Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, просить ухвалити рішення про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як співвласників та мешканців квартири [ADDRESS] , заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 7337 грн. 86 коп. за період з 01.02.2021р. по 01.12.2023р. У підтвердження вимог покликається на долучені до справи копії відомостей про нарахування та оплату за надані послуги, довідку з місця проживання та інші документи. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явились, про слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, відзив на позовну заяву або клопотання про відкладення розгляду справи не подали. Враховуючи представлені докази, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності та ухвалити заочне рішення, проти чого представник позивача не заперечив. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. У судовому засіданні встановлено, що відповідачі проживають та зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки від 15.12.2023 року. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за\~користування жилим\~приміщенням в\~будинку (квартирі),\~що належить\~громадянинові на\~праві приватної\~власності,\~встановлюється угодою\~сторін. Плата\~за комунальні\~послуги береться\~крім квартирної\~плати за\~затвердженими в\~установленому порядку\~тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №265 від 08.06.2007р. «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м. Львові» ЛКП визначено виконавцем житлово-комунальних послуг у житлових будинках м. Львова. З представленого розрахунку суми заборгованості вбачається, що відповідачі за період з 01.02.2021р. по 01.12.2023р. не сплачують витрати за утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 7337 грн. 86 коп. Суд приймає такий розрахунок як належний та допустимий доказ позовної вимоги, оскільки доказів протилежного відповідачі не представили та. відповідно, ухвалює рішення про солідарне стягнення такої суми в примусовому порядку. При цьому, враховується позиція Верховного Суду України, яка висловлена під час розгляду справи № 6-59цс13 від 30.10.2013р., і згідно з якою споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі. Аналогічні висновки щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за відсутності між сторонами договірних відносин а також щодо стягнення з споживача трьох відсотків річних та інфляційних втрат також висловлені Верховним Судом у \~складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного\~\~суду під час розгляду цивільної справи № 639/10591/14-ц (постанова від 14.02.2018р.), які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд зобов`язаний враховувати. Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідачі є споживачами послуг з утримання та обслуговування будинку та прибудинкової території, то такі зобов`язані оплачувати відповідні послуги, однак вказаного обов`язку не виконують,а відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення. При цьому, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів\~на користь\~позивача слід\~стягнути понесені\~позивачем судові\~витрати по\~справі,\~а саме\~судовий збір в розмірі по 894,67 грн. з кожного.

Outcome: approved