Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах та від мені якої діє адвокат Глушкова О.І., звернулася до суду із позовом про визнання права власності на домоволодіння із належними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташованими у [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог зазначила, що [INFO] в с. Висока Гребля Тульчинського району Вінницької області померла [PERSON] , після смерті останньої вона прийняла спадщину як спадкоємець за заповітом на все майно спадкодавця. Заповіт складено 07 квітня 2022 року та посвідчений старостою сіл [PERSON] 13 січня 2024 року державним нотаріусом Крижопільської державної нотаріальної контори їй видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, розташовану на території Городківської ТГ Тульчинського району (колишньої Андріяшівської сільської ради Крижопільського району) Вінницької області площею 2,5958 га, кадастровий номер 0521980200:07:001:0171, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 386078, виданого Крижопільською районною державною адміністрацією Вінницької області 12.01.2006 року. До складу спадщини після смерті [PERSON] входить також цілий житловий будинок з господарським будівлями по [ADDRESS] . Даний житловий будинок відноситься до суспільної групи колгоспних дворів, головою якого була [PERSON] . Відповідно до відповіді старости Городківської сільської ради Високогреблянського старостинського округу від 20.08.2024 року № 149, в результаті пожежі, яка сталася 21.03.2017 року в приміщенні Андріяшівської сільської ради вогнем було знищено погосподарські книги з 1944 року по 2016 роки. У зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно, нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва. Тому змушена звернутися до суду із зазначеними позовними вимогами. Ухвалою суду від 06 вересня 2024 року відкрито провадження у справі за даним позовом, призначено підготовче засідання, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов. Ухвалою суду від 01 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити з підстав наведених у позовній заяві, вказавши, що неможливо отримати довідку про склад домогосподарства станом на 15 квітня 1991 року, оскільки погосподарські книги знищені пожаром, більше даної інформації не має де отримати. Зазначила також, що та обставина, що померла [PERSON] була членом колгоспу с. Андріяшівка підтверджується архівною довідкою Тульчинської районної військової адміністрації. Разом з тим зазначила, що [PERSON] проживала сама, інших членів двору не було. Разом із спадкодавцем проживала її племінниця [PERSON] позивачка по даній справі. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, за наявними у справі документами. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Так, судом встановлено, що відповідно до відомостей, які містяться в копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11 жовтня 2022 року [INFO] померла [PERSON] . Згідно відповіді старости Високогреблянського старостинського округу Городківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, в результаті пожежі, яка сталася 21 березня 2017 року, в приміщенні Андріяшівської сільської ради, вогнем було знищено погосподарські книги з 1944 року по 2016 рік, тому довідки про зареєстрованих осіб у житловому будинку [ADDRESS] , станом на 15 квітня 1991 року не має можливості надати. Разом з тим, членство [PERSON] в колгоспі ім. Шевченка с. Андріяшівки підтверджується відомостями, які містяться в Архівній довідці № 01-41/2903 від 26.08.2024 року виданої Тульчинською районною військовою адміністрацією Вінницької області. Разом з тим, відповідно до довідок, які видані старостою Високогреблянського старостинського округу Городківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області: № 182 від 20.08.2024 року [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на день своєї смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] ; № 183 від 20.08.2024 року [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] за адресою реєстрації останньої на день смерті зареєстрована та постійно проживала племінниця [PERSON] , [INFO] . Так, матеріали спадкової справи № 5/2024, яка заведена до майна померлої [INFO] [PERSON] , копія якої надана на вимогу ухвали суду Крижопільською державною нотаріальною конторою, містять: заяву [PERSON] про прийняття спадщини відповідно до заповіту; заповіт складений [PERSON] , яка заповідала усе своє майно, що буде їй належати на день смерті [PERSON] , [INFO] , який посвідчений [INFO] старостою сіл Андріяшівка, Висока Гребля, Кринички, Горби, Кісниця Городківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області; свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 41, яке видано [PERSON] на земельну ділянку, розташованої на території Городківської ТГ Тульчинського району Вінницької області, та яка належала померлій [PERSON] ; свідоцтво на право на спадщину за заповітом № 229, яке видано [PERSON] на неотриману пенсію. Як вбачається із довідки № 130/01-16 від 27.09.2024 року, виданою приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Питель М.С., в видачі свідоцтва на право на спадщину на житловий будинок із господарськими спорудами по [ADDRESS] [PERSON] відмовлено з посиланням на відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії технічного паспорту, виготовленого на замовлення позивачки [PERSON] ФОП « [PERSON] » [INFO] за результатами технічної інвентаризації житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] загальна площа будинку 49,3 кв. м, житлова площа - 31.2 кв. м, до складу входять: житловий будинок «А», веранда «а», літня кухня «Б», сарай «В», сарай «Г», сарай «Д», погріб «П», криниця «К», огорожа 20,0 м.п. «1-22. ФОП « [PERSON] » надав [PERSON] висновок від 2 серпня 2024 року № 58/24 про оцінку вартості житлового будинку з господарськими будівлями по\~ [ADDRESS] , яка складає 82\~278,00 гривень. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності\~Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберігалось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Відповідно до положень ч.1\~ст.120 ЦК УРСР 1963 року\~майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Колгоспний двір - це родинно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Відповідно до ч.2 ст.123\~цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. У відповідності до\~ст.125 ЦК УРСР\~при поділі колгоспного двору його майно ділиться між дворами, що знов утворюються, відповідно до часток їх членів і з врахуванням господарських потреб кожного з дворів. Право вимагати поділу колгоспного двору мають повнолітні члени двору, що є членами колгоспу. Поділ майна, належного колгоспному дворові і збереженого після припинення колгоспного двору, провадиться за правилами статей\~123\~і\~126\~цього\~Кодексу. В силу вимог\~ст.126 ЦК\~УPCP працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору; якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв`язку з призовом на строкову військову службу, навчанням в учбовому закладі або хворобою. Як судом встановлено, [PERSON] була членом колгоспу ім. Шевченка с. Андріяшівки, тому житловий будинок по [ADDRESS] слід віднести до суспільної групи колгоспних дворів. Відповідно до довідок наданих старостою Високогреблянського старостинського округу Городківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області судом встановлено, що єдиним членом даного колгоспного двору була [PERSON] , тому розмір частки в колгоспному двору [PERSON] становить 1. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.ч.3, 5\~ст.1268 ЦК України). Відповідно до п.23 постанови пленуму\~Верховного Суду\~України №7\~від 30\~травня 2008\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно листа Міністерства юстиції України за № 19-32\\319 від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Відповідно до ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права. При вирішення спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, що регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно суду належить встановити: факт смерті спадкодавця, коло спадкоємців, наявність (відсутність) заповіту, факт прийняття спадщини, наявність спадкового майна. Так судом встановлено, що [INFO] в с. Висока Гребля Тульчинського району Вінницької області померла [PERSON] , яка залишила заповіт та все своє майно, яке їй належало заповідала [PERSON] , яка вступила у спадщину, подавши до нотаріуса відповідну заяву та отримавши на частину спадщини свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Установлено, що [PERSON] був головою колгоспного двору за адресою: [ADDRESS] , яка не втратила право на майно двору станом на 15.04.1991, згідно з діючим на той час законодавством, вважалася власником цього житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою:\~ [ADDRESS] [PERSON] за життя не встигла отримати. Враховуючи те, що даний житловий будинок [PERSON] за життя набула у встановленому законом порядку, суд дійшов висновку, що за позивачкою в порядку спадкування за заповітом належить визнати право власності на вказане нерухоме майно. Як вбачається із матеріалів спадкової справи інші спадкоємці відсутні, які би подали заяви про право на спадщину, чи обов`язкову частку у спадковому майні померлої [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1, 2 ст. 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду за захистом свого права з позовом про визнання такого права. Відповідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу. Як вбачається із ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, беручи до уваги, що в ході судового розгляду доведено, що [PERSON] у встановленому законом порядку за життя набула право власності на вказане спадкове майно, саме житловий будинок, інших спадкоємців за заповітом не має та не має спадкоємців, які би мали право на обов`язкову частку у спадковому майні, то за таких обставин, враховуючи, що наявні достатні правові підстави для визнання за позивачкою в порядку спадкування за заповітом права власності на спірне домоволодіння, беручи до уваги, що іншого способу для захисту спадкових прав позивачка не має, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вони законні, обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи. З огляду на викладене, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved