Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

17.07.2024\~року позивач\~ [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом,\~яким просила\~розірвати шлюб\~укладений нею\~та [PERSON] \~та зареєстрований\~16.03.2013\~року,\~Заводським відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Миколаївського\~міського управління\~юстиції,\~актовим записом\~№93. Заявлені вимоги позивач мотивувала тим, що спільне життя з [PERSON] не склалось через несумісність характерів, зникло почуття любові, взаєморозуміння, подружні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть та з травня 2024 року проживають окремо, шлюб існує лише формально. Від спільного з відповідачем шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] .. Ухвалою суддді від 24.07.2024 року позовну заяву залишено без руху. 07.08.2024 року позивачем подано заяву в порядку ст. 185 ЦПК України. Ухвалою суду від 09.08.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. До судового засідання позивач не з`явилася, надала заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала, також зазначила, що фактичні шлюбні відносини принилися з травня 2024 року. Відповідач в призначені судові засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. З відома позивача суд постановив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 16 березня 2013 року сторони уклали шлюб, про Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, зроблено актовий запис №93 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Від спільного з відповідачем шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 1 ст. 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з приписами ст. 56 СК України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося. Подружні стосунки припинені, спільне господарство сторони не ведуть та проживають окремо з травня 2024 року. Про фактичне припинення подружніх стосунків з травня 2024 року у своїй особистій заяві зазначила [PERSON] .. З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку, що подальше спільне життя позивача та відповідача неможливе, отже збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що на підставі ст.112 СК України слід постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] .. Вимог щодо стягнення витрат пов`язаних зі сплатою судового збору, позивачем заявлено не було.

Outcome: approved