Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-10 00:00:00

В квітні 2024 року міське комунальне підприємство «Хмельницьктеплокомуненерго» звернулося до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, який обґрунтовує тим, що МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» є суб`єктом господарювання, який надає послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води монопольно в межах власних мереж м. Хмельницького. Підприємство внесено до реєстру суб`єктів природних монополій у сферах теплопостачання відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про затвердження Порядку складання та ведення НКРЕК реєстру суб`єктів природних монополій « від 19.10.2017 № 1268. Квартира відповідача розташована в багатоквартирному житловому будинку, який приєднаний до системи централізованого опалення (теплопостачання).. Відповідач здійснив відключення квартири від системи централізованого опалення, згідно вказаних технічних умов, про що складний акт обстеження системи централізованого опалення від 12.07.2005 року. Згідно до п. 28 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених, Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. За заявлений позовний період, починаючи з грудня 2021 року, у зв`язку із зміною чинного законодавства, які регулюють питання надання житлово-комунальних послуг, в тому числі договорів про їх надання та відповідної Методики нарахувань, згідно якої місця загального користування увійшли у послугу загальнобудинкових потреб на опалення, змінились договірні відносини з Відповідачем та відповідна методика здійснення нарахувань. Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» № 830 від 21.08.2019р. були затверджені типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії. Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 р. № 1022 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», якою затверджено типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії який є договором приєднання відповідно до п. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Такі договори 08.10.2021 р. МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» розмістило на власному сайті за посиланням: https://www.teplo.km.ua/ spogyvacham/ukladenya-dogovoriv.html, які набрали чинності з 09.11.2021 р. Отже, з 09.11.2021р. з відповідачем, який є власником квартири під номером [ADDRESS] укладено індивідуальний договір приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії. Відповідач був власником означеної квартири та споживачем послуг означеної квартири, що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб та власником вказаної квартири згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Однак, відповідач всупереч Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та «Правил надання послуги з постачання теплової енергії і та типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії", затверджених постановою КМУ 01.11.2019 року за № 830 плату за послуги з теплопостачання за затвердженими в установленому законом порядку тарифами, як користувач житла не вносив, внаслідок чого утворилась загальна заборгованість станом на 19.01.2024.2024 року за період з 01.11.2020 року по 31.10.2021 року становить 7 033.67 грн. боргу за послуги з теплопостачання, що підтверджується довідкою розрахунком. Просить стягнути її з відповідача в примусовому порядку. В судове засідання представник позивача не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за відсутності повноважного представника, просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений про час і місце розгляду справи у передбаченому законом порядку, відзиву на позов не подав. Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 01 травня 2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного провадження. 11.10.2024 року ухвалено рішення у справі. Суд, перевіривши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи доказами, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Квартира відповідача обладнана системою індивідуального опалення, а отже не обігрівається від системи централізованого опалення і позивач не здійснює відповідачу нарахування за послугу з постачання теплової енергії в квартиру. Проте, багатоквартирний житловий будинок складається не тільки із квартир, а й має інші допоміжні приміщення та місця загального користування, на які витрачається теплова енергія, яка надійшла у будинок. Відповідно до ч. 6 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розрахунок нарахувань за послуги з постачання теплової енергії здійснюється на підставі Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018р. № 315 із змінами. Відповідно до п. 8,9,12 Розділу IV Методики та укладеного договору приєднання, Позивач здійснив розрахунок (додається) та нарахував відповідачу за надані послуги з постачання теплової енергії для задоволення загальнобудинкових потреб на опалення житлового будинку по [ADDRESS] , в частині, яка припадає на кв. [ADDRESS] за період з 01 грудня 2021 р. по 01 квітня 2023 р. в сумі 8 132.61 грн.. Незважаючи на неодноразові попередження про необхідність повного погашення заборгованості, Відповідач не здійснив оплату за надані підприємством послуги, чим порушує взяті на себе зобов`язання. З врахуванням наведеного, позивач просить: стягнути з відповідача на його користь заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії для задоволення загальнобудинкових потреб на опалення житлового будинку та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Відзиву на позов не подав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;3) відповідач не подав відзив;4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, відповідач [PERSON] був власником квартири під номером [ADDRESS] , зареєстрований та проживав за вказаною адресою до часу її відчуження 18 вересня 2023, що підтверджується договором купівлі-продажу вказаної квартири, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А. за реєстровим номером 7150, Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.09.2023р. № 347002855. Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» № 830 від 21.08.2019р . були затверджені типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії. Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 р. № 1022 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», якою затверджено типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії який є договором приєднання відповідно до п. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». 08.10.2021 р. такі договори МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» розмістило на власному сайті за посиланням: https://www.teplo.km.ua /spogyvacham/ukladenya-dogovoriv.html, які набрали чинності з 09.11.2021 р. Отже, в листопаді 2021 року набрав чинності укладений між МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» та відповідачем типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, в порядку, визначеному ч.5 ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII, текст якого оприлюднений на офіційному веб-сайті позивача та типова форма якого затверджена постановами Кабінету Міністрів України №830 від 21 серпня 2019 року та № 1022 від 08 вересня 2021 року. Належна відповідачу квартира під номером [ADDRESS] відключена від центрального опалення та постачання гарячої води з 03.11.2014 року, що підтверджується відповідним актом, складеним за участю повноважного представника МКП «Хмельницьктеплокомуненерго». Відповідно до вказаного акту у квартирі прилади опалення відключено від стояків центрального опалення, а стояки і трубопроводи центрального опалення та гарячого водопостачання, що проходять транзитом через квартиру, теплоізольовані і опломбовані. З акту прийняття теплового вузла обліку на облік від 12.07.2005 року встановлено, що за адресою: по [ADDRESS] був встановлений та взятий на облік прилад обліку тепло лічильник. У розрахунку заборгованості для квартири [ADDRESS] позивачем надано інформацію щодо складових сум нарахувань за послугу з постачання теплової енергії для задоволення загальнобудинкових потреб на опалення житлового будинку в частині, яка припадає на означену квартиру, та сума заборгованості, яка становить за період з 01грудня 2021р.по 01квітня 2023р.- 8 132,6 грн. Житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. В силу частин 2 та 7 ст.21 ЗУ Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ст.12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Згідно з п.1 та п.5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.5 ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Відповідно до п.п. 8, 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630, (чинних на час виникнення спірних правовідносин) послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - договір). Споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. В силу п.18 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Згідно п.п.36-39 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830, споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). У разі ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості виконавець проводить перерахунок вартості послуги в установленому законодавством порядку та сплачує споживачу неустойку (штраф, пеню) у порядку та розмірі, визначених законом або договором. Відповідно до ч.6ст.19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Відповідно до ст.10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" у будівлях, зазначених у частинах другій і третій статті 4 цього Закону, обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляється між усіма споживачами з урахуванням показань вузлів розподільного обліку, приладів - розподілювачів теплової енергії відповідно до частин другої - четвертої цієї статті. Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку: обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; загальний обсяг теплової енергії (крім обсягу теплової енергії, витраченого на приготування гарячої води, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також приміщень, де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії/прилади - розподілювачі теплової енергії) розподіляється між споживачами, приміщення/опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів; обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, визначається за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого нежитлового приміщення, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна) або за рішенням співвласників будівлі - за іншим принципом, визначеним цією методикою. Згідно ч.6 ст.10 вказаного Закону обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. Відповідно до ст.67,162 ЖК України, Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Так як законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. В силу ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 382 ЦК України визначено, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку,призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Пунктом 2 ч.1ст.1 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що допоміжні допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення). Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлях комунальних послуг, якою регламентовано розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень (розділ ІІІ Методики). У ч.2 Розділу 1 Методики зазначено, що загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. Місця загального користування (далі - МЗК) - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень; Відповідно до розділу ІІІ Методики визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення (Qопз.б.п) здійснюється згідно з розділом IV цієї Методики. Для приміщень з індивідуальним опаленням та окремих приміщень з транзитними мережами опалення, окрім визначеної частки спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення, здійснюється розподіл теплової енергії, що надходить у ці приміщення від транзитних ділянок трубопроводів внутрішньобудинкових систем опалення та ГВП, що прокладені у цих приміщеннях (Q відкл.пр). Для визначення обсягів використання теплової енергії в приміщеннях споживачів, які обладнані індивідуальним опаленням у будинках переважно використовується спрощений метод, згідно пункту 8 розділу IV Методики розподілу у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення (Qз.б.поп.проект), може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qопбуд): для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25 %; для 6-10 поверхової будівлі/будинку - 20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів - 15 %; для будівель/будинків комбінованої поверховості - відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку. Пунктом 12 розділу IV Методики також передбачено, що обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. Таким чином, обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи опалення приймається як частка від загального обсягу теплової енергії, спожитої на опалення будівлі при подачі теплоносія в опалювальні приміщення від центрального теплового пункту теплорегулюючої/когенераційної установки. Законодавство не передбачає залежності від наявності приладів опалення у місцях загального користування для здійснення розподілу теплової енергії на такі місця. Отже, співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. На підставі вищевикладеного, відповідач, як власник квартири [ADDRESS] , яка обладнана системою індивідуального опалення, зобов`язана нести витрати на обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов Міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості є обґрунтованим та підлягає до задоволення у повному обсязі. Тому слід відповідно стягнути з відповідача судовий збір в сумі 3 028.00 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved