Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

Представник позивача Гайова Анастасія Сергіївна, яка діє в інтересах позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, ЄДРПОУ 42649746) звернулась до суду з позовом до [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), третя особа Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (04107. М. Київ. вул. Багговутівська, 17-21, ЄДРПОУ 40484607) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 08.04.2021 року з власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан» [PERSON] було подано Заявку на отримання кредиту № 4634502. Оскільки, ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (СМС) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного Договору № 4634502 від 08.04.2021 року, який знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті. Таким чином, вказують, що відповідач уклав Договір про споживчий кредит № 4634502 від 08.04.2021 року з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 8000 грн. В подальшому, 13.09.2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Діджи Фінанс» був укладений Договір факторингу № 07Т, відповідно до якого ТзОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за Кредитним договором № 4634502 від 08.04.2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача. Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором є обгрунтованою та документально підтвердженою та становить 23883 грн. 87 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 5690 грн. 00 коп.; заборгованість за відсотками становить 16673 грн. 87 коп.; заборгованість за комісійними винагородами становить 1520 грн. 00 коп. Вказують, що відповідачем умов Кредитного договору № 4634502 від 08.04.2021 року, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі № 4634502 від 08.04.2021 року направлено Повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору № 4634502 від 08.04.2021 року. Позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені Кредитним договором № 4634502 від 08.04.2021 року. Просять стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за Кредитним договором № 4634502 від 08.04.2021 року в розмірі 23883 грн. 87 коп.; судовий збір в розмірі 3028 грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. 00 коп. 23 травня 2024 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області позовну заяву направлено за підсудністю до Соснівського районного суду м. Черкаси. 12 червня 2024 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси цивільну справу передано Придніпровському районному суду м. Черкаси за підсудністю. 03 липня 2024 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак, 08 липня 2024 року через систему «Електронний суд» представник позивача [PERSON] надав заяву про розгляд справи без участі представника позивача. Також зазначено, що просять позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду невідомі. Про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином., шляхом направлення рекомендованого повідомлення за зареєстрованою адресою проживання та шляхом розміщення Оголошення на Веб-сайті «Судова влада». Представник третьої особи ТОВ «Мілоан» в судове засідання не з`явився не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Справу розглянуто за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідачів повідомлених у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, які не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, не подали відзиву проти позову, а представник позивача не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Суд, дослідивши та вивчивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 08.04.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений Договір про споживчий кредит № 4634502, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 000 грн., строком на 30 днів із 08.04.2021 року та терміном (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів з користування кредитом (дата платежу) 08.05.2021 року (п.п. 1.2, 1.3, 1.4 Договору). Пунктом 1.5.1 вказаного Договору визначено, що комісія за надання кредиту: 1520 грн. 00 коп., яка нараховується за ставкою 19.00% від суми кредиту одноразово. Відповідно до п. 1.5.2. Договору, проценти за користування кредитом: 6000 грн. 00 коп., які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п. 1.6. Договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Також, сторонами підписано паспорт споживчого кредиту та Анкету заяву на кредит № 4634502 від 08.04.2021 року, а також погоджено графік платежів та розрахунок загальної заборгованості за споживним кредитом. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору. Позивач в повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором № 4634502 від 08.04.2021 року, оскільки на виконання вказаного договору перерахував на рахунок відповідача 8000 грн., що стверджується платіжним дорученням № 43378524 від 08.04.2021 року. Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі, якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами, якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з виконанням кредитного договору і договору факторингу, та регулюються главами 71, 73 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Разом з цим, згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що 13 вересня 2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Діджи фінанс» був укладений Договір факторингу № 07Т, відповідно до умов якого ТзОВ «Мілоан» передало (відступило) ТзОВ «Діджи фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «Діджи фінанс» прийняло належні ТзОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, які вказані у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з додатку №1 до Договору факторингу № 07Т від 13.09.2021 року ТзОВ «Діджи фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № 4634502 від 08.04.2021 року в загальній сумі 23883 грн. 87 коп., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту 5690 грн.; сума заборгованості за відсотками 16673 грн. 87 коп. та сума заборгованості за комісією 1520 грн. Доказів того, що такий договір визнаний недійсним чи його дійсність оскаржується у судовому порядку, суду не надано. За таких підстав, суд доходить висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства ТзОВ «Діджи фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором № 4634502 від 08.04.2021 року на загальну суму 23883 грн. 87 коп. Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Доказами, які можуть підтверджувати наявність кредитної заборгованості боржника перед банком та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Наявні в\~матеріалах справи\~докази дають\~підстави вважати\~доведеними аргументи\~позивача,\~що відповідачем\~були отримані\~кредитні кошти\~на умовах\~та в\~порядку,\~що зазначені\~Договором №\~4634502\~від 08.04.2021\~року і\~вона користувалася\~цими коштами.\~Разом з\~тим,\~відповідач [PERSON] \~не належним\~чином виконувала\~свої зобов`язання\~за Договором\~№ 4634502\~від 08.04.2021\~року,\~внаслідок чого\~в нього\~виникла заборгованість\~в загальній\~сумі 23883\~грн.\~87\~коп.,\~з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 5690 грн. 00 коп.; заборгованість за відсотками становить 16673 грн. 87 коп.; заборгованість за комісійними винагородами становить 1520 грн. 00 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості за Договором № 4634502 від 08.04.2021 року. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставини спірних правовідносин. Враховуючи ту обставину, що в порушення умов Договору № 4634502 від 08.04.2021 року відповідач, фактично отримані та використані нею кошти, у добровільному порядку не повернула, чим порушила права кредитора, а досудова вимога позивача про повернення кредитних коштів від 27.09.2023 року за вих. № 3361006645-АВ залишена останньою без належного реагування, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. (Квитанція про сплату № 2625-8308-7649-7805 від 28.03.2024 року) та судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. (Квитанція про сплату № 2189-7168-1499-8244 від 14.05.2024 року) А тому, з урахуванням вказаних норм закону та враховуючи, що позовні задоволено в повному обсязі, сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: Договір № 42649746 про надання правової допомоги від 11.12.2023 року, укладений між позивачем ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської»; додаткову угоду від 09.02.2024 року до Договору № 42649746 про надання правової допомоги від 11.12.2023 року; детальний опис робіт (надання послуг) від 20.02.2024 року; акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (надання робіт, надання послуг) від 20.02.2024 року, згідно яких позивач отримав від АБ «Анастасії Міньковської» наступні послуги: правовий аналіз обставин спірних правовідносин 1,5 год., вартість 2 250 грн.; складання позовної заяви 3 год., вартість 3000 грн.; формування додатків - 1 год., вартість 750 грн. Всього надано послуг на загальну суму 6\~000 грн. Таким чином, зважаючи на задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи та документально підтверджених витрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 грн. 00 коп. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved