Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач зазначав, що на обліку Служби у справах дітей Подільської районної в місті Києві державної адміністрації з 18 січня 2022 року перебувають неповнолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах, адже мати [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Вимоги заяви про відібрання дітей обґрунтовані тим, що відповідачка [PERSON] ніде не працює, систематично зловживає алкогольними напоями та веде аморальний спосіб життя, що загрожує життю та здоров`ю дітей. Умови проживання дітей незадовільні, вони проживають у квартирі, де була пожежа, помешкання має антисанітарний стан, а саме: брудно, розкидані речі, потрощені меблі, брудний посуд та брудна постільна білизна, косметичний ремонт після пожежі не зроблений, є небезпека повторної пожежі. Для виховання та розвитку дітей не створені належні умови, не створені місця відпочинку та занять, продукти харчування в обмеженій кількості, основні потреби дітей не задоволені в повному обсязі. У дітей низький рівень гігієни. Зі слів бабусі стало відомо, що мати не працює, зловживає спиртними напоями, не займається виховання дітей. Дуже часто в квартирі збираються сторонні особи, розпивають спиртні напої, влаштовують сварки та бійки. Також бабуся повідомила, що дітям з матір`ю небезпечно. У зв`язку із встановленням фактів загрози життю та здоров`ю, проживання дітей в незадовільних санітарно-гігієнічних умовах та потреби медичного обстеження дітей, працівникам Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації спільно з інспекторами сектору ювенальної превенції Подільського УП ГУНП у місті Києві на підставі акту проведення оцінки рівня безпеки дітей, було прийнято рішення про негайне відібрання з родити дітей і влаштовано до КНП « Київська міська клінічна лікарня №1». Службою у справах дітей та сім' ї Подільської РДА у м. Києві державної адміністрації було направлено клопотання до виконувача обов`язків голови Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 31.05.2024 № 106/58-1585 щодо прийняття рішення про негайне відібрання дітей, на підставі якого підготовлено розпорядження Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 03.06.2024 № 492 про відібрання дітей від матері, без позбавлення батьківських прав. У зв`язку з вищевикладеним, Подільська районна в місті Києві державна адміністрація звернулася до суду з даним позовом, у якому просить постановити рішення, яким відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , неповнолітню [PERSON] , [INFO] у матері [PERSON] , а також стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1598 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до повноліття дітей. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала. Пояснила суду, що трьох неповнолітніх дітей виховувала сама мати - відповідачка по справі [PERSON] . Батько хлопчиків - [PERSON] , помер [INFO] . Відповідачка з дітьми проживала у 4-кімнатній квартирі по [ADDRESS] , однак в незадовільних умовах, квартира після пожежі. В січні 2022р. неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було поставлено на облік Службою у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації як дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Пояснила суду, що вихованням діток займалася бабуся - [PERSON] . Однак, остання 20 грудня 2023р. звернулася до Служби у справах дітей та сім`ї Подільської РДА в місті Києві із заявою, в якій просила вжити заходів та влаштувати дітей до державних закладів. В травні 2024р. бабуся - [PERSON] ініціювала питання про відібрання дітей у відповідачки, посилаючись на те, що мати не виконує батьківських обов`язків, тривалий час відсутня вдома, зловживає спиртними напоями. В травні 2024 року Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації ініціювала питання про тимчасове влаштування дітей до Київської міської дитячої клінічної лікарні №1. Станом на час розгляду справи у суді діти проживають в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей №1 . У зв`язку зі зміною обставин у даній справі, які мають істотне значення, а саме: у зв`язку з реєстрацією шлюбу відповідачкою [PERSON] , зміною адреси її проживання з міста Київ на с.Зелений Ріг Уманського району Черкаської області, представник позивача не наполягала на відібранні дітей у матері. Щодо остаточного рішення у справі покладалася на розсуд суду. Звертала увагу суду на те, що представники Служби у справах дітей та сім`ї Жашківської міської ради здійснювали вихід за адресою потенційного місця проживання дітей, склали акт обстеження житлово-побутових умов проживання, згідно яких дітям створені умови для нормального проживання. Також звертала увагу суду на ті обставини, що діти бажають повернутися з Центру до матері, спільно проживати з нею, усвідомлюють факт реєстрації нею нового шлюбу та необхідності спілкуватися з вітчимом. Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Обґрунтовуючи це тим, що вийшла заміж, зробила з чоловіком в будинку в селі належні умови для проживання дітей, знайшла роботу в селі, має змогу утримувати дітей та має намір влаштувати дітей до школи в сусідньому селі, куди щодня їздить шкільний автобус. Додатково зазначила, що чоловік до дітей відноситься добре, проходить службу в Збройних Силах України. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка по справі - [PERSON] є матір`ю неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Батько двох менших дітей [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копію свідоцтва про смерть. Наказом №4 Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 18 січня 2022р. неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] було поставлено на облік як дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. 29 травня 2024р. спеціалістами Служби у справах дітей Подільський районний у місті Києві державної адміністрації було проведено обстеження умов проживання неповнолітніх дітей та зафіксовано незадовільні умови проживання: помешкання з антисанітарним станом, розкидані речі, відсутність необхідного посуду, постільної білизни, виявлено оголену електропроводку, засмалені стіни та підлогу. На підставі Акту обстеження умов проживання від 29 травня 2024р. Подільською районною в місті Києві державною адміністрацією прийняте Розпорядження №492 від 3 червня 2024р. про відібрання неповнолітніх дітей від матері без позбавлення батьківських прав. В червні 2024р. на підставі Направлення Служби справах дітей та сім`ї Київської міської державної адміністрації дітей було тимчасово влаштовано до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1. Вказані обставини стали підставою для ініціювання питання про ухвалення судового рішення про відібрання дітей від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та стягнення з неї аліментів на утримання неповнолітніх дітей. За змістом частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або начальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Вирішуючи питання про можливість, доцільність чи необхідність відібрання дітей від матері, суд керується таким. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням («Савіни проти України», № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року). У конкретній справі суд вирішує, чи наявні виняткові обставини, які свідчать про необхідність відібрання дітей, та чи відповідатиме таке відібрання інтересам дітей. Вирішуючи поставлені питання, суд виходить з того, що основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок. Однак, як доводиться матеріалами справи, 07 вересня 2024 року відповідачка [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.09.2024, в результаті якого змінила прізвище на « [PERSON] ». У чоловіка відповідачки [PERSON] у власності є будинок за адресою: [ADDRESS] . Даний будинок придатний для проживання, в ньому проводяться ремонтно-оздоблювальні роботи. Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації 23 вересня 2024р. направила листа до Служби у справах дітей Жашківської міської ради з проханням здійснити обстеження житлово-побутових умов за даною адресою. Встановлено, що спеціалістами Служби у справах дітей Жашківської міської ради 3 жовтня 2024р. проведено обстеження умов проживання сім`ї - [PERSON] та [PERSON] . Актом встановлено, що в будинку триває ремонт, замінено вікна на металопластикові, поклеєні шпалери, покладено плитку на підлозі. В наявності є уся необхідна побутова техніка. Продуктів харчування в достатній кількості. Опалення пічне, в наявності запас дров на опалювальний сезон. Для дітей облаштовано окрему кімнату з індивідуальними спальними місцями, є місця для навчання. Стосунки в сім`ї доброзичливі, теплі. На підставі Акту обстеження умов проживання від 3 жовтня 2024р. Службою у справах дітей Жашківської міської ради на адресу Подільський районний у місті Києві державної адміністрації направлено листа №01-07/190, згідно якого: на основі проведеного обстеження умов проживання робочою групою зроблено висновок, що матір`ю дітей [PERSON] та її чоловіком [PERSON] створені належні умови для подальшого повернення дітей на виховання в родину. На підставі долучених до матеріалів справи доказів суд робить висновок про те, що матеріалами справи не доводяться обставини, які б вказували на необхідність відібрання відбирання дітей у матері - відповідачки по справі. Навпаки, суд вбачає вжиття відповідачкою заходів, спрямованих на створення для дітей належних умов для їхнього проживання, харчування та навчання. Вирішуючи питання про те, чи відповідатиме інтересам дітей їх повернення до матері [PERSON] суд виходить з такого. Найстарша дитина [PERSON] , 2009р. народження, на час розгляду справи перебуває в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей №1, навчається в 9-му класі школи №248 м. Києва. Під час бесіди з психологом [PERSON] висловила бажання проживати разом з мамою та вітчимом. Дитина зазначила, що стосунки її з вітчимом добрі, він подарував їй котика, добре до неї ставився. Також дівчинка не проти змінити місце проживання, навчальний заклад та коло друзів. Середня за віком дитина - [PERSON] , 2011 р. н., 11 червня 2024р. був доставлений в Центр соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 та на час розгляду справи у суді навчається в 7-му класі школи №248 міста Києва. Під час бесіди з психологом 16 жовтня 2024 р. [PERSON] повідомив, що його часто відвідує бабуся [PERSON] , мама відвідує в дітей в Центрі рідше, але кожного дня [PERSON] спілкуються з нею по телефону. Між ним та мамою є позитивний родинний зв`язок. Також у [PERSON] є сформована родина прив`язаність до меншого брата [PERSON] та сестри. З розмов [PERSON] стало відомо, що він дуже добре знає дядька [PERSON] , який раніше приходив до них додому, а зараз є чоловіком його матері. Між ними були встановлені дружні стосунки. [PERSON] розповідала дітям, що бажає, щоб діти проживали разом з нею за межами Києва в приватному будинку. [PERSON] повідомив психологу, що надав згоду на переїзд до села, має бажання проживати в біологічній родині разом зі своїм братом та сестрою. Найменша дитина [PERSON] , 2013р. народження, був зарахований до Центру 11 червня 2024р . На час розгляду справи у суді відвідує гурток з фізики, навчається в 5-му класі школи №248 міста Києва. Дитина повідомила, що його відвідувала мама [PERSON] . Повідомив психологу, що має позитивне ставлення до мами та бабусі [PERSON] . [PERSON] повідомив, що дуже хоче проживати з мамою та дядьком [PERSON] . Переїзд за межі Києва сприймає позитивно. Психолого-педагогічних характеристика трьох дітей та виявлене бажання дітей проживати разом з мамою у її новій родині, свідчить про те, що відібрання дітей від матері - відповідачки по справі не відповідатиме інтересам дітей. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Зважаючи на те, що в судовому засіданні не знайшли свого доведення ті обставини, що відповідачка жорстоко поводиться з дітьми, має з ними неприязні стосунки, або своєю поведінкою ставить під загрозу їхнє життя чи здоров`я, а також враховуючи ті обставини, що діти виявили бажання проживати разом з матір`ю та її новим чоловіком, не заперечують проти переїзду з міста Києва в село Жашківської територіальної громади, не бояться змінити коло спілкування, друзів та школу, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у відібрані трьох дітей у їхньої матері [PERSON] .

Outcome: dismissed