Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №ВН23-01518 від 26.07.2021 в розмірі 30998,36 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 18.04.2022 між ТОВ «Вендор-Фінанс» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №ВН23-01518, відповідно до умов якого останній було надано кредитні кошти в сумі 5000,00 грн зі сплатою відсотків у розмірі 4,9 % за кожні 7 днів. Товариство свої зобов`язання щодо видачі кредитних коштів виконало належним чином, що підтверджується видатковим касовим ордером від 26.07.2021. 05.09.2022 між ТОВ «Вендор-Фінанс» та ТОВ «Кредити Готівкою» було укладено договір факторингу №1-09Ф, відповідно до умов якого ТОВ «Вендор-Фінанс» відступило належне йому право вимоги до боржників, зазначених у реєстрах прав вимоги, в тому числі і за договором про надання фінансового кредиту №ВН23-01518 від 26.07.2021. В свою чергу ТОВ «Кредити Готівкою» на підставі договору відступлення права вимоги №12122023 від 12.12.2023 відступило право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Гефест», зокрема і за договором про надання фінансового кредиту №ВН23-01518 від 26.07.2021, укладеним з відповідачем. Згідно з договором № 13122023/1\~про відступлення права вимоги від 13.12.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» відступило право вимоги за кредитними договорами [PERSON] , в тому числі і за договором про надання фінансового кредиту №ВН23-01518 від 26.07.2021, укладеним з відповідачем. Позивач вказує, що відповідач не виконав умови кредитного договору у зв`язку з чим станом на 01.06.2024 виникла заборгованість загальний розмір якої становить 30998,36 грн, з яких: 4168,83 грн тіло кредиту; 26829,53 грн відсотки за користування кредитними коштами. Вказана сума заборгованості не погашена. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача вказаної заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №ВН23-01518 від 26.07.2021 в розмірі 30998,36 грн. Ухвалою суду від 16.08.2024 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено розгляд справи по суті. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, з зазначення, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив на позовну заяву відповідачем не подавався. Враховуючи зазначене вище та положення ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Враховуючи вищевикладене та положення ст.178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що 26.07.2021 між ТОВ «Вендор-Фінанс» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту ВН23-01518, відповідно до якого відповідачу було надано кредитні кошти в сумі 5000,00 грн, строком на 38 періодів по 7 днів, а саме з 26 липня 2021 року по 18 квітня 2022 року. За користування кредитними коштами позичальник сплачує кредитору плату в розмірі 4,9 % від суми наданого кредиту за кожен/кожні 7 днів користування. Днем кінцевого повернення кредиту є 18.04.2022. Згідно п.п. 2.2 договору, позичальник отримує готівкові кошти через каси кредитора, або шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок, який вказує позичальник при оформленні договору. Датою видачі кредиту є дата перерахування коштів з поточного рахунку кредитора на рахунок або через платіжні системи позичальнику або фактичного отримання ним готівкових коштів в касі відділення кредитора. Факт отримання позичальником кредитних коштів у розмірі 5000,00 грн підтверджується видатковим касовим ордером від 26.07.2021. Відповідно до п. 1.7, 1.8 договору, кредитні кошти та нараховані проценти за користування ними, повертаються позичальнику у касу або на рахунок кредитора (в т.ч. через термінальну мережу), відповідно до Графіку платежів, який є додатком до цього договору, єдиним платежем, що становить 11114,82 грн, надалі «єдиний платіж», який включає в себе розмір отриманих кредитних коштів та нарахованих процентів. Розмір орієнтовної реальної річної процентної ставки складає 255,5% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього договору, за умовами повернення його в строки згідно графіку платежів за договором, складає 11114,82 грн. Проценти за користування кредитними коштами нараховуються кредитором на фактичний залишок кредитних коштів відповідно до ставки, про яку вказано в п. 2.6 цього договору. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день повернення кредиту. При розрахунку процентів використовується фактична кількість днів користування кредитом, а кількість днів у році приймається як 360 днів. В разі якщо день сплати кредиту та процентів за договором (єдиного платежу), про який вказано в Графіку внесків за договором, припадає на вихідний чи святковий день, позичальник зобов`язується здійснити такий платіж у перший наступний робочий день (п.2.6 договору). В разі несвоєчасної сплати позичальником «єдиного платежу» більше ніж 1 день від дати, визначеної в Графіку внесків за договором позичальник сплачує кредитору неустойку (штраф) у розмірі 100 грн за кожен факт порушення (п. 4.2 договору). Відповідно до п. 2.7 договору, у разі неповернення кредиту (повністю або часткового) після закінчення строку користування кредитом, кредитор має право нараховувати проценти за користування коштами у розмірі, що дорівнює розміру встановленому п. 1.6 договору, аж до моменту повного фактичного погашення кредиту. У разі якщо прострочення кінцевого строку повернення кредиту триває більше 30 календарних днів, кредитор залишає за собою право у будь-який час, без необхідності додаткового повідомлення позичальника припинити нарахування процентів за простроченим кредитом. 05 вересня 2022 року між ТОВ «Вендор-Фінанс» та ТОВ «Кредити Готівкою» було укладено договір факторингу №1-09Ф, відповідно до якого ТОВ «Вендор-Фінанс» відступило ТОВ «Кредити Готівкою» право вимоги за кредитними договорами, зазначеними у відповідних реєстрах прав вимоги, в тому числі і за договором про надання фінансового кредиту №ВН23-01518 від 26.07.2021 укладеним з [PERSON] 12 грудня 2023 року між ТОВ «Кредити Готівкою» та ТОВ Фінансова компанія «Гефест» укладено договір про відступлення права вимоги №12122023, відповідно до якого ТОВ «Кредити Готівкою» відступило ТОВ Фінансова компанія «Гефест» право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором про надання фінансового кредиту №ВН23-01518 від 26.07.2021 укладеним з [PERSON] . В свою чергу 13 грудня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» на підставі договору відступлення права вимоги №13122023/1\~від 13 грудня 2023 року відступило [PERSON] право вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за договором про надання фінансового кредиту №ВН23-01518 від 26.07.2021 укладеним з [PERSON] . Позивач вказує, що відповідач не виконав умови кредитного договору №ВН23-01518 від 26.07.2021, у зв`язку з чим станом на 01.06.2024 виникла заборгованість, загальний розмір якої становить 30998,36 грн, з яких: 4168,83 грн тіло кредиту; 26829,53 грн відсотки за користування кредитними коштами. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору і відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом, наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним. У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (в редакції, чинній на момент укладення договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги) вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Із наведеного слідує, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ. Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18), підстав для відступу від якого Велика Палата Верховного Суду не вбачала згідно постанови від 10 листопада 2020 року у справі № 638/22396/14-ц (провадження № 14-16цс20). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 вважала за необхідне відступити від означеного загального висновку, сформульованого у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18), лише конкретизувавши цей висновок так, що відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами є можливим не тільки на користь фінансових установ за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації. Отже, якщо попередній кредитор (банк) не перебуває у процедурі ліквідації, фізична особа не може бути стороною договору про переуступку права вимоги за кредитним договором. Докази на підтвердження того, що попередній кредитор ТОВ «ФК «Гефест» був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації, позивачем надані не були та в матеріалах справи відсутні. Оскільки [PERSON] уклав договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги як фізична особа, не маючи статусу суб`єкта підприємницької діяльності, ліцензій та дозволів на здійснення банківської діяльності, у тому числі за валютними операціями, правові підстави для задоволення даного позову відсутні. До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12 квітня 2022 року у справі №214/932/16 за аналогічних правовідносин. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню із зазначених вище підстав, а саме через відсутність у позивача в силу закону права вимоги до боржника за договором про надання фінансового кредиту.

Outcome: dismissed