Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~ТОВ «Дебт Форс» звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 3%, інфляційних збитків у відповідності до ст. 625 ЦК України. \~ \~ \~ \~В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що 04 грудня 2006 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/119105/3161/73, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 50000 доларів США зі сплатою 14 % річних. 29 вересня 2011 року рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в розмірі 916696,65 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 1700 грн.. \~ \~ \~ \~07.10.2019 року ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області замінено стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у справі на ТОВ «Вердикт Капітал», а 10.03.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги на користь ТОВ «Кампсіс Лігал». 24 травня 2023 року між ТОВ "Кампсіс Лігал" та ТОВ "Дебт Форс" було укладено договір відступлення прав вимоги № 24-05/23, відповідно до якого до ТОВ "Дебт Форс" перейшло право вимоги, зокрема, за кредитним договором №014/119105/3161/73. Таким чином, до ТОВ "Дебт Форс" перейшло право грошової вимоги до відповідача. У зв`язку із тим, що [PERSON] не виконує рішення суду просять суд стягнути з нього 3% річних та інфляційні втрати, які виникли у зв`язку із невиконанням зобов`язання, що становлять 14640,84 грн. та 48032,81 грн., відповідно. Окрім того, просять стягнути із відповідача суму сплаченого судового збору 3028,00 грн. та витрати понесені позивачем на професійну правову допомогу у розмірі 13 000,00 грн.. У судовому\~засіданні представник\~позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнав та зазначив, що ухвалами П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 21.01.2020 року та від 08.10.2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» відмовлено у видачі дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення для примусового виконання. Таким чином, примусове виконання не здійснювалось, будь-які провадження щодо стягнення заборгованості по даному кредитному договору відсутні, а тому вважає, що підстави для стягнення з нього 3%, інфляційних збитків у відповідності до ст. 625 ЦК України відсутні, у зв`язку з чим у задоволенні позову просив відмовити. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 04 грудня 2006 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/119105/3161/73, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 50000 доларів США зі сплатою 14 % річних/а.с.5-6/. 29 вересня 2011 року рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в розмірі 916696,65 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 1700 грн./а.с.8-9/ 07.10.2019 року ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області замінено стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «Вердикт Капітал»/а.с.10/. 10 березня 2023 року між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Кампсіс Фінанс" укладено договір відступлення прав вимоги, зокрема, і за кредитним договором № 014/119105/3161/73, відповідно до якого до ТОВ "Кампсіс Фінанс" перейшло право вимоги до боржника [PERSON] /а.с.10-13/. 24 травня 2023 року між ТОВ "Кампсіс Фінанс" та ТОВ "Дебт Форс" було укладено договір відступлення прав вимоги № 24-05/23, відповідно до якого до ТОВ "Дебт Форс" перейшло право вимоги, зокрема, за кредитним договором № 014/119105/3161/73, боржником за яким є [PERSON] , що підтверджується копією реєстру боржників до вказаного договору відступлення прав вимоги/а.с.17-19, 21-23/. Згідно копії ухвал П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 21.01.2020 року та від 08.10.2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» відмовлено у видачі дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення для примусового виконання/а.с.57, 58-59/. Згідно із частиною 1 статті 2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1 статті 19\~ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 509\~ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України). Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 4 ст.\~82\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На виконання судового рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2011 року видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в розмірі 916696,65 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 1700 грн./а.с.9/. Відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників та автоматизованої системи виконавчого провадження [PERSON] не є боржником та щодо нього немає відкритих виконавчих проваджень за вказаним виконавчим листом/а.60-64/. Тобто, правонаступник стягувача достовірно знав, що виконавчий лист не пред`явлено до виконання, у строки передбачені ЦПК України, тобто відсутні правові підстави для поновлення строку на подачу виконавчого листа для виконання, а також те, що банк послідовно не вчиняв дії щодо стягнення заборгованості, а саме добровільно відмовився стягувати з [PERSON] боргові зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Статтею 3\~ЦК України встановлені загальні засади цивільного законодавства, зокрема п. 3 ч. 1 встановлює свободу правочину. Кредитор на власний розсуд реалізує свої права передбачені ЦК України, і Держава чи будь-які інші особи не вправі втручатись в те, що робить кредитор, не може змушувати його подати позов, відмовитись від позову, зобов`язати подати чи не подати виконавчий лист до виконання. Кредитор сам вирішує стягувати йому борг чи пробачити його боржнику, подавати позов чи ні, пред`являти виконавчий лист до виконання чи не робити цього. Зазначені твердження ґрунтуються на загальних засадах цивільного законодавства, на ст. 206 ЦПК України, яка наділяє позивача правом відмовитись від позову, та ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", яка наділяє стягувача правом подати заяву про повернення виконавчого документа. Тобто, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» був вільний у реалізації своїх прав, у тому числі він був наділений правом не подавати виконавчий лист до виконання та взагалі пробачити борг. З огляду на встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку, що на день укладення між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал», а в подальшому 24.05.2023 року\~\~між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» договору про відступлення прав вимоги, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання уже було пропущено. Згідно з ч. 2 ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення інфляційних та трьох відтоків річних є особливою мірою відповідальності боржника за безпідставне прострочення виконанням боржником зобов`язання. Отже, враховуючи, що виконавчий лист до повторного виконання у визначенні строки не був пред`явлений, згідно інформації в Єдиному реєстрі боржників, у [PERSON] відсутні борги за вказаним виконавчим документом, а тому у ТОВ «Дебт Форс» відсутні підстави вимагати від відповідача стягнення інфляційних та трьох відтоків річних, а тому дослідивши та оцінивши зібрані в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно дост.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed