Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами та встановлення факту, що має юридичне значення. Позивач вказує, що згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння [ADDRESS] , виданого 01.03.1989 виконавчим комітетом Селищенської сільської ради на підставі рішення виконкому Тиврівської ради народних депутатів № 143 від 21.07.1988, житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , належить колгоспному двору, головою якого є він. Членами цього колгоспного двору були: його дружина [PERSON] , син [PERSON] , дочка [PERSON] , син [PERSON] та син [PERSON] . Право власності колгоспного двору на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , зареєстроване в КП "ВООБТІ". Наразі виникла необхідність розпорядитися цією нерухомістю. Здійснити це він не має можливості, оскільки відомості про житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами не внесено до Державного реєстру речових прав щодо реєстрації права власності. Зареєструвати право власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно він не має можливості, оскільки така форма власності, як власність колгоспного двору в законодавстві України не передбачена. Його дружина [PERSON] померла [INFO] , діти [PERSON] та [PERSON] вибули з колгоспного двору, оскільки не заявили вимоги про виділення їх часток з майна колгоспного двору. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в будинку [ADDRESS] , але на частку в майні бувшого колгоспного двору вони не претендують і не заперечують проти того, щоб право особистої власності на цю нерухомість було зареєстровано на нього. Земельна ділянка площею 0,2500 га кадастровий номер 0524585600:02:002:0145, на якій розташований будинок належить Качківському на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 269278, виданого Селищенською сільською радою 14.07.2008 згідно рішення 9 сесії 5 скликання Селищенської сільської ради від 24.10.2007. Згідно державного акту на право на земельну ділянку серія ЯЖ № 269279 [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0720 га, яка розташована в [ADDRESS] , призначена для ведення особистого селянського господарства. Державний акт виданий Селищенською сільською радою на підставі рішення 9 сесії 5 скликання від 24.10.2007 р. В державних актах його прізвище помилково вказане [PERSON] замість [PERSON] . Ця помилка перешкоджає йому розпорядитися належними йому земельними ділянками. Внести зміни до державних актів щодо виправлення його прізвища з [PERSON] на [PERSON] немає можливості, оскільки Селищенська сільська рада, яка видала йому акти на право власності на земельні ділянки, ліквідована. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , житловий будинок, 1950 року забудови, означений літ. "А", прибудову "А1", прибудову "а", ганок, прибудову "а2", прибудову "а3", тамбур "а4", прибудову "а5", загальною площею 92,0 кв.м., житловою 48,7 кв.м., допоміжною 43,3 кв.м., літню кухню, сарай "Б", сарай "б", сарай "б1", вбиральню "б2", сарай "Д", огорожу №1, огорожу №6, огорожу № 7, басейн для забору води №8, криницю №9, хвіртку №10, ворота №11, огорожу №12. Встановити факт належності [PERSON] державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯЖ № 269279 та ЯЖ № 269278, видані 15 липня 2008 року Селищенською сільською радою на підставі рішення 9 сесії 5 скликання від 24.10.2007 року на ім`я [PERSON] . Ухвалою суду від 04.10.2024 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі. Ухвалою суду від 08.10.2024 закрито підготовче провадження та дану цивільну справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, просить його задоволити з підстав, викладених в заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Надали суду заяви, в яких просять судове засідання провести у їх відсутності. Позовні вимоги визнають. Представник заінтересованої особи Гніванської міської ради в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений своєчасно, просить справу розглянути у відсутності її представника, позовні вимоги підтримують. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно свідоцтва № 443 від 01 березня 1989 року про право особистої власності на домоволодіння житловий будинок в [ADDRESS] , належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (а.с. 3). Згідно виписки з погосподарської книги Селищенської сільської ради № 39 від 05.09.2024 відповідно до записів в погосподарській книзі № 156 за 1991-1995 роки, членами колгоспного двору були: дружина [PERSON] , яка померла [INFO] , син [PERSON] , дочка [PERSON] , син [PERSON] та син [PERSON] (а.с. 8). Сини [PERSON] та [PERSON] вибули з колгоспного двору. На момент вибуття з колгоспного двору не заявили вимоги про виділення їх часток з майна колгоспного двору. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в будинку [ADDRESS] , але на частку в майні бувшого колгоспного двору вони не претендували і не претендують і не заперечують проти того, щоб право особистої власності на цю нерухомість було зареєстровано на нього, що стверджується нотаріально посвідченими заявами від 17.09.2024 НТН 921591 та НТН 921592, засвідченими приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Смоляк Л.С. (а.с. 19-20). Свідоцтво про право власності на будинковолодіння було зареєстровано позивачем в Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації 01.03.1989. Однак, після припинення існування поняття «колгоспний двір» було видано свідоцтво про власність, тому розпорядитися будинком на власний розсуд позивач не має можливості, оскільки записана в зазначеному вище правовстановлюючому документі - не власник, а голова колгоспного двору. Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно положень ст. 17, 18, 19 Закону України "Про власність", який регулював відносини на час виникнення колгоспного двору, та частини 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору, мають ті члени колгоспного двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в цьому майні. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів. На день\~видачі свідоцтва\~про власність\~і на\~сьогоднішній день\~позивач вважався\~і вважається\~єдиним власником\~вказаного будинковолодіння,\~та проживає\~у вказаному будинку з відповідачами. Сини [PERSON] та [PERSON] вибули з господарства ще до 2000 року. Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] свої частки, (які де- [PERSON] могли належати їм згідно свідоцтва про право власності) у будинковолодінні не витребовували та до цього часу не претендують на них. Згідно технічного паспорта Гніванського ВПКП "ВООБТІ" житловий будинок садибного типу з господарським будівлями та спорудами 1950 року забудови, розташований за адресою: [ADDRESS] , житловий будинок, 1950 року забудови, означений літ. "А", прибудову "А1", прибудову "а", ганок, прибудову "а2", прибудову "а3", тамбур "а4", прибудову "а5", загальною площею 92,0 кв.м., житловою 48,7 кв.м., допоміжною 43,3 кв.м., літню кухню, сарай "Б", сарай "б", сарай "б1", вбиральню "б2", сарай "Д", огорожу №1, огорожу №6, огорожу № 7, басейн для забору води №8, криницю №9, хвіртку №10, ворота №11, огорожу №12 (а.с. 12-17). Згідно звіту про оцінку майна ФОП [PERSON] від 19.09.2024 р. оціночна (ринкова) вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами становить 187600 грн. (а.с. 6). Рішенням Селищенської сільської ради 9 сесії 5 скликання від 24.10.2007 [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,2500 га, що підтверджується копією витягу з рішення Селищенської сільської ради № 454 від 24.10.2007 (а.с. 49) та Державним актом про право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 269278 (а.с. 4) та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,720 га, що підтверджується Державним актом про право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 269279 (а.с.5). Однак в державних актах прізвище [PERSON] помилково вказане [PERSON] замість [PERSON] . Ця помилка перешкоджає йому розпорядитися належними йому земельними ділянками. Внести зміни до державних актів щодо виправлення його прізвища з [PERSON] на [PERSON] немає можливості, оскільки Селищенська сільська рада, яка видала йому акти на право власності на земельні ділянки, ліквідована. Факт належності [PERSON] державних актів на право власності на земельні ділянки серія ЯЖ № 269279 та ЯЖ № 269278, які видані 15 липня 2008 року Селищенською сільською радою на підставі рішення 9 сесії 5 скликання від 24.10.2007 на ім`я [PERSON] стверджується: самими державними актами серії ЯЖ № 269279 та серії ЯЖ № 269278 (а.с. 4,5), які видані 15 липня 2008 року Селищенською сільською радою на підставі рішення 9 сесії 5 скликання від 24.10.2007 на ім`я [PERSON] , в яких ім`я та по-батькові особи, якій видані ці державні акти, є такими самими як ім`я та по-батькові позивача, зазначені в паспорті громадянина України серії [NUMBER] , а саме: [PERSON] (а.с.22); довідкою старостинського округу Гніванської міської ради №39 від 05.09.2024, згідно якої [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , де і розташовані земельні ділянки (а.с.18). Вирішуючи питання про розвязання даного спору, суд прийшов до такого висновку. Щодо визнання права власності на домоволодіння. Згідно ст. 1218 ЦК України до спадщини входять всі права та обов`язки спадкодавця, які не припиняються з настанням його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі\~статтею 182 ЦК України\~Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 2, 3\~ ст. 331 ЦК України\~право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до\~ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Згідно п. 1.2 глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, земельну ділянку, що відчужуються, може бути підтверджено, з поміж іншого, свідоцтвом про право власності або рішенням суду. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі статтею 100 Цивільного кодексу УРСР, який був чинним до 01.01.2003, в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 р. № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. В свою чергу, [PERSON] , відповідно до норм Цивільного кодексу УРСР та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, набув право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . За змістом зазначених в цьому абзаці нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 346 та ч. 1 ст. 347 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Судом встановлено, що в матеріалах справи містяться нотаріально посвідчені заяви відповідачів про те, що вони не претендують на право приватної власності на домоволодіння по [ADDRESS] та не заперечують щодо реєстрації права власності на це домоволодіння за [PERSON] . Підводячи підсумок суд вважає, що існують законні та достатні підстави для захисту прав позивача в судовому порядку шляхом задоволення позовних вимог про визнання права власності на спірне домоволодіння. Щодо встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Таким чином, предметом доказування у даній справі є те, що у правовстановлюючих документах допущено помилку в написанні прізвища, ім`я, по батькові особи, які видано такий документ, які відмінні від прізвища, ім`я, по батькові, зазначеного у паспорті такої особи. Водночас, судом установлено, що ім`я, по батькові, зазначені в державних актах на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №269278, серії ЯЖ №269279, як [PERSON] , повністю збігається з ім`ям, по батькові, зазначеними в паспорті серії [NUMBER] , виданим на ім`я [PERSON] , а прізвище є співзвучними, тобто у правовстановлюючих документах допущено помилку, у зв`язку з чим вимога [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючих документів підлягає до задоволення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує викладену в позовній заяві позицію позивача про залишення за ним суми сплаченого судового збору, а тому судовий збір залишає за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved