Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

21 серпня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», третя особа-1: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, третя особа-2: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 06.04.2017 року її померлим батьком укладено кредитний договір №490968497 з Акціонерним товариством «Альфа-Банк», в подальшому право вимоги за яким відступлено відповідачу. 24.05.2021 року третьою особою-1 вчинено виконавчий напис, що є предметом оскарження, на загальну суму 40388,14 грн. 17 червня 2021 року третя особа-2 відкрила виконавче провадження №65837814 в зв`язку з пред`явленням вказаного виконавчого напису до примусового виконання. 18.01.2023 року батько позивача помер, однак через існування відкритого виконавчого провадження позивачу не видається свідоцтво про право на спадщину. Зазначає, що нотаріусом не перевірено безспірність вимог, в зв`язку з чим виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу №208/8206/24 було розподілено судді Гречаній В.Г. Ухвалою суду від 26.08.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 09 вересня 2024 року до суду надійшла заява третьої особи-1 з проханням провести розгляд справи без її участі. 23 вересня 2024 року до суду надійшла заява представника позивача про долучення доказів, до якої додано лист третьої особи-1 від 26.08.2024 року №44139. 30 вересня 2024 року до суду від представника відповідача надійшов відзив, в якому відповідач проти позову заперечує в повному обсязі. Посилається на норми законодавства та судової практики щодо підтвердження безспірності заборгованості. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 21 жовтня 2024 року до суду надійшла заява представника позивача з проханням провести розгляд справи без участі позивача та технічної фіксації. В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань не надходило. Виходячи з наведеного, суд ухвалив провести судове засідання за відсутності сторін на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи. 24 травня 2021 року третьою особою -1 вчинено виконавчий напис №53573 у зв`язку із заборгованістю [PERSON] перед АТ «Альфа-Банк» за кредитним договором від 06.04.2017 року №490968497 у розмірі 40388,14 грн., з яких14397,14 грн. прострочення за тілом кредиту, 15594,93 грн. відсотки за користування кредитом, 3345,77 грн комісія, 6400,00 грн. штрафи та пені, а також плата за вчинення виконавчого напису. 17 червня 2021 року третьою особою -2 відкрито виконавче провадження №65837814 з примусового виконання виконавчого напису від 24.05.2021 року №53573. Згідно свідоцтва про смерть від 30.01.2023 року серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до інформаційної довідки Другої Кам`янської державної нотаріальної контори від 09.08.2024 року №790/01-16 позивач як донька є одним із спадкоємців [PERSON] , прийняла спадщину. Відповідач наразі має статус кредитора у зобов`язанні, за яким видано спірний виконавчий напис. Вважаючи вказаний виконавчий напис протиправним, позивач звернулася до суду з цим позовом. Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року №3425-XII (далі Закон №3425-XII) виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно ст. 87 Закону №3425-XII для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону №3425-XIIНотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до статті 89 Закону №3425-XIIу виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Порядок вчинення виконавчих написів визначено главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі Порядок). Згідно п. 1.1. Глави 16 Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Відповідно до п. 1.2. Глави 16 Порядку перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. За п.3.1., 3.2, 3.5.Глави 16 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до пунктів 1, 2 Переліку виконавчі написи вчиняються - на нотаріально посвідчених договорах, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. - на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Водночас, п. 2 Переліку визнано незаконним та не чинним постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Застосовуючи вищевикладені нормативні положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне. Принцип jura novit curia зобов`язує суд самостійно перевірити доводи сторін під час розгляду справи. З`ясувавши ж, що сторона чи інший учасник процесу, обґрунтовуючи свої вимоги або заперечення, послались на неналежні норми права, суд самостійно кваліфікує спірні відносини та приймає рішення на основі правильних норм матеріального і процесуального права, тобто застосовує положення, які дійсно регулюють відповідні правовідносини. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Аналогічні правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі №917/1739/17, постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02.10.2024 року у справі №932/1693/21. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника. Аналогічні правові висновки містяться у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03.07.2024 року у справі №715/880/23. Стосовно нотаріального посвідчення заборгованості. Виходячи із наведеного вище нормативно-правового регулювання, в т.ч. враховуючи наслідки прийняття постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, починаючи з 22.02.2017 вчинення виконавчих написів на нотаріально не посвідчених договорах є протиправним та є самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі №910/10374/17. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження нотаріального посвідчення кредитного договору, по якому виникла заборгованість, щодо якої в подальшому вчинено виконавчий напис. Стосовно безспірності заборгованості. Безспірність заборгованості - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується наданими стягувачем документами згідно з Переліком. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону №3425-XIIу такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03.07.2024 року у справі №715/880/23. Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Згідно з пунктами 92 та 99 Правил надання послуг поштового зв`язку рекомендовані листи підлягають доставці додому. Рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. Виходячи з вищезазначеного, боржник вважається належним чином повідомленим про порушення зобов`язань за кредитним договором та про зобов`язання достроково погасити заборгованість у тому разі, коли кредитором не лише відправлено на адресу такого боржника досудову вимогу, а й доведено факт її вручення адресатові під розписку. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного цивільного суду від 17.03.2021 року у справі №361/1488/19. В матеріалах справи відсутні докази як безспірності заборгованості, щодо якої в подальшому вчинено виконавчий напис, так і докази повідомлення батька позивача про порушення кредитних зобов`язань. На підставі вищевикладеного суд констатує, що третя особа-1 не дотрималася встановленого законодавством порядку вчинення нотаріального напису, оскільки вчинила його на нотаріально не посвідченому договорі, а також за відсутності належних доказів на підтвердження безспірності заборгованості. Зазначене є істотним порушенням порядку вчинення виконавчих написів та є підставою для задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно положень ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. У справі заявлено до відшкодування витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Відповідачем разом з відзивом подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. Зазначає, що заявлений розмір витрат є надмірним, належні та допустимі докази на підтвердження оплати витрат відсутні. 07 серпня 2024 року позивачем укладено договір про надання правничої допомоги №75. Вартість послуг визначено у п. 4.2.1. договору, згідно якого вартість позовної заяви 5000,00 грн. Відповідно до Акту приймання-передачі виконаних робіт до зазначеного договору погоджено надання послуг, в т.ч. 5000,00 грн за поданий в цій справі позов. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера від 07.08.2024 року №21 адвокатом прийнято від позивача за вищевказаним договором 5000,00 грн. Прибутковий касовий ордер є належним доказом на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджується правовими висновками Верховного Суду, які містяться у постановах від 16.04.2020 року у справі №727/4597/19, від 14.05.2020 року у справі № 344/7365/16-а та ін. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до змісту п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову витрати на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача. За ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд визнає належними докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а такі витрати пов`язаними з розглядом справи. Водночас, суд не визнає такі витрати обґрунтованими та пропорційними до предмета спору. Поданий в цій справі позов має типовий характер, судова практика зі спірного питання є сформованою та послідовною, в зв`язку з чим складання позовної заяви не вимагало значних витрат часу та інтелектуальних зусиль. Зважаючи на вказане, суд констатує наявність підстав для зменшення заявленого до відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу з 5000,00 грн. до 1000,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved