Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилався на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі, який між ними зареєстровано 03.09.2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції. У шлюбі у них [INFO] народилася донька [PERSON] та [INFO] син [PERSON] . Вказував, що з червня 2024 року вони припинили фактичні шлюбні відносини внаслідок частих конфліктів та сварок, непорозумінь. Кожен з них став жити окремим життям. Фактично сім`я припинила своє існування. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам дитини. Крім того зазначив, що донька [PERSON] проживає разом із ним та перебуває на його самостійному вихованні та утриманні. На підставі викладеного просив розірвати шлюб між ними. Дочку залишити проживати разом із батьком на його самостійному вихованні та утриманні. Сина залишити проживати разом з матір`ю на її самостійному вихованні та утриманні. У судове засідання позивач не з`явився. Через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду надала заяву у якій просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала, щодо їх задоволення. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 03.09.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1468, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). У шлюбі у сторін народилися [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідно до копій свідоцтв про народження (а.с.13-14). Як встановлено, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя, інтереси та несумісності характерів. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо дітей суд зазначає наступне. У позовній заяві [PERSON] зазначив, що спір у сторін стосовно того з ким із батьків будуть проживати діти відсутній, він самостійно утримує, доглядає та виховує дочку, сплачує витрати на лікування, витрати на оплату комунальних послуг, придбання одягу, продуктів харчування, а також всі інші витрати необхідні для проживання та розвитку дитини. Відповідно до довідки наданої закладом дошкільної освіти комбінованого типу №30 «Дивосвіт» матір Ангеліни контакту із закладом не підтримує, успішністю дитини не цікавиться з вихователями не спілкується та не відвідує батьківські збори. Дитину до дошкільного закладу приводить і забирає батько (а.с.19). Також згідно довідок за медичними послугами для дитини звертається також батько (а.с.20-21). Крім того між сторонами укладено нотаріально посвідчений, приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А.В., договір про визначення місця проживання дитини та умов утримання і участі батьків у вихованні, згідно якого батьки досягли згоди дочка проживатиме з батьком та перебуватиме на його повному утриманні та забезпеченні, а син проживатиме з матір`ю та перебуватиме на її повному утриманні та забезпеченні. Також факт проживання дочки з батьком та перебування на ї утриманні підтвердили [PERSON] та [PERSON] відповідно до їх письмових пояснень (а.с.23-31). Дані обставини також підтвердила і відповідачка визнаючи позовні вимоги. Так Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. Виходячи з того, що із змісту заяв по суті наданих як позивачем так і відповідачкою жодного сумніву щодо відсутності спору з приводу того з ким із батьків будуть проживати діти, у суду не виникає, обидві сторони згідні з тим, що дочка [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишається проживати разом із батьком та перебуватиме на його самостійному вихованні та утриманні, а син [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишається проживати разом із матір`ю та перебуватиме на її самостійному вихованні та утриманні, виходячи із інтересів дітей, суд вважає, що дане питання можливо вирішити одночасно із вимогою про розірвання шлюбу.

Outcome: approved