Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування позову посилається на те, що з 31.03.2017 по 09.05.2024 перебував у шлюбі з відповідачем. В період шлюбу ними за спільні сумісні кошти подружжя було придбано нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ,загальною площею 39,2 кв.м., житловою площею 17,7 кв.м., однокімнатну, та нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 1,3 кв.м., право власності на які зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за відповідачем. Оскільки, майно було придбане ним та відповідачем в період шлюбу, воно належить їм як подружжю на праві спільної сумісної власності. Просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя зазначені квартиру та нежитлове приміщення, визнати за ним право власності на частину зазначених квартири та нежитлового приміщення, стягнути з відповідача судові витрати. 03.09.2024 позивачем подано уточнену позовну заяву (в новій редакції), відповідно до якої позивач просив додатково до позовних вимог первісної позовної заяви визнати спільною сумісною власністю подружжя легковий транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, моделі JETTA, реєстраційний номер [NUMBER] , 2013 року випуску, колір чорний, об`єм двигуна 1984 см3, ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , припинити право спільної сумісної власності подружжя відповідача на вказаний легковий транспортний засіб шляхом грошової компенсації за її частку у праві спільної сумісної власності на майно подружжя ринкової вартості транспортного засобу у сумі 166920 грн, визнати за ним право особистої приватної власності на вказаний легковий транспортний засіб. (а.с. 76-82) Позивач у підготовче засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце його проведення. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. (а.с. 130) Відповідач у підготовче засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце його проведення. Подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. (а.с. 131) Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 08.07.2024 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, справу призначено до підготовчого засідання. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що всі сторони по справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, зважаючи на наявність клопотання сторони позивача та відповідача про розгляд справи за їх відсутності, а також враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про можливість здійснення розгляду справи за відсутності сторін по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, 31.03.2017 між порзивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, про що складено актовий запис №320. (а.с. 17) Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №382214623 від 10.06.2024, під час перебування у шлюбі сторони придбали майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ,загальною площею 39,2 кв.м., житловою площею 17,7 кв.м., однокімнатну, право власності було зареєстровано за відповідачем [PERSON] 10.08.2018 комунальним підприємством «Реєстрація нерухомості» на підставі договору купівлі-продажу №3/3 від 09.03.2017. (а.с. 38-39) Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №173965975 від 16.07.2019, під час перебування у шлюбі сторони придбали майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 1,3 кв.м., право власності було зареєстровано за відповідачем [PERSON] 10.07.2019 комунальним підприємством «Реєстрація нерухомості» на підставі договору купівлі-продажу №3/70 нп від 07.03.2019. (а.с. 21) Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , легковий транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, моделі JETTA, реєстраційний номер [NUMBER] , 2013 року випуску, колір чорний, об`єм двигуна [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] належить відповідачу [PERSON] , дата реєстрації 19.01.2023. (а.с. 124) Згідно звіту про оцінку колісного транспортного засобу від 12.06.2024 №1206/24, ринкова вартість легкового транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, моделі JETTA, реєстраційний номер [NUMBER] , 2013 року випуску, колір чорний, об`єм двигуна 1984 см3, ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] становить 333840 грн. (а.с. 83-121) Відповідно до рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09.05.2024 у справі №363/1180/24 шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано. (а.с. 18-20) Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами. За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11). Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Оцінивши докази суд дійшов наступних висновків. Враховуючи, що спірна квартира та нежитлове приміщення набуті сторонами за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з чим слід задовольнити позовні вимоги про поділ майна та визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири та нежитлового приміщення. Беручи до уваги, що спірний транспортний засіб набуто сторонами за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, позивачем попередньо внесено суму вартості спірного автомобіля на депозитний рахунок суду, у зв`язку з чим слід задовольнити позовні вимоги про визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя спірного автомобіля, припинити право спільної сумісної власності подружжя відповідача на вказаний легковий транспортний засіб шляхом грошової компенсації за її частку у праві спільної сумісної власності на майно подружжя ринкової вартості транспортного засобу. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією №719N-KRPL-K0C4-52IH від 21.06.2024 про сплату судового збору в сумі 9863,68 грн. Враховуючи заявлені позовні вимоги, ціна позову становить 1/2 загальної вартості майна, що є предметом спору та становить 1153288 (один мільйон сто п`ятдесят три тисячі двісті вісімдесят вісім) гривень 48 копійок. Відповідно до підпункту 3 пункту 1 статті 2 Закону України «Про судовий збір», встановлено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: про поділ майна при розірванні шлюбу - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно до частини першої статті 7 Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3028 гривень. У зв`язку з наведеним, враховуючи, що позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 9084 грн, тому слід стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору у розмірі 9084 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved