Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

18.07.2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики №76572377 від 17.07.2023 та №23793-07/2023 від 17.07.2023 в загальному розмірі 55804,25 грн та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 17.07.2023 [PERSON] звернулася до первісного кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - ТОВ «1БАНК»), який в подальшому відступив право вимоги за вказаним договором позики позивачу, з метою грошової позики, у зв`язку з чим підписала договір позики та ознайомилася з текстом правил надання грошових коштів у позику, повністю погодилася на умови договору позики. [PERSON] отримала позику у розмірі 8500 грн. на платіжну картку № [NUMBER] . Умов договору щодо порядку повернення запозичених коштів не виконала, а тому допустила порушення зобов`язання. Надалі, 17.07.2023 [PERSON] звернулася до первісного кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» (далі - ТОВ «Аванс Кредит»), який в подальшому відступив право вимоги за вказаним договором позики позивачу, з метою грошової позики, у зв`язку з чим підписала договір позики та ознайомилася з текстом правил надання грошових коштів у позику, повністю погодилася на умови договору позики. [PERSON] отримала позику у розмірі 7000 грн. на платіжну картку № [NUMBER] . Умов договору щодо порядку повернення запозичених коштів не виконала, а тому допустила порушення зобов`язання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце його проведення. Позивач разом із позовною заявою просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, а також висловлено згоду на ухвалення заочного судового рішення, за наявності для того передбачених законодавством підстав. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, неодноразово повідомлялася про розгляд справи, а саме на 15.08.2024, 12.09.2024, 25.09.2024 та 15.10.2024 що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення №0600946324520, трекінгом АТ «Укрпошта», відповідно до якого поштове відправлення №0600953026616 вручено особисто, оголошенням про виклик до суду на офіційному сайті Вишгородського районного суду Київської області, жодних заяв чи клопотань до суду не подавала, свого представника до суду не направила. (а.с. 59-61, 66-68) Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 24.07.2024 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, а також встановлено відповідачу подати відзив на позовну заяву у відповідності до статті 274 ЦПК України. Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до інформації про підтверджене зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 49) Ухвалою суду від 12.09.2024 вирішено проводити розгляд справи у відсутності відповідача, в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що всі сторони по справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, зважаючи на наявність клопотання сторони позивача про розгляд справи за їх відсутності, а також враховуючи відсутність клопотань відповідача про відкладення судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності сторін по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Копію позовної заяви з додатками відповідачем отримано особисто 13.08.2024, що підтверджується трекінгом АТ «Укрпошта», який міститься в матеріалах справи. (а.с. 59-61) Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне. Відповідно до договору позики №76572377 від 17.07.2023, який укладено між ТОВ «1БАНК» та відповідачем [PERSON] , позикодавець зобов`язався передати відповідачу грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача, а відповідач зобов`язався їх повернути та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням вказаного договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з повною інформацією щодо позикодавця та його послуг, погодився, що до моменту підписання договору позики він вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику. Відповідно до договору позики сума позики становить 8500 грн, строк позики (строк договору) - 30 днів, процентна ставка (базова) - 2,5% в день. (а.с. 21-23) Згідно договору факторингу №14/06/21 від 14.02.2021 який укладено між ТОВ «1БАНК» ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», останньому за плату передано право вимоги до боржників, в тому числі до відповідача в сумі 24479,25 грн. Відповідно до п. 1.1 вказаного договору факторингу до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшли права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, що формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. (а.с. 24-25) Як вбачається з Витягу з реєстру боржників до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, від ТОВ «1БАНК» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики №76572377, загальна сума заборгованості 24479,25 грн., в тому числі: 6600 грн. - основний борг; 17879,25 грн. - відсотки. (а.с. 29) Надалі, відповідно до договору про надання фінансового кредиту №23793-07/2023 від 17.07.2023, між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем укладено вказаний договір, підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.7 договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 кредитного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 7000 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 1.2. договору кредит надається на 360 днів. Згідно п.п. 1.4 п. 1 за користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована. Процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.п. 1.2. п. 1 договору. Відповідно до п.п.1.6. п. 1 договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Відповідно до п.п. 2.2 п.2 договору, видача кредитів клієнтам-фізичній особі товариством здійснюється онлайн, використовуючи мережу «Інтернет», тобто через веб-сайт або веб-сайти товариства https://finbar.com.ua/ та /або мобільному додатку товариства. (а.с. 7-9) Згідно договору факторингу №27122023 від 27.12.2023, що укладений між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ «Аванс Кредит» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. (а.с. 13-15) Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №27122023 від 27.12.2023, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 31325 грн, з яких: 7000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 24325 грн. - заборгованість за відсотками. (а.с. 17) Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положенням ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначені висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15.03.2023 року по справі № 300/438/18. У постанові Верховного Суду від 27.07.2021 року за №910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Оцінивши докази суд дійшов наступних висновків. Щодо вимоги про стягнення відповідача на користь позивача тіла кредиту за договором позики №76572377 від 17.07.2023, суд прийшов до наступного висновку. Підписавши договір позики відповідач [PERSON] добровільно погодилася на умови договору, за якими вона отримує від позичальника грошові кошти та зобов`язується їх повернути у такій самій сумі, а також сплатити проценти від суми позики. Вказаний правочин у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. На підставі вищевказаного договору позики відповідачу було видано грошові кошти на банківський картковий рахунок, зазначений у договорі. Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання з повернення заборгованості за тілом кредиту виконала не у повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 31.05.2024 утворилася заборгованість в сумі 6600 грн за тілом кредиту, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредиту. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за договором позики №76572377 від 17.07.2023, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до умов договору позики №76572377 від 17.07.2023 укладеного між первісним кредитором ТОВ «1БАНК» та відповідачем [PERSON] , останній надано позику в розмірі 8500 грн строком на 30 днів, тобто до 16.08.2023. За користування кредитом клієнт сплачує 2.5% ( процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Згідно п. 6 договору передбачено, що продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника шляхом укладення додаткової угоди. В матеріалах справи відсутні докази продовження строку користування позикою шляхом укладення додаткової угоди між первісним кредитором та відповідачем. Відтак, ТОВ «1БАНК» мало право на стягнення процентів за користування кредитними коштами за 30 днів з 17.07.2023 по 16.08.2023. Залишок за тілом кредиту 6600 грн х 2.5% = 165 грн. 165 грн х 30 днів = 1650 грн. Звертаючись до суду із позовом ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не заявляло вимоги про застосування судом ст. 625 Цивільного кодексу України. Враховуючи вищевикладене, нарахування та стягнення процентів за користування позикою та кредитом з [PERSON] поза визначеними договором строками суперечить вимогам Цивільного Кодексу України та висновкам Верховного Суду, а відтак суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягала стягненню заборгованість за договором позики №76572377 від 17.07.2023 у розмірі 8250 грн, з яких: 6600 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1650 грн - заборгованість за процентами за користування позикою, що підлягає задоволенню. Позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за процентами за користування позикою в 16229,25 грн. відмовити. Щодо вимоги про стягнення відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №23793-07/2023 від 17.07.2023, суд прийшов до наступного висновку. Підписавши договір про надання фінансового кредиту відповідач [PERSON] добровільно погодилася на умови договору, за якими вона отримує від позичальника грошові кошти у розмірі 7000 грн, під процентну ставку 2,5%, строком на 360 днів та зобов`язується їх повернути у такій самій сумі, а також сплатити проценти від суми позики. Вказаний правочин у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. На підставі вищевказаного договору позики відповідачу було видано грошові кошти на банківський картковий рахунок, зазначений у договорі. Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання з повернення заборгованості за тілом кредиту не виконала, у зв`язку з чим станом на 31.05.2024 утворилася заборгованість в сумі 31325 грн, з яких: 7000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 24325 грн. - заборгованість за відсотками, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжної інструкції №56491 від 02.02.2024 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн. Оскільки суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, то судові витрати у вигляді сплаченого судового збору, понесені позивачем, слід стягнути з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із 55804,25 грн які позивач просив стягнути з відповідача, судом задоволено 39575 грн, що складає 70,92% від суми позовних вимог (39575 (задоволені позовні вимоги) х 100% : 55804,25 (заявлені позовні вимоги) = 70,92% (процент задоволених позовних вимог), а відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 2147,46 грн, іншу частину витрат на сплату судового збору покласти на позивача.

Outcome: partial