Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою про оголошення фізичної особи [PERSON] , [INFO] , померлим. Заяву обґрунтовує тим, що він є рідним братом [PERSON] . Їм обом на праві спільної часткової власності (розмір частки по ) належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яку вони успадкували [INFO] після смерті матері [PERSON] . Зазначає, що протягом більше ніж останніх 10 років, місце знаходження [PERSON] є невідомим, за останнім офіційним місцем проживання на зв`язок не виходить, будь-які спроби розшукати його не виявились успішними. Відтак, є об`єктивні причини вважати, що така фізична особа є померлою. Оскільки, [PERSON] за місцем проживання відсутній, місцезнаходження останнього невідоме, заявник не може вільно користуватися та розпоряджатися належним йому майном, в тому числі на даний момент не може претендувати на спадщину, бо така не є відкритою, що порушує його законні права та інтереси. Вказує, що за останніх два роки, ним було здійснено ряд дій щодо самостійного розшуку брата, а саме за допомогою звернень до усіх відомих державних органів, які б могли володіти інформацією щодо місця знаходження/проживання [PERSON] або мають повноваження щодо розшуку чи надання будь-якої інформації щодо місця перебування/проживання останнього, однак такі не принесли жодного результату. Також вказує на те, що після безуспішних результатів щодо отримання інформації про перебування/проживання [PERSON] , ним на адресу Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області 07.12.2023 року була подана заява про розшук громадянина [PERSON] з повідомленням про те, що з кінця 2009 року [PERSON] ( [INFO] ), ідентифікаційний номер [NUMBER] , не з`являється у місці знаходження майна, яким володіє на праві спільної часткової власності, а також у наближених населених пунктах не виходить на зв`язок із рідними та родичами та жодним чином не повідомляє про своє місце знаходження. За результатами розгляду даної заяви органом Національної поліції було встановлено, що [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] , моб.тел. [NUMBER] , у зв`язку із чим, було прийнято рішення про припинення подальшого розгляду повідомлення. Отримавши зазначену інформацію, адвокатом було надіслано запит до Посольства України в Державі Ізраїль та отримано відповідь, що [PERSON] дійсно перебував на постійному консульському обліку установи з 19.04.2000 року, однак, станом на 11.12.2023 року такий значиться знятим з консульського обліку. Згідно з даними облікової картки [PERSON] , місцем проживання останнього станом на 19.04.2000 року, значиться [ADDRESS] , телефон [NUMBER] . Будь-яка інша інформація стосовно [PERSON] в посольстві відсутня. Відтак, заявником була проведена ще одна спроба щодо розшуку брата за вказаними вище адресою та номером телефону (шляхом скерування відповідного листа), однак, пошуки не дали свого результату, за вказаним номером телефону відповіді на дзвінки не було, за вказаною вище адресою місця проживання особи неможливо зв`язатися з цією особою. При цьому, заявник звертає увагу на те, що він та брат не мали між собою конфліктів, які б зумовили небажання спілкуватися, відносно [PERSON] не зареєстровано кримінальних проваджень, такий не знаходиться у розшуку, а також щодо останнього не відкрито будь-яких судових проваджень, відтак жодної причини переховуватись від органів державної влади він не має. Враховуючи конкретні обставини, які викладені у заяві, заявник не має іншої можливості розпорядитись належним йому майном, у тому числі отримати спадщину, окрім як у судовому порядку оголосити брата померлим. У зв`язку з наведеним, просить заяву задовольнити. Заява поступила до суду 31.05.2024 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 03.06.2024 року, прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду. Представник заявника - адвокат Білан П.В. в судовому засіданні заяву підтримав з підстав наведених вище та просив таку задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої\~особи Відділу\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~місті Ужгороді\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. З врахуванням зазначених обставин та відповідно до вимог ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливим розглянути справу у відсутності заінтересованої особи, яка не з`явилася в судове засідання. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є рідними братами, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серія [NUMBER] від 14.04.1965 року та серія [NUMBER] від 06.08.1970 року відповідно, батьками яких у свідоцтвах зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.10, 13). [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на праві спільної часткової власності (розмір частки по ) належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.14-21). [PERSON] протягом останніх 10 років за останнім офіційним місцем проживання відсутній, на зв`язок не виходить, місце знаходження останнього є невідоме, що підтверджується наступним. Згідно відповіді на адвокатський запит № 03/26/3086 від 10.11.2023 року Чопської міської ради, за відомостями в картотеці Відділу ДРН Б РМП Управління ЦНАП Чопської міської ради, [PERSON] , [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 09.12.1994 року по 22.06.1999 року, інша інформація у Чопській міській раді відсутня (а.с.23). Як вбачається з листа ГУ Національної поліції в Закарпатській області № 167/ав/106/25-23 від 16.11.2023 року, згідно даних Інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналу єдиного обліку прийняття та реєстрації заяв і повідомлень) Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, у період з 01.01.2023 року по теперішній час звернень від громадянина [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 04.12.1998 року, не зареєстровано. Також Ужгородське районне управління поліції ГУ Національної поліції України в Закарпатській області не володіє відомостями про місце перебування/проживання (у тому числі протягом останніх 10 років) громадянина [PERSON] (а.с.25). Відповідно до листа Головного управління ДМС України у Закарпатській області № 2101.03.1-10869/2101.01-23 від 10.11.2023 року, [PERSON] , [INFO] з приводу оформлення паспорта громадянина України протягом останніх 10 років до ГУ ДМС у Закарпатській області не звертався (а.с.27). Згідно відповіді на адвокатський запит Ужгородської районної військової адміністрації Закарпатської області № 03-24/1436 від 08.11.2023 року, підтвердження відомостей про звернення [PERSON] до райдержадміністрації за 2017-2023 роки не виявлено (а.с.29). Відповідно до листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 1528/31.13-25 від 14.11.2023 року, можливість достеменно встановити чи звертався [PERSON] , [INFO] , до Відділу протягом останніх десяти років відсутня (а.с.31-32). Згідно повідомлення Відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області № Б-116106/25/1-2023 від 30.12.2023 року вбачається, що громадянин [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , моб. тел. [NUMBER] . В ході перевірки працівниками поліції було прийнято рішення про припинення подальшого розгляду повідомлення, у зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення (а.с.37). Як вбачається з відповіді Посольства України в Державі Ізраїль № 6164/36-531/3-150113 від 11.12.2023 року, проведеною перевіркою за обліками консульського відділу Посольства встановлено, що [PERSON] дійсно перебував на постійному консульському обліку установи з 19.04.2000 року. Згідно з даними електронних обліків Посольства, станом на 11.12.2023 року, [PERSON] значиться знятим з консульського обліку. Згідно з даними облікової картки [PERSON] , місце проживання вказаного громадянина станом на 19.04.2000 року значиться: [ADDRESS] , телефон [NUMBER] . Будь-яка інша інформація стосовно [PERSON] в посольстві відсутня (а.с.39). Із відповідей Посольства України в Державі Ізраїль № 6164/36-531/1-9292 від 22.01.2024 року, № 6164/36-531/3-111791 від 16.08.2024 року та № 6164/16-531/3-124514 від 16.09.2024 року, вбачається, що листом Посольства від 11.12.2023 № 6 І 64/36-531/3- 150113 надано наявну в установі інформацію щодо [PERSON] . Іншими відомостями Посольство не володіє. Стосовно перевірки факту перебування вказаної особи серед живих або оголошення померлим чи зниклим безвісти Посольство звернулося з нотою до МЗС Ізраїлю з проханням провести перевірку та надати відповідні відомості. Станом на 16.09.2024 року Посольство не отримувало інформації від компетентних органів Держави Ізраїль по суті порушених заявником питань. Водночас, Посольство звертає увагу, що у разі наявності в особи громадянства Держави Ізраїль місцеві компетентні органи не надають інформацію щодо своїх громадян на запити іноземних дипломатичних та консульських установ, оскільки право на недоторканість приватного життя громадянина захищено Основним Законом Держави Ізраїль «Про гідність та свободу людини» та Законом Держави Ізраїль «Про захист приватного життя». Згаданими законами забороняється розголошення відомостей, що мають статус приватної інформації, так і на розголошення чи передачу відомостей про приватне життя особи, про стан її здоров`я або про її приватні дані (а.с.41,115,130). Згідно відповіді Державної прикордонної служби України № 19-51343/18/24-Вих від 25.07.2024 року, відомості про\~перетин державного\~кордону України,\~лінії розмежування\~з тимчасового\~окупованою територією\~України,\~громадянином України [PERSON] , [INFO] , за період часу з 08.11.2017 року по 25.07.2024 року в Базі даних не виявлено (а.с.108). Як вбачається з відповіді Головного управління\~Пенсійного фонду\~України у\~Закарпатській області № 0700-0704-7/47322 від 29.07.2024 року, в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформація про [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] відсутня (а.с.131). Згідно відповіді\~Слідчого управління\~ГУ Національної\~поліції у\~Закарпатській області № 2181-2024 від 01.10.2024\~року вбачається,\~що відомості\~за заявою\~представника [PERSON] \~-\~адвоката Білана\~П.В.\~стосовно встановлення\~місця знаходження\~ [PERSON] \~було зареєстровано\~в інформаційно-телекомунікаційній\~системі «Інформаційний\~портал Національної\~поліції України»\~за №\~7495\~від 13.12.2023\~року у\~відділі поліції\~№ 1\~Ужгородського РУП\~ГУНП в\~Закарпатській області,\~до Єдиного\~реєстру досудових\~розслідувань відомості\~не вносили,\~оперативно-розшукова\~справа не\~заводилась.\~Вказане звернення\~було розглянуто,\~про результати\~розгляду якого\~інформовано адвоката\~Білана П.В\~письмово 30.12.2023\~року. Місце проживання [PERSON] було встановлено на підставі відповіді радника з консульських питань Посольства України в Державі Ізраїль від 26.12.2023 року, згідно якої відповідно до даних облікової картки місце проживання останнього станом на 19.04.2000 року значиться за адресою: Держава Ізраїль, м.Нетанія (а.с.137). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є дружиною заявника [PERSON] з 1998 року. У чоловіка є молодший брат [PERSON] , з яким вона познайомилась після одруження. Їй відомо, що [PERSON] тяжко переніс розлучення батьків, у 1994 році був звільнений з місць позбавлення волі і продовжував проживати у м.Чоп. В 1998 році [PERSON] емігрував в Ізраїль, після чого чого вони спілкувались по Skype. Останній приїжджав в Україну у 2005 році, а також останній раз у 2008 році на похорон матері. Після чого вони ще деякий період спілкувалися по Skype, а з 2009 року зв`язок з останнім було втрачено. Відповідно до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Приписами ч.1 ст.293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Визнання фізичної особи померлою здійснюється у судовому порядку, який встановлюється Главою 4 ЦПК України. Відповідно до ст.46 ЦК України Фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Оголошення фізичної особи померлою тягне за собою ті самі наслідки, що і смерть фізичної особи, а саме: відкривається спадщина, відбувається перехід майна до правонаступників. Підставою для оголошення особи померлою в судовому порядку є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Тому, для встановлення юридичного факту, а саме визнання людини померлою, заявникові, рідним, подружжю, дітям необхідно звернутися до суду із відповідною заявою та доданими до неї доказами безрезультатного розшуку особи, відомостей про обставини її останнього відомого місця перебування та зникнення, можливо повідомлення про бойові дії, фізичні втрати за місцем служби або перебування особи. За результатами розгляду даної заяви суд приймає рішення про визнання особи померлою. Після оголошення фізичної особи померлою відкривається спадщина (ч.1 ст.1220 ЦК України). Судове рішення, яке підтверджує факт смерті відсутньої особи шляхом оголошення її померлою, з моменту набрання законної сили є підставою для припинення правосуб`єктності такої фізичної особи. На підставі рішення суду органом державної реєстрації актів цивільного стану буде видано свідоцтво про смерть особи. Одним з обов`язкових реквізитів такого актового запису про смерть, а також свідоцтва про смерть є дата смерті. Згідно з ч.3 ст.46 ЦК України днем смерті відсутньої фізичної особи вважається день набрання законної сили рішенням суду про оголошення її померлою. У випадку оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку, а також у зв`язку з воєнними діями суд має право визнати днем смерті цієї фізичної особи день її вірогідної смерті. У випадку припущення загибелі особи у зв`язку з воєнними діями, бойовими операціями, дата можливої загибелі буде встановлена та зазначена саме в судовому рішенні. Після набрання законної сили таке рішення суду про оголошення особи померлою надсилається або надається, крім органу державної реєстрації актів цивільного стану, також нотаріусу за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, відповідному органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Оголошення [PERSON] \~померлим необхідно\~заявнику для\~усунення невизначеності,\~яка склалася\~щодо правовідносин\~за участю\~особи,\~яка тривалий\~час є\~відсутньою за\~місцем свого\~постійного проживання\~і місце\~перебування якої\~невідоме,\~а саме для реалізації заявником своїх спадкових прав як власника частини квартири, другим співвласником якого є [PERSON] , який протягом більш ніж 10 років за останнім відомим місцем проживання відсутній, на зв`язок не виходить, місцезнаходження якого є невідоме. Особливості цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Однак необхідно відрізняти оголошення фізичної особи померлою від встановлення факту смерті особи. Так, у п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті особи можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Згідно вимог ст.47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою, визначені у статті 48 ЦК України. Так,\~згідно положень\~ст.48\~ЦК України,\~якщо фізична\~особа,\~яка була\~оголошена померлою,\~з`явилася або\~якщо одержано\~відомості про\~місце її\~перебування,\~суд за\~місцем перебування\~цієї особи\~або суд,\~що постановив\~рішення про\~оголошення її\~померлою,\~за заявою\~цієї особи\~або іншої\~заінтересованої особи\~скасовує рішення\~суду про\~оголошення фізичної\~особи померлою. Незалежно\~від часу\~своєї появи\~фізична особа,\~яка була\~оголошена померлою,\~має право\~вимагати від\~особи,\~яка володіє\~її майном,\~повернення цього\~майна,\~якщо воно\~збереглося та\~безоплатно перейшло\~до неї\~після оголошення\~фізичної особи\~померлою,\~за винятком\~майна,\~придбаного за\~набувальною давністю,\~а також\~грошей та\~цінних паперів\~на пред`явника. Особа,\~до якої\~майно перейшло\~за відплатним\~договором,\~зобов`язана повернути\~його,\~якщо буде\~встановлено,\~що на\~момент набуття\~цього майна\~вона знала,\~що фізична\~особа,\~яка була\~оголошена померлою,\~жива. У\~разі неможливості\~повернути майно\~в натурі\~особі,\~яка була\~оголошена померлою,\~відшкодовується вартість\~цього майна. Якщо майно фізичної особи, яка була оголошена померлою і з`явилася, перейшло у власність держави, Автономної Республіки Крим або територіальної громади і було реалізоване ними, цій особі повертається сума, одержана від реалізації цього майна. Аналізуючи зазначені норми права, підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Частиною першою статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, встановлено, що станом на день розгляду заяви по суті [PERSON] більше десяти років відсутній в місці постійного проживання та реєстрації, а також відсутні відомості про місце його перебування (місце знаходження), як на території України так і за її межами у місці останнього відомого місця проживання. Наведені заявником обставини та мета, з якою заявнику необхідно оголосити особу померлою, свідчать про наявність між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою, такого матеріально-правового зв`язку. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Таким чином, єдиною підставою для державної реєстрації смерті у даному випадку є рішення суду про оголошення особи померлою. Приймаючи до\~уваги вищенаведене,\~суд вважає,\~що заява\~ [PERSON] \~підлягає задоволенню,\~оскільки обставини\~оголошення померлим [PERSON] , [INFO] , знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, іншим шляхом реалізувати свої спадкові права заявником є неможливо. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved