Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

21 лютого 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст. 125 КК України. В обґрунтування позову зазначено, що 23.08.2021 року, близько 20 години 45 хвилин [PERSON] , перебуваючи на території ЖК «Приморські сади», який розташований за адресою: [ADDRESS] , вступив у словесний конфлікт з [PERSON] , в ході якого у [PERSON] виник протиправний намір спрямований на заподіяння легких тілесних ушкоджень останньому. У подальшому, з метою реалізації свого протиправного наміру, направленого на спричинення легких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, [PERSON] діючи умисно, наніс не менше двох ударів кулаками обох рук в область обличчя [PERSON] , чим спричинив останньому тілесні ушкодження, що виразились у вигляді синців в правій та лівій очних ділянках з переходом на спинку носа, перелому кісток носа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Кримінальним правопорушенням позивачу була спричинена матеріальна та моральна шкода, оскільки внаслідок дій відповідача він став жертвою фізичного та психологічного насильства, пережив стрес, проходив лікування, отримав побоювання за власне життя та здоров`я. Позивач зазнав фізичного болю у зв`язку з ушкодженням здоров`я, душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, приниженням своєї честі та гідності. Позивач просить позовні вимоги задовольнити та стягнути на його користь матеріальну шкоду в розмірі 3302,13 гривень та моральну шкоду в розмірі 50000 гривень. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 березня 2023 року відкрито провадження по справі, встановлено загальний порядок розгляду справи. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2023 року провадження у справі зупинено до розгляду апеляційної скарги потерпілого [PERSON] на Вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 26 вересня 2022 року по справі № 504/2784/22. Від представника Позивача адвоката Хрульової В.Б. надійшла заява про поновлення провадження по справі. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 березня 2024 року відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦПК України провадження у справі поновлено, оскільки усунені обставини, що викликали його зупинення, призначено справу до слухання про суті. Вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 26 вересня 2022 року по справі № 504/2784/22 станом на 14.12.2023 року набрав законної сили. Протокольною ухвалою суду від 04 червня 2024 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до слухання по суті. В судове засідання 22 жовтня 2024 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Від представника Позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно до п.п.6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача, який повідомлявся належним чином про дату, час і місце судових засідань, та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судові засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, відсутністю заперечень з боку позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що Вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 26 вересня 2022 року по справі № 504/2784/22 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у вигляді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин. Згідно вироку, 23.08.2021, близько 20 години 45 хвилин, більш точного часу не встановлено, [PERSON] , перебуваючи на території ЖК «Приморські сади», який розташований за адресою: [ADDRESS] , вступив у словесний конфлікт, що виник на ґрунті образ його дружини, з [PERSON] , в ході якого у [PERSON] виник протиправний намір спрямований на заподіяння легких тілесних ушкоджень останньому. У подальшому, з метою реалізації свого протиправного наміру, направленого на спричинення легких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, [PERSON] , діючи умисно, наніс не менше двох ударів кулаками обох рук в область обличчя [PERSON] , чим спричинив останньому тілесні ушкодження, що виразились у вигляді синців в правій та лівій очних ділянках з переходом на спинку носа, перелому кісток носа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлено не було. У відповідності до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, має важливе значення для усунення наслідків такого правопорушення та поновлення порушених прав громадянина. Саме тому особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, має право на її відшкодування. Реалізувати це право можна шляхом пред`явлення цивільного позову в кримінальному провадженні до початку судового розгляду. Особа, яка не пред`явила цивільного позову у кримінальному провадженні, а також особа цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Право звернутися з позовом про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням має лише потерпілий від кримінального правопорушення або особа, яка має право діяти від його імені. Компенсація шкоди здійснюється особою, яка вчинила кримінальне правопорушення. Так, підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому внаслідок кримінального правопорушення. В іншому випадку шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні або позову, що подається в порядку цивільного судочинства, коли по справі винесено обвинувальний вирок суду, який набрав законної сили. Отже, предметом спору є відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому від кримінального правопорушення. При розгляді спору суду потрібно виходити з преюдиціальності вироку відносно відповідача, який набрав законної сили. Встановленню підлягає розмір матеріальної та моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідачів. Згідно з частиною першою ст. 1177 ЦК України , шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. За загальними підставами відповідальності за завдану майнову шкоду (стаття 1166 ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Системний аналіз цих положень закону дає підстави констатувати, що цивільно-правова відповідальність настає при наявності таких умов (підстав): протиправність, шкода, вина, причинний зв`язок. Всі ці умови знайшли підтвердження у вироку, яким констатовано заподіяння Відповідачем [PERSON] . Позивачеві шкоди, завданої здоров`ю. Суд вважає, що позов в частині відшкодування матеріальної шкоди [PERSON] на користь [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки підтверджений квитанціями на оплату послуг за лікування та купівлю ліків в розмірі 3\~302 (три тисячі триста дві)\~гривні 13 копійок. Слід зазначити, що Відповідачем не надано жодного доказу, який би спростував зазначені обставини. Відносно моральної шкоди, суд зазначає наступне. За змістом ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У ч. 4 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення прав,\~середня,\~нормально\~реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина, повинна відчути страждання (моральну шкоду), а тому враховуючи, що кожна людина, у випадку пошкодження її майна безумовно відчуває моральні переживання, дані факти не потребують доказуванню. Європейський суд з прав людини у справі\~Ромашов проти України\~(заява №67534/01) від 27 липня 2004 року присудив заявнику у відшкодування моральної шкоди 3000 євро, хоч заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви Суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій і може бути представлено письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями,\~без наявності яких (Суд) може відхилити вимогу повністю або частково. Проте суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, яка не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення. Право на відшкодування, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача, але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства. Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови №4 від 31 березня 1995 року\~Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди\~звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. У п. п. 3, 9 вказаної вище постанови Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, заподіяних фізичній особі, незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Вирішуючи вимоги [PERSON] щодо відшкодування йому моральної шкоди, завданої відповідачем [PERSON] у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень внаслідок кримінального правопорушення, суд враховує, що це є неправомірною дією, суд вважає, що позивачу безумовно було завдано фізичних, душевних страждань та психологічних переживань. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем було доведено та підтверджено факт моральних страждань, у зв`язку з чим вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню та виходячи із засад розумності, співмірності та справедливості вважає за можливе стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди у розмірі 10\~000 грн. Позивач від сплати судового збору звільнений на підставі п. 6 ч. 1\~ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а тому у відповідності до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір в сумі 2\~422, 40 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial