Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із заявою в обґрунтування вимог якої зазначив, що з 1988 року він проживав разом із [PERSON] разом однією сім`єю до дня смерті останньої. Після смерті [PERSON] він звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак йому було відмовлено через відсутність між ними родинних відносин. Посилаючись на відповідні положення цивільного законодавства, позивач просить встановити факт їх постійного проживання з 25 березня 2003 року по 25 жовтня 2023 року (а.с. 1 3). Позивач і його представник в судовому засіданні підтримали вимоги позову та просили їх задовольнити з підстав, що викладені у заяві. Представник відповідача в судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с. 34 35). Ухвалою суду від 20 вересня 2024 року, яку відображено в журналі судового засідання, на підставі статті 53 ЦПК України, [PERSON] залучено до участі у даній цивільній справі в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (а.с. 68 71). Оскільки зареєстроване місце проживання [PERSON] знаходиться на тимчасово окупованій території України, вона була повідомлена про місце, день і час розгляду справи в порядку частини першої статті 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України (а.с. 66, 73, 74). Третя особа, яка була належним чином повідомлена про місце, день і час розгляду справи в порядку частини першої статті 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України, в судове засідання не прибула і не повідомила суду про причини свого неприбуття. Свідок [PERSON] пояснив суду, що з 2017 року він проживає за усним наймом (орендує кімнату) в домоволодінні разом із [PERSON] і [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Повідомив, що за усіма ознаками особистих відносин між [PERSON] і [PERSON] , він сприймав їх як подружжя та як чоловіка і дружину, оскільки вони називали один одного на ім`я, зверталися один до одного із любов`ю і повагою, разом здійснювали покупки, разом ходили на базар, разом вели спільний побут, разом мали спільний бюджет, разом проживали в одній житловій кімнаті. При цьому, свідок зазначив, що йому не було відомо про те, чи укладено між [PERSON] і [PERSON] шлюб, але він розумів, що вони є сім`єю та чоловіком і жінкою. Допитаний в якості свідка [PERSON] повідомила суду, що вона є другом [PERSON] та йому відомо про те, що останній проживає за адресою: [ADDRESS] в будинку родини [PERSON] і [PERSON] які вели спільний побут. Вислухавши вступне слово позивача і його представника та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, приходить до наступних висновків. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03 листопада 2023 року (а.с. 9). За життя [PERSON] склала два заповіти: - 28 лютого 2018 року на користь [PERSON] і - 06 листопада 2020 року на користь [PERSON] (а.с. 52, 57). Частини друга і третя статті 1254 ЦК України передбачають, що заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт; заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить; кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Отже, заповіт від 06 листопада 2020 року на користь [PERSON] як заповіт який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт від 28 лютого 2018 року на користь [PERSON] .. Натомість, як вбачається із наданих суду та досліджених в судовому засіданні під час розгляду справи копій матеріалів спадкової справи № 77/2024, [PERSON] не зверталась до нотаріуса як спадкоємець [PERSON] за заповітом (а.с. 41 62). Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] , однак постановою державного нотаріуса Васильківської міської державної нотаріальної контори Хоменка С.А. від 28 червня 2024 року № 680/02-14, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] , оскільки ним не доведено факт проживання із померлою однією сім`єю більше п`яти років (а.с. 19). Вирішуючи справу по суті, суд враховує наступне. Із змісту копії паспорту позивача, копії будинкової книги за адресою реєстрації спадкодавця та довідки № 1358 від 08.05.2024 року відділу з питань реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Васильківської міської ради вбачається, що позивач дійсно був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4, 15 18, 50). При цьому, за показаннями допитаних в судовому засіданні під час розгляду справи свідків [PERSON] і [PERSON] , судом встановлено, що позивач проживав за вказаною адресою разом із [PERSON] однією сім`єю. У зв`язку із цим, на підставі наведених фактичних обставин, суд приходить до висновку про те, що позивач станом на день смерті [PERSON] , дійсно проживав разом із нею однією сім`єю. Отже, факт проживання позивача разом із спадкодавцем однією сім`єю станом на дату відкриття спадщини, достовірно підтверджено дослідженими під час розгляду справи в судовому засіданні письмовими доказами по справі та поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків, які пояснили суду існування вказаного юридичного факту. Проте, позовні вимоги про встановлення факту їх постійного проживання з 25 березня 2003 року до 2017 року, задоволенню не підлягають оскільки факт проживання позивача за вказаною адресою разом із [PERSON] однією сім`єю достовірно відомий свідкам лише з 2017 року. Разом з цим, суд не приймає до уваги зміст доданих до позову фотокарток, оскільки суду не відомо які саме особи на них зображені та відсутні об`єктивні відомості стосовно дати виконання цих фотокарток, позаяк невідомо ким, за яких обставин і у який час виконані написи і закреслення на зворотніх сторонах даних фотографій (а.с. 6, 6, 7, 8). Тобто, достовірно підтверджено лише факт проживання позивача разом із спадкодавцем у період часу з 2017 року станом на дату відкриття спадщини. Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність факту постійного проживання позивача разом із [PERSON] з 2017 року по день смерті останньої. У суду відсутні підстави сумніватися у достовірності та правдивості доводів позивача, показань свідків та змісту досліджених під час розгляду справи письмових доказів. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню в частині щодо встановленого судом періоду спільного проживання позивача із його спадкодавцем. На підставі викладеного,

Outcome: partial