Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27 квітня 2012 року, позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] . Від спільного проживання у сторін народилось двоє: дочки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що на сьогоднішній день відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Зокрема, як зазначила позивач, відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі, у зв?язку з цим вважає, що стягнення аліментів слід здійснювати у частці від заробітної плати. Просить, стягнути з відповідача [PERSON] , в користь [PERSON] , аліменти на утримання дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з?явилась, однак подала заяву, в якій прохала позов задовольнити та розгляд справи проводити за її відсутності. Не заперечила щодо заочного розгляду. Відповідач у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, відзив на позов не подав, позивач не заперечує щодо заочного розгляду даної справи, то суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. Відповідно до наданих копій свідоцтв про народження - [PERSON] народилась [INFO] ; [PERSON] народилась [INFO] , батьками обох зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.10-11). Згідно заочного рішення Коломийскього міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2024 року (справа №346/7449/23 провадження №2/346/553/24) шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 27 квітня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Нікопольському району Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №01, розірвано (а.с.44). Як зазначено позивачем у позовній заяві, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. У зв`язку з чим позивач звернулась до суду з даним цивільним позовом про стягнення аліментів. Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (надалі «СК України») визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК України). Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. Встановлено, що відповідач перебуває на військовій службі, а позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь, на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у 1/2 частці від всіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітей повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 статті 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з пунктами 17, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» «за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно». Таким чином, враховуючи вищевикладене, вимоги чинного законодавства України, виходячи з інтересів неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку про доцільність стягування з відповідача аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи стягнення з 09 травня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття, оскільки позивачем не доведено жодними доказами матеріальну можливість відповідача сплачувати аліменти у заявленому розмірі - 1/2 ч.\~ При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей. Також судом враховано, що відповідач є працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання малолітніх дітей. Доказів, які б спростовували вищевказане, відповідачем суду подано не було, а судом таких обставин не встановлено. Визначений судом розмір аліментів у розмірі 1/3 частки заробітку ( доходу) платника аліментів щомісячно, до досягнення дітьми повноліття за висновком суду, є обґрунтованим та доцільним з точки зору віку, стану здоров`я та матеріального становища дітей, а також з точки зору стану здоров`я, матеріального становища та сімейних обставин відповідача. Суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень; Відповідно до вимог статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дітей, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дітей у розвитку, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 ч. заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи стягнення з 09 травня 2024 року і проводити до досягнення дітьми повноліття. Визначаючи вказаний вище розмір аліментів, суд враховує відсутність будь-яких доказів та обґрунтування позовних вимог позивачем з приводу необхідності стягнення аліментів в розмірі 1/2 частки всіх видів доходів відповідача, зокрема жодного розрахунку витрат позивача на утримання малолітніх дітей в розмірі, про який зазначає позивач суду не надано протягом всього часу розгляду справи. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.182 СК України обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно з ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, тому слід стягнути судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. з відповідача в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 7 Закону України Про державний бюджет України на 2024 рік , п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів , ст. 11, 88, 174, 247, 263-265 ЦПК України,-

Outcome: partial