Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 25 серпня 2009 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 10 жовтня 2019 року, і вони є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 18 грудня 2020 року стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Посилаючись на викладене, ст.ст.150,155,164 СК України, оскільки відповідач з 2018 року не бере участі у вихованні дитини та не спілкується з нею, не проявляє інтересу до дитини, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо дитини. Крім того, у зв`язку з тим, що сума стягуваних аліментів на сьогоднішній день є недостатньою для матеріального утримання дитини, а також враховуючи зміну мінімального розміру аліментів, просила збільшити розмір визначених за рішенням суду аліментів до 3000 грн., з подальшою індексацією розміру аліментів і до досягнення нею повноліття, починаючи від дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання представник позивача не з`явилася, подала письмову заяву про підтримання позову, розгляд справи просила проводити у її відсутність та відсутність позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с.49). Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував (а.с.50). Відповідач повторно в судове засідання не з`явилася, заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала, силу ч.7 ст.128, ч.4 ст.130 ЦПК України вважається такою, що повідомлена належним чином про час і місце судового засідання (а.с.42,44,47,48). Враховуючи зазначене, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних в ній доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на таке. Пунктом 2 ч.1 ст.164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що сторони з 25 серпня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 10 жовтня 2019 року, та є батьками [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає разом з позивачем (а.с.9-13) Відповідно до рішення Путивльського районного суду Сумської області від 11 травня 2023 року відмовлено [PERSON] у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів, а також попереджено про необхідність зміни ставлення до виховання дитини - [PERSON] (а.с.17-20). Згідно з висновком комісії захисту прав дитини виконавчого комітету Путивльської міської ради Сумської області від 10 квітня 2024 року вважається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його неповнолітньої дитини [PERSON] (а.с.24-25). Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п.п.15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що дійсно [PERSON] , який є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини з 2018 року, матеріальної допомоги не надає, не забезпечує необхідних умов життя, навчання, виховання та лікування своєї неповнолітньої дитини, ухиляється від участі у її вихованні, долею дитини не цікавиться, свідомо нехтує своїми обов`язками, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Що стосується вимоги про збільшення розміру аліментів, то судом встановлено, що на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 18 грудня 2020 року стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., щомісяця, до досягнення дитиною повноліття (а.с.14-16). Відповідно до довідки Путивльської районної філії Сумського обласного центру зайнятості №285 від 25 квітня 2024 року [PERSON] перебуває на обліку як безробітня з 7 вересня 2023 року по 23 квітня 2024 року (а.с.21). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1, 2 ст.184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 3196 грн. З урахуванням вищенаведених обставин в сукупності, визначеного ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років, положень ч.2 ст.182 СК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів на утриманнядитини [PERSON] , [INFO] , до 3000 грн., з подальшою індексацією розміру аліментів і до досягнення нею повноліття щомісячно. Враховуючи те, що позивач отримує аліменти за виконавчим листом, виданим на підставі попереднього судового рішення, цей виконавчий лист необхідно відкликати за відсутності заборгованостів зв`язку з ухваленням нового рішення у справі. У зв`язку із задоволенням позову, відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп., від сплати якого позивач була звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» за вимогу про збільшення розміру аліментів, на користь позивача 1211 грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору при подачі позову за вимогу про позбавлення батьківських прав, а також 5500 грн. витрат на правничу у допомогу.

Outcome: approved