Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати спільною сумісною власністю подружжя нерухоме майно: земельну ділянку, площею 0,17 га, кадастровий номер: 3221282003:03:003:0067, що розташована за адресою: [ADDRESS] та житловий будинок загальною площею 58,6 кв.м, житловою площею 28,7 кв.м, опис: літ «А-1» житловий будинок, «а» - тераса, «Б» - погріб, «І» - колонка, «ІІ» - вигрібна яма, № 1-2 - огорожа, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування вимог зазначається, що 14 лютого 2010 року Глиннівською сільською радою Рокитнівського району Рівненської області зареєстровано шлюб між сторонами. Від спільного подружнього життя у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . За час перебування у шлюбі сторонами за спільні кошти набуто земельну ділянку, площею 0,17 га, кадастровий номер: 3221282003:03:003:0067, що розташована за адресою: [ADDRESS] , а також житловий будинок, загальною площею 58,6 кв.м, житловою площею 28,7 кв.м, опис: літ «А-1» житловий будинок, «а» - тераса, «Б» - погріб, «І» - колонка, «ІІ» - вигрібна яма, № 1-2 - огорожа, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказані об`єкти нерухомого майна зареєстровано за відповідачем [PERSON] . Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 21 червня 2022 року у справі № 571/381/22 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . З підстав поділу майна подружжя позивач звернувся до суду. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 17 січня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 16 лютого 2023 року витребувано докази у Великодимерській селищній раді Броварського району Київської області. Ухвалою суду від 11 квітня 2023 року закрито підготовче засідання у справі № 361/5620/22 та призначено справу до розгляду по суті. 14 червня 2023 року представник позивача [PERSON] - адвокат Тараненко Я.Ю. подав до суду додаткові пояснення у справі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Тараненко Я.Ю. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Бондаренко О.О. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що земельна ділянка набута відповідачем у результаті приватизації, тому не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При поділі будинку необхідно відступити від засад рівності часток подружжя, врахувавши ті обставини, що житловий будинок будувався за рахунок коштів батьків відповідача та її братів. Впродовж багатьох років позивач не працював, не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, спільного господарства не вів. У лютому 2021 року у позивача народилася четверта дитина, [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] . Вказані обставини свідчать про те, що як мінімум з червня 2020 року [PERSON] не вів спільне господарство з [PERSON] , влаштовував особисте життя про житло для родини не дбав. Право власності на житловий будинок зареєстровано за відповідачем 27 серпня 2021 року, що беззаперечно засвідчує, що відповідач будувала будинок без участі позивача. Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 14 лютого 2010 року у Глиннівській сільській раді Рокитнівського району Рівненської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від спільного подружнього життя у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 21 червня 2022 року, що набрало законної сили 28 липня 2022 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 14 лютого 2010 року у Глиннівській сільській раді Рокитнівського району Рівненської області, актовий запис № 9 розірвано. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2023 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 2 500 грн. 00 коп., починаючи з 28 квітня 2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Заявляючи вимогу про поділ майна подружжя позивач зазначає, що житловий будинок та земельна ділянка є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя, а тому підлягають поділу у рівних частинах. Рішенням Жердівської сільської ради Броварського району Київської області № 105 від 01 листопада 2011 року [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки у [ADDRESS] . Рішенням Жердівської сільської ради Броварського району Київської області № 119-16-7 від 20 квітня 2017 року затверджено технічні документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) згідно з площами вказаними у додатку, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення особистого селянського господарства розташованих на землях житлової і громадської забудови та землях комунальної власності, розроблені землевпорядними організаціями, які мають ліцензію на виконання землевпорядно-геодезичних видів робіт, передано у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення особистого селянського господарства, розташованих у межах населених пунктів, встановлено, що земельним ділянкам присвоєно кадастрові номер, зокрема [PERSON] земельна ділянка, площею 0,1700 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 3221282003:03:003:0067. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 312095608 від 11 жовтня 2022 року [PERSON] значиться власником житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа 58,6 кв.м, житлова площа - 28,7 кв.м, опис об`єкту: житловий будинок «А-1», тераса «а», погріб «Б», колонка «І», вигрібна яма «ІІ», огорожа «№1-2», адреса: [ADDRESS] . Право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за [PERSON] 27 серпня 2021 року, підставою реєстрації права власності зазначено: лист про наявність технічної інвентаризації на сайті будівельної документації, виданий 27 серпня 2021 року, видавник: Портал Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, довідка про власника будинку, видана Виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, інформація про наявність технічної інвентаризації. Згідно з частиною першою статті 36 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Згідно з частиною першою статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частиною першою статті 61 СК України). Частиною першою статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Згідно з частиною другою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що житловий будинок [ADDRESS] є об`єктом права спільної сумісної власності, так як доказів, які б спростовували презумпцію спільного права власності на майно судом при розгляді справи не здобуто, як і доказів необхідності відступу від рівності часток подружжя. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 312095608 від 11 жовтня 2022 року [PERSON] значиться власником земельної ділянки, кадастровий номер: 3221282003:03:003:0067, площа 0,17 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] . Право власності на земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення органу місцевого самоврядування про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості, виданий 20 квітня 2017 року, видавник: Жердівська сільська рада Броварського району Київської області, витяг з Державного земельного кадастру, виданий 05 квітня 2017 року. Таким чином, земельна ділянка, яку позивач просить визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя набута відповідачем у власність у результаті приватизації на підставі рішення органу місцевого самоврядування від 20 квітня 2017 року. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 57 СК України земельна ділянка, набута одним із подружжя за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. У пункті 18-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) судам роз`яснено, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 09 грудня 2015 року № 6-814цс15. У постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 686/9580/16 (провадження № 61-3478св18), зроблено висновок, що «земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою, переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України». Відповідно до частини першої статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користування іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю, споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно з частиною першою статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Системний аналіз змісту наведених норм статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість їх положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, відповідно до якого визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Отже, чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства. Дана правова позиція додатково викладена у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2023 року у справі № 691/1240/18 (провадження № 61-4680св23). Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11, у разі, якщо одним із подружжя під час шлюбу, дійсного на момент виникнення спірних правовідносин, придбано будинок, то в подружжя виникла спільна сумісна власність, тобто право другого з подружжя на частину будинку. У зв`язку з тим, що земельну ділянку виділено у власність для обслуговування цього будинку, то в чоловіка, за яким визнається право власності на 1/2 частину будинку, в такій же частці виникає і право власності на земельну ділянку, необхідну для обслуговування будинку. Таким чином, незважаючи на те, що спірна земельна ділянка набута відповідачем в період шлюбу в порядку приватизації, однак з врахуванням того, що на такій розміщено будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, яке на праві спільної сумісної власності належить подружжю, тому земельна ділянка підлягає поділу між подружжям. З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення даного позову. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 1 650 грн. 50 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved