Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-10 00:00:00

27 серпня 2024 року позивач [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому остання просить суд розірвати шлюб між сторонами. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 03 травня 2017 року між сторонами було зареєстровано шлюб. За час перебування у шлюбі сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є припинення фактичних шлюбних відносин та ведення спільного господарства. 28 серпня 2024 року на адресу суду з Державної міграційної служби надійшла відповідь щодо реєстрації місця проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 29 серпня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд на 18 вересня 2024 року. Через неявку відповідача та перебування судді на навчанні в НШСУ судовий розгляд у справі, призначений на 18 вересня 2024 року, судом відкладено та повторно призначено на 11 жовтня 2024 року. В судове засідання 11 жовтня 2024 року сторони не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися судом своєчасно. Сторони 11 жовтня 2024 року звернулися до суду із заявами про розгляд справи за їх відсутності, у якій позивач підтримали позовні вимоги, а відповідач їх визнав у повному обсязі. Позивач у позовній заяві просила суд розглядати справу за її відсутності позовні вимоги підтримала не заперечила проти ухвалення заочного рішення та просила суд стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір в сумі 1211,20 грн. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 03 травня 2017 року між сторонами було зареєстровано шлюб. За час перебування у шлюбі сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є припинення фактичних шлюбних відносин та ведення спільного господарства. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу розірвання шлюбу. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України). Судом встановлено, що сторони разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують, шлюб існує формально. За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у випадку визнання позовних вимог відповідачем до початку судового розгляду, суд стягує в з відповідача на користь позивача 50 відсотків від сплаченого судового збору з одночасним поверненням 50 відсотків від сплаченого судового збору позивачу з державного бюджету. За таких обставин суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 605,60 грн., з одночасним повернення 605,60 грн. позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved