Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

19.09.2024р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] , обгрунтовуючи вимоги тим, що 03.05.2021р. між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] було укладено кредитний договір №191266, за умовами якого товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит в розмірі 2000,00грн. строком на 12 днів зі стандартною процентною ставкою 2% в день або 730% річних. Вказаний договір було підписано електронним підписом відповідача, а уклавши цей договір він підтвердив, що ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил надання грошових коштів у позику, а також умов договору, які в розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України, є публічною пропозицією (офертою). На підставі договору факторингу №01-17/02/2022 від 17.02.2022р. права вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №191266 від 03.05.2021р. ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ». Відповідно до наданої позивачем виписки з особового рахунку станом на 25.06.2024р. відповідач має заборгованість за кредитним договором №191266 від 03.05.2021р. в розмірі 9880,00грн, з яких 2000,00 заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 7880,00грн. заборгованість за процентами. Вказану заборгованість, а також сплачений за подання позову судовий збір в розмірі 2422,40грн., позивач просить стягнути з відповідача на його користь. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити, а справу розглянути за його відсутності (а.с.56-57). Відповідач в судове засідання також не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та вказав, що позов не визнає, оскільки кредитні кошти на його ім`я отримали інші особи, які забрали з його телефона сім-картку, а потім погрожували йому, але до поліції він не звертався через те, що боявся за свою сім`ю (а.с.62). Доказів, які б підтверджували вказані обставини, відповідач всупереч вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, дійшов такого висновку. На підставі договору факторингу №01-17/02/2022 від 17.02.2022р. ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» права вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №191266 від 03.05.2021р., укладеним між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] (а.с.27-34). Згідно довідки про ідентифікацію, виданої ТОВ «ЗАЙМЕР», акцепт кредитного договору №191266 від 03.05.2021р. (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) здійснювався позичальником в інформаційно-телекомунікаційній системі (а.с.17). Кредитні кошти в розмірі 2000,00грн. були перераховані на рахунок відповідача 03.05.2021р., що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» (а.с.39). Відповідно до наданої позивачем виписки з особового рахунку станом на 25.06.2024р. відповідач має заборгованість за кредитним договором №191266 від 03.05.2021р. в розмірі 9880,00грн, з яких 2000,00 заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 7880,00грн. заборгованість за процентами (а.с.15). В матеріалах справи є вимога про виконання зобов`язань за кредитним договором №191266 від 03.05.2021р., яка 21.05.2024р. була направлена позивачем на адресу відповідача (а.с.14), але докази погашення відповідачем заборгованості за цим договором відсутні. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 цього Кодексу встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). 30.09.2015р. набрав чинності Закон України «Про електронну комерцію», яким встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Частиною 4 цієї статті визначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Разом з\~цим,\~відповідно до\~ч.6\~цієї статті\~відповідь особи,\~якій адресована\~пропозиція укласти\~електронний договір,\~про її\~прийняття (акцепт)\~може бути\~надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього\~Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього\~Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Також, ч.12 цієї статті визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За змістом ст.12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021р. у справі №524/5556/19 та від 10.06.2021р. у справі №234/7159/20. Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Як встановлено ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може грунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Кредитні кошти в розмірі 2000,00грн. за кредитним договором №191266 від 03.05.2021р. були перераховані на рахунок відповідача, але він не надав суду доказів, які б спростовували його заборгованість перед позивачем за вказаним кредитним договором, право вимоги за яким позивач набув на підставі договору факторингу, а також доказів того, що він звертався з цього приводу до правоохоронних органів, або до кредитної установи, з якою був укладений вказаний кредитний договір, для проведення відповідного розслідування. З огляду на зазначене, суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що гроші з його картки були зняті іншою особою. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. При зверненні до суду з цією позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40грн., що підтверджується платіжною інструкцією №31661 від 25.07.2024р. (а.с.1), який в силу ч.1 ст.141\~ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved