здоров`я внаслідок ненадання психіатричної допомоги. Госпіталізація [PERSON] доцільна та обґрунтована, обстеження та лікування можливі тільки в умовах психіатричного стаціонару. Згідно ч. 2-4 ст. 27 Закону України "Про психіатричну допомогу" виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Оскільки [PERSON] становить небезпеку для себе та оточуючих, згоду на лікування не надала, їй рекомендовано примусову госпіталізацію згідно ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу". Отже, зважаючи на досліджені судом обставини справи, а саме те, що компетентною комісією лікарів-психіатрів у [PERSON] виявлено ознаки тяжкого психічного розладу, а також встановлення фактів про те, що вона становить небезпеку для себе та оточуючих, пояснень інших учасників, суд доходить до висновку, що наявні обов`язкові з огляду на ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" підстави для ухвалення рішення про надання особі психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди, така госпіталізація є доцільною та відповідає її інтересам, тому заяву слід задовольнити.

Outcome: approved