Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 09 серпня 2023 року надійшла позовна заява Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.12.2019 Позичальник, уклав з АТ «Альфа Банк», угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631321572. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання Позичальником умов Договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від Банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання Позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 22 січня 2023 року заборгованість за Кредитним договором становить 44 498 грн. 49 коп. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК». Запис про зміну найменування позивача внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців громадських формувань 30 листопада 2022 року. Всупереч вимогам договору, відповідач не виконує взяті на себе договірні зобов`язання: не здійснює щомісячного погашення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку банк просив стягнути з відповідача заборгованість за вищевказаним кредитним договором у сумі 44 498 грн. 49 коп., а також витрати зі сплати судового збору. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 09 серпня 2023 року указана позовна заява передана для розгляду судді Покопцевій Д.О. Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. До суду 15 серпня 2023 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача. Ухвалою судді від 16 серпня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом АТ «СЕНС БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомлення сторін. Представник позивача надав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому останній позовні вимоги не визнав. Вважає, що позивачем не надано підтвердження щодо отримання ним претензії про добровільне врегулювання спору і вона не містить складових суми заборгованості. Крім того зазначив, що позивачем не надано у повному обсязі кредитний договір № 631321572 та матеріалами доданими до позовної заяви не підтверджується, що відповідачу була видана кредитна картка з відновлювальною кредитною лінією із зазначенням строку дії та розміром кредиту. Поміж іншого, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що позивач не надав доказів на підтвердження користування ним кредитними коштами і не додав обґрунтованого розрахунку ціни позову, а також просив застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача та сторони відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів. Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638\~ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.\~1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). Судом встановлено, що 19 грудня 2019 року між відповідачем [PERSON] та АТ «Альфа Банк» було підписано оферту на укладення угоди про надання кредиту, анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк», паспорт споживчого кредиту, які в сукупності становлять кредитний договір, згідно з умов якого відповідач отримав кредитну картку з відкриттям відновлювальної кредитної лінії зі сплатою процентів за користування кредитом 24 % річних. Відповідно до оферти відповідач запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти з ним угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для укладення цієї угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Оферта містить умови споживчого кредиту: тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної лінії, найменування продукту «Максимум-готівка»; строк дії картки 5 років; ліміт кредитної лінії (максимальна) сума 200 000 грн. 00 коп., процентна ставка за користування коштами 24 % річних. Тип процентної ставки фіксована. Відповідачем 19 грудня 2019 року підписано паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію про процентну ставку 24,00% річних. 19 грудня 2019 року відповідачем підписано анкету-заяву про акцепт пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підписуючи анкету, [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана угода складає між ним і банком договір, на умовах, викладених у Публічній пропозиції та додатках до договору. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на AT «СЕНС БАНК». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 631321572 від 19 грудня 2019 року станом на 28 лютого 2023 року становить 44 498 грн. 49 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту 22 226 грн. 39 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 139 грн. 68 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту 20 683 грн. 24 коп., відсотки за прострочену заборгованість 1 449 грн. 18 коп. Наявність боргу за кредитним договором № 631321572 від 19 грудня 2019 року підтверджується також випискою по рахунку з кредитною карткою за період з 19 грудня 2019 року по 28 лютого 2023 року. Суд звертає увагу, що згідно виписки по рахунку за кредитною карткою за період з 19 грудня 2019 року по 28 лютого 2023 року відповідач [PERSON] регулярно користувався кредитною карткою, а саме: поповнював готівкою картку у терміналі, знімав кошти, розраховувався в магазинах, тим самим підтверджував свою згоду на умови банку щодо встановленого кредитного ліміту. Разом з тим, враховуючи, що кредитні кошти згідно укладеного між сторонами договору надавались позичальнику на споживчі потреби, вказаний кредит є споживчим кредитом, у зв`язку з чим на правовідносини сторін розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. З аналізу ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» вбачається, що право кредитодавця вимагати повернення споживчого кредиту наступає за двох умов: 1) у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць; 2) якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. 05 червня 2023 року АТ «Сенс Банк» на адресу відповідача надіслано досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, в якій позивач вимагає протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання, - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме: 44 498 грн. 49 коп. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Твердження відповідача про необґрунтованість суми заборгованості, оскільки позивачем не наведено з чого вона складається (тіло кредиту, проценти, пеня, штрафні санкції тощо) та ненадання доказів, покладених в основу таких розрахунків, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вони спростовується наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості, яким визначено розмір заборгованості та його складові і випискою за договором № 631321572 від 19 грудня 2019 року по рахунку з кредитною карткою World Debit Mastercard, з якого вбачається як процес користування карткою відповідачем, так і процес виникнення заборгованості внаслідок нарахувань банком після припинення боржником виконання своїх зобов`язань. Поміж іншого, відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів неправильності проведеного позивачем розрахунку заборгованості чи то власних розрахунків заборгованості, тим самим вказаний розрахунок не спростовано. Враховуючи викладене суд вважає підтвердженим як наявність заборгованості за кредитним договором № 631321572 від 19 грудня 2019 року, так і її розмір, вказаний позивачем у позовній заяві та наведений у розрахунку заборгованості. Слід зауважити, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча п. 1 ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»). Щодо клопотання відповідача про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернути до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спору, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст.267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За зобов`язанням, з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. З наявної в матеріалах справи виписки з особового рахунку по кредитному договору, вбачається, що останній платіж відповідачем [PERSON] здійснено 21 лютого 2022 року в сумі 600 грн. 00 коп., тоді як останнє використання кредитних коштів мало місце 19 січня 2022 року з придбанням товару на суму 353 грн. 10 коп.. Суд звертає увагу, що позовна заява надійшла до суду 09 серпня 2023 року, тобто в межах строку позовної давності. Доказів протилежного відповідачем до суду не надано. Суд також хоче звернути увагу, що відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває на даний час. Відповідно до п. 19 Прикінцевих та Перехідних Положень\~ЦК України (в\~редакції закону\~на день\~звернення до\~суду з\~позовною заявою)\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Отже, позивачем не порушено строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості, а заява відповідача про застосування наслідків позовної давності до задоволення не підлягає. Згідно з ч. 1 ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 629\~ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що відповідач належним чином взяті на себе грошові зобов`язання не виконав, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 44 498 грн. 49 коп. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved