Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АКЦЕНТ-БАНК» (далі за текстом АТ «А-БАНК»), яке є правонаступником ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» (далі за текстом ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК»), звернулося до суду з зазначеною позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 24200,01 грн., а також судові витрати, посилаючись на те, що між АТ «А-БАНК» і відповідачем 20 лютого 2018 року був укладений кредитний договір б/н шляхом підписання Анкетизаяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у А-БАНКу, відповідно до умов якого позивач надав, а відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, розмір якого у подальшому був збільшений, на платіжну карту відповідача зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 46,80 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, строк користування яким становить 20 років, де дата повернення кредиту є останній день відповідного місяця останнього року дії строку договору. АТ «А-БАНК» повністю та в строки виконав свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, однак відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконував, внаслідок чого станом на 21 вересня 2021 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за простроченим тілом кредиту, простроченими відсотками, яка склала загальну суму 24200,01 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, оскільки останній ухиляється від добровільного погашення заборгованості по вищевказаному договору, що є порушенням прав позивача. Представник позивача,\~будучи належним\~чином повідомленим\~продату,\~час і\~місце розгляду\~справи,\~у судове засідання не з`явився, але до суду від нього надійшло клопотання, в якому просив суд про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідача у судове засідання не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином неодноразово. Так, судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України, надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованого у встановленому законом порядку, однак до\~суду повернулися\~поштові конверти\~з судовими\~повістками з\~довідками відділення\~«Укрпошти» де\~є позначка\~«адресат відсутній\~за вказаною\~адресою»,\~що свідчить\~про неможливість\~врученнявідповідачу судових повісток, та відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України в такому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. Клопотання про розгляд справи за його відсутності, відзив на позов до суду не подав, про причини неявки у судове засідання суд не повідомив. Суд, також, враховує, що складовим елементом права на справедливе судочинство є судовий розгляд справи упродовж розумного строку (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) від 04 листопада 1950 року та рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Світлана Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, пункт 86; «Странніков проти України» від 03 травня 2005 року, пункт 40; «Лещенко і Толюпа проти України» та «Смирнова проти України» від 08 листопада 2005 року, пункт 54, «Антоненков та інші проти України» від 22 листопада 2005 року, пункт 41). Суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 1 ст. ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Також, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Отже відповідач зобов`язаний добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З матеріалів справи не вбачається, що відповідач надавав суду доказів неможливості прибути в судове засідання. Суд враховує строки розгляду справи, передбачені законом, дві неявки відповідача в судове засідання без поважних причин, а також не встановлення наявності поважних причин для неявки. Також, судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи неодноразово, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений ЦПК України. Виходячи з вищезазначеної практики ЄСПЛ, враховуючи зазначені обставини неявки відповідача до суду, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність відповідача, який з 07 грудня 2021 року, тобто з моменту прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, до ухвалення даного рішення жодного разу в судове засідання не з`явився, станом розгляду справи не цікавився, тим самим своїм процесуальним обов`язком з`явитись в судове засідання за викликом, знехтував. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у його письмовому клопотанні, на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе, відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву позивача обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, пов`язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов`язків з повернення кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», правонаступником якого є АТ «А-БАНК» (а. с. 13, 14, 15-17) та [PERSON] (а. с. 12 зворот ) відповідно до Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку 20 лютого 2021 року був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого позивач передав кредит відповідачу у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, розмір якого у подальшому був збільшений зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 46,80 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом (а. с. 6 зворот, 7-10, 11, 12, 55-56, 57, 58). Відповідно до пункту 2.1.1.2.1. Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, датою укладання договору є дата отримання картки, зазначеної в заяві. Договір укладається терміном на 20 років. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до пункту 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Зобов`язання банку з надання кредитного ліміту відповідно до заяви виникло з моменту надання платіжною системою операції до списання з відповідного картрахунку в рахунок кредитного ліміту (пункт 2.1.1.3.4. Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку). Відповідно до пункту 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрату платіжного ліміту. Згідно з пунктом 2.1.1.5.6. Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку позичальник зобов`язався повернути кредит (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку. Крім того, відповідно до зазначеної Анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку разом з Умовами та Правилами і Тарифами складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується його підписом у Анкеті-заяві. В порушення умов зазначеного кредитного договору відповідач взяті на себе зобов`язання не виконував, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед позивачем, яка згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 21 вересня 2021 року з урахуванням заборгованості за кредитом та відсотками склала загальну суму 24200,01 грн. (а. с. 5-6). Згідно з вимогами статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з частиною 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до частини 2 статті 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Отже, акцептуючи пропозицію банку відповідач своїм підписом у Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку підтвердила, що між ним та позивачем досягнуто згоди щодо всіх істотних умов Договору, які передбачені чинним законодавством України для такого роду договорів, в тому числі договору банківського рахунку та кредитного договору. Судом встановлено, що між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, в тому числі і ті, що витікають з кредитного договору. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що АТ «А-БАНК», позивачем у справі, був наданий [PERSON] , відповідачу у справі, кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі та на умовах, передбачених вищезазначеними Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку разом, а також Умовами та Правилами надання банківських послуг в А-Банку, однак, відповідач всупереч вимог чинного законодавства та Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку належним чином свої зобов`язання з повернення чергової частки кредиту та сплати процентів за користування кредитом не виконав та не здійснював повернення кредиту та сплати відсотків у повному обсязі у встановлені строки. Ці обставини не підлягають доказуванню, оскільки про них зазначено в позовній заяві та вони не спростовані відповідачем. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, правильність якого перевірена судом, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 21 вересня 2021 року становить 24200,01 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом 17326,24 грн., заборгованість по відсоткам 6873,77 грн. (а. с. 5-6). Доказів, в розумінні статей 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності складеного банком розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачем до суду не надано, інший розрахунок заборгованості на іншу дату за укладеним між сторонами по справі договором суду також не надано, відтак, розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову АТ «А-БАНК» про стягнення з відповідача заборгованості на загальну суму 24200,01 грн., яка є заборгованістю за кредитом, заборгованістю по відсоткам, оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка доводять, що позов обґрунтований, а викладені позивачем в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та вони не спростовані відповідачем. Згідно із статтею 141 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідним платіжним дорученням (а. с. 19). На підставі статей 6, 207, 525, 526, 527, 530, 634, 638, 639, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved