Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

[PERSON] діючи в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» звернувся до суду із позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі ПрАТ «СК «Українська страхова група») суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 44314,61 грн., витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що 11.04.2023 між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування майна №11-14010-23-00003. Предметом даного договору є майнові інтереси страхувальника пов`язані із володінням та користування квартирою [ADDRESS] . 27.08.2023 із застрахованим майном відбулась страхова подія, а саме затоплення застрахованої квартири, із розташованої вище квартири [ADDRESS] , про що комісією ОСББ «Джорджія» складено Акт про залиття №27/08 від 27.08.2023. Страхувальник за договором добровільного страхування майна №11-14010-23-00003 звернувся до ПрАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. На підставі Звіту №МН-2367 від 25.09.2024 та страхового акту №МН-2367 від 09.10.2023 ПрАТ «СК «Українська страхова група» здійснило виплату суми страхового відшкодування в розмірі 44314,61 грн. Відтак, вважає, що майнова шкода власнику квартири [ADDRESS] завдана внаслідок неправомірних дій відповідача, які полягають у неналежному догляді за власним майном, недбалим відношенням до сантехнічних приладів розташованих у квартирі. У зв`язку з чим відповідач повинен відшкодувати позивачу суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 44314,61 грн. Просить позов задоволити. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 11.09.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали надіслано учасникам справи, а відповідачу також копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів (за місцем реєстрації). Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона зазначає, що позовні вимоги вона заперечує у повному обсязі. Вона є власником квартири [ADDRESS] , у якій постійно проживала до березня 2022 року. На початку березня 2022 вона виїхала до Італії. Квартиру залишила під наглядом брата [PERSON] та подруги, які періодично навідувалися в квартиру та перевіряли її стан. 27.08.2023 до неї зателефонував голова ОСББ та просив надати доступ до квартири, повідомивши, що квартира поверхом нижче потерпає від води. В належній їй квартирі ніхто постійно не проживає, тому за її викликом приїхала мати її подруги з ключами, трохи згодом і брат. Поверхневий огляд не зафіксував протікань, тому у ванній кімнаті просунули пральну машину з її місця закріплення та відірвали шланг. Вона телефонувала до голови ОСББ, просила залучити її представника до складання акту про причини залиття, чого не відбулося. Через тиждень їй стало відомо, що акт складений. Зазначає, що акт складений з порушеннями, оскільки не було її представника. Крім того, її вина не доведена, а комісія упереджено вирішила перекласти провину за затоплення квартири [ADDRESS] саме на неї. Вважає, що акт №27/08 про наслідки залиття житлового приміщення проведено з явними порушеннями вимог, сам акт не відповідає типовому зразку, відтак експертне дослідження, яке проведено поза межами судового розгляду, складене на його основі, є неналежним доказом. Вважає, що позов до неї пред`явлено безпідставно, а позовні вимоги не відповідають дійсним обставинам. Тому просить заявлені позовні вимоги залишити без задоволення. Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він зазначає, що тягар утримання майна, тобто обов`язок здійснювати за свій рахунок поточний та капітальний ремонти квартири, лежить на власнику квартири і саме власники приватизованого житла зобов`язані забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень, санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання іншого спільного майна, при наявності несправностей вживати заходів щодо їх усунення. Відповідач не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті приміщення, клопотання про проведення відповідних судових експертиз не заявляла та не надала інших доказів, хоча це є її процесуальним обов`язком. Вартість матеріального збитку підтверджується звітом про незалежну оцінку, доказів на спростування суми визначеною даним звітом відповідачем не подано. Просить позов задоволити. Відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, у яких вона зазначає, що позивач у відповіді на відзив не виклав пояснень і аргументів щодо наведених нею у відзиві заперечень окрім посилання на норми закону. Вважає, що акт про причини залиття є недійсним, оскільки складений без участі винної сторони. Просить заявлені позовні вимоги залишити без задоволення. Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, квартира [ADDRESS] належить на праві власності на підставі договору купівлі-продажу 2281 від 29.03.2014 [PERSON] . Відповідно до Акту 27/08 про наслідки залиття житлового приміщення від 27.08.2023, комісія в складі: голови ОСББ «Джорджія» Гац Ю.В., а також мешканців будинку [PERSON] та [PERSON] , склали акт про наслідки залиття житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Згідно вказано акту, в результаті обстеження вище розташованої квартири [ADDRESS] виявлено, що коли жінка, яка знімає квартиру, відкрила приміщення, водою була покрита уся підлога 2-х кімнатної квартири. У ванній кімнаті із прорваного крану пральної машини ще стікала вода. З вказаного акту вбачається, що комісія прийшла до висновку, що причиною залиття квартири за адресою: [ADDRESS] , є використання неякісного шлангу у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Крім того, судом установлено, що 11.04.2023 між ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» та [PERSON] укладено договір №11-14010-23-00003 добровільного страхування майна, а саме квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 31.08.2023 до позивача із заявою про настання події, яка має ознаки страхової, звернулася [PERSON] та пояснила, що 27.08.2023 приблизно о 06:30 год в результаті залиття водою пошкоджено застраховане згідно договору страхування майно. В результаті затоплення було завдано матеріальної шкоди її власнику. Згідно звіту №МН-2367 від 25.09.2023 розмір заподіяної матеріального збитку без урахування ПДВ становить 46786,05 грн. Позивач визнав випадок, що трапився 27.08.2023 страховою подією та на виконання умов Договору страхування здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику в розмірі 44314,61 грн, що підтверджується страховим актом № МН-2367 від 09.10.2023, платіжною інструкцією №77391 від 09.10.2023 про сплату суми страхового відшкодування. Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником об`єкту нерухомого майна за адресою [ADDRESS] є [PERSON] . Вказане також не заперечується відповідачем у відзиві. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила) передбачено, що в разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку №4 до Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Відповідач посилається на те, що акт про наслідки залиття житлового приміщення від 27.08.2023 не може бути належним доказом залиття, оскільки не містить дані про власника квартири, та не містить інформації про присутність власника квартири [ADDRESS] під час обстеження квартири. В той же час, акт, в якому наведені: дата та місце складання, члени комісії, що складають акт; місце де трапилося залиття, подія що трапилася, наслідки залиття, а також причини залиття, повністю відповідає формі, встановленій наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій». Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №759/4781/16-ц. Отже, сам по собі акт є лише одним із доказів, що підтверджує факт заподіяння шкоди, і є первинним документом, який засвідчує факт певної події. Відповідно ч.4 та 5 ст.319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно статті 322 ЦК України тягар утримання майна лежить на власнику майна. Відповідно до ст. 151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Виходячи із визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до Акту №27/08 від 27.08.2023, комісія прийшла до висновку, що причиною залиття, що трапилось, є використання неякісного шлангу у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Згідно звіту №МН-2367 про незалежну оцінку з визначення розміру матеріального збитку завданого об`єкту оцінки, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що виготовлена суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку завданого внаслідок залиття становить 46786,05 грн. Відповідач у відповідності до вимог цивільного процесуального закону на спростування позовних вимог позивача не надала належних та допустимих доказів щодо причин залиття та розміру спричиненої майнової шкоди, хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Окрім того, суд зазначає, що саме відповідач зобов`язана не лише піддати сумніву, що з її квартири, яка знаходиться над квартирою [ADDRESS] , здійснено залиття, а ще й довести, що в її діях відсутній склад деліктного правовідношення, тобто, вини. Проте, відповідач вдалася до оспорювання форми первинного документу, замість оспорювання саме факту залиття, розміру заподіяної шкоди, тощо. З матеріалів справи, не убачається, зокрема, що відповідач просила здійснити експертизу, для встановлення факту залиття. Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується завдання шкоди відповідачем та компенсація завданої шкоди позивачем постраждалій особі. Згідно зі ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №754/5129/15-ц (провадження № 61-38365св18) зроблено правовий висновок про те, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України). Судом встановлено, що позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування власнику об`єкта страхування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до позивача (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку із виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілого у деліктному зобов`язанні. За встановлених обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача виплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 44314,61 грн. Крім того, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 3028 гривень, які документально підтверджені.

Outcome: approved