Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулось до суду із позовом до відповідачів про стягнення боргу за послуги постачання теплової енергії. В обґрунтування своєї позиції представник позивача зазначає, що відповідно до інформації з Довідки № 1 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками нежитлового приміщення по [ADDRESS] та користуються послугами постачання теплової енергії за цією адресою. Однак, станом на 07.09.2023 року за період з 01.01.2016 року по 31.07.2023 року у відповідачів утворилась заборгованість за послуги постачання теплової енергії в розмірі 5025,01 грн. у зв`язку з неналежним виконанням ними своїх обов`язків (нерегулярною оплатою та/або її відсутністю), що підтверджується розрахунками заборгованості. Між відповідачами та ЛМКП «Львівтеплоенерго» встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: виконавець надавав послуги відповідачам, останні такими послугами користуються для задоволення своїх потреб та не відмовилися від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, але оплату за послуги з постачання теплової енергії не здійснювали належним чином, чим порушили положення ч. 1 п. 18 постанови КМУ «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» від 21.07.2005 року за № 630, п. 3.1 Договору приєднання, п. 35 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 року за № 830, п. 32 Індивідуального договору, якими визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Відповідно до п. 34 Індивідуального договору споживач здійснює оплату за договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Неправомірні дії відповідачів призвели до порушення майнових прав та законних інтересів ЛМКП «Львівтеплоенерго». Через несвоєчасність проведення розрахунку відповідачами за надані послуги постачання теплової енергії ЛМКП «Львівтеплоенерго» не може забезпечити своєчасну сплату податків, внесків до пенсійного фонду, виплату заробітної плати працівникам, а також має заборгованість перед іншими підприємствами. З урахуванням наведеного позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.01.2016 року по 31.07.2023 року в розмірі 5025,01 грн. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 06.12.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. В судовому засіданні відповідачі [PERSON] , [PERSON] щодо задоволення позову заперечили. Із урахуванням поданих письмових пояснень зазначили, що згідно «Акту про відключення квартири (нежитлового приміщення) від внутрішньобудинкових мереж" від 01.10.2013 року було проведено відключення як їхньої квартири, так і нежитлового приміщення від внутрішньобудинкових мереж. Квартира [ADDRESS] обладнана із 2013 року індивідуальною системою опалення, дозвіл на встановлення якої надано у визначеному законом порядку. Відповідно, постачання тепла до вказаної квартири не здійснюється. Також опалення місць загального користування не проводиться, оскільки в усіх трьох під`їздах будинку [ADDRESS] були демонтовані батареї (у серпні 2016 року - у першому під`їзді, у вересні 2018 року - у другому та третьому під`їздах, про що наявні відповідні акти, складені спеціалістами ЛКП «Затишне»). З огляду на це відповідачі не є споживачами послуг теплопостачання, адже їхня квартира відключена від загальнобудинкової системи теплопостачання, а опалення місць загального користування не здійснюється у зв`язку із демонтажем комунальним підприємством усіх батарей, стояків тепла в під`їздах будинку включно із підвальними приміщеннями. За таких обставин відповідачі наполягають, що теплотехнічне та економічне (фінансове) обґрунтування із врахуванням поточного стану мереж теплопостачання у будинку, які є основою для «Відомостей про нарахування та оплату послуги постачання теплової енергії за період з 01.01.2016 по 31.07.2023 року споживача [PERSON] , по особовому рахунку [NUMBER] , адреса [ADDRESS] » - повністю відсутні. Разом із тим у «Відомостях про нарахування та оплату послуги постачання теплової енергії за період з 01.01.2016 по 31.07.2023 року споживача [PERSON] , по особовому рахунку [NUMBER] , адреса [ADDRESS] » вказані нарахування за опалення місць загального користування (які, як відмічено вище, не опалюються через демонтовані батареї), загальнобудинкові потреби на опалення, а також плата за абонентське обслуговування. Також наголошують на суперечності інформації, яка зазначена у «Відомостях про нарахування та оплату послуги постачання теплової енергії за період з 01.01.2016 по 31.07.2023 року споживача [PERSON] , по особовому рахунку [NUMBER] , адреса [ADDRESS] ». Так, попри наполягання позивача у поданій позовній заяві на тому, що послуги теплопостачання надавалися відповідачам на постійній основі, у цих відомостях не вказані нарахування плати за послуги за період з грудня 2016 року по квітень 2017 року, а також за період із березня 2018 року по листопад 2021 року. У зв`язку з цим відповідачі зазначають, що позиція позивача містить взаємовиключні доводи, адже, якщо опалення здійснювалось на постійні основі, то незрозуміло, чому за основу для нарахування плати позивачем вибірково взято лише окремі періоди, при цьому, значні проміжки залишились неохопленими, в тому числі у зимові періоди. Окрім того, «Відомість про нарахування та оплату послуги постачання теплової енергії за період з 01.01.2016 по 31.07.2023 року», яка у додатках до позовної заяви має назву «Розрахунок заборгованості за послуги постачання теплової енергії» і є основною для позовної заяви, суперечить статтям 256 та 257 ЦК України у частині строку позовної давності, який складає три роки. Окремо відповідачі вказали на те, що нарахування оплати за опалення місць загального користування може здійснюватися виключно у випадках, коли балансоутримувачем будинку здійснено заходу з його утеплення. Проте, заходи з утеплення в будинку [ADDRESS] не здійснювалися, що виключає можливість здійснення будь-яких нарахувань за спірний період. Заміна вікон на сходових маршах проведена лише незадовго до звернення позивача із позовом, до того такі перебували в аварійному стані. Загалом у період 2016-2023 року жодних робіт з утеплення не виконувалось. Неналежний стан утримання будинку та функціонування системи теплопостачання спричинилися до того, що мешканцями будинку у 2013 році було ініційовано звернення до Львівської міської ради про надання дозволу на від`єднання квартир від загальної мережі теплопостачання і облаштування індивідуальних поквартирних систем опалення, водночас за наслідками скерування до Львівської міської ради скарг на відсутність у будинку належного опалення місць загального користування органом місцевого самоврядування було скеровано в будинок комісію, після чого ЛКП "Затишне" демонтувало усі батареї на сходових маршах, стояки опалення місць загального користування, провело обрізку мереж теплопостачання у підвальних приміщеннях. Після цього централізоване теплопостачання в будинку не здійснювалося і до сьогодні не здійснюється. Відповідно, виставлення рахунків на оплату нічим не обгрунтоване. За наведених обставин відповідачі [PERSON] , [PERSON] просили у задоволенні позову відмовити за необгрунтованістю такого або ж у зв`язку із спливом строку позовної давності по заявлених вимогах. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, належно повідомлялася про час і місце розгляду справи. Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що у відповідачів є обов`язок сплачувати за складову частину опалення місць загального користування, зокрема, за втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі. Ці втрати сплачують усі мешканці, а також орендарі/власники нежитлових приміщень, незалежно від наявності/відсутності опалювальних приладів у квартирі чи на сходових клітках. Опалення МЗК забезпечує комфорт і зручні умови суспільного проживання, в тому числі і для тих, хто встановив індивідуальне (автономне) опалення. При цьому, наголосив, що доводи відповідачів про відсутність боргу за комунальні послуги, з урахуванням самовільного відключення від мереж централізованого опалення, мереж МЗК (загальнобудинкових потреб), відсутності між споживачем та КП письмово оформленого договору щодо надання послуг з теплопостачання, є необгрунтованими. Зазначив, що згідно даних обліку ЛМКП «Львівтеплоенерго» квартира [ADDRESS] від`єднана від загальнобудинкової системи опалення. Водночас нарахування вартості послуги з постачання теплової енергії за вказаною адресою проводиться за теплову енергію на загальнобудинкові потреби (опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень, витрати на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення). А тому, просив позовні вимоги задоволити у повному обсязі. Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. Судом встановлено, що згідно довідки № 1 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації від 01.06.2023 року, оформленої ЛМКП "Львівтеплоенерго", у квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Із розрахунку заборгованості відповідачів, які проживають за адресою: [ADDRESS] , слідує, що сума заборгованості останніх перед ЛМКП «Львівтеплоенерго» за період з 01.01.2016 року по 31.07.2023 року становить 5025 грн. 01 коп. Представником позивача також надано суду договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго», а також договір про надання послуг з постачання теплової енергії. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено Законом України «Про житлово-комунальні послуги», який був прийнятий Верховною Радою України 09.11.2017 року. Вказаним Законом виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальну організацію). У даному випадку таким суб`єктом є Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго». Відповідно до ч.1\~ст.\~6\~цього\~ж\~Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі. За змістом пункту 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Разом із тим, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання. Відключення від мереж централізованого опалення та можливість встановлення системи індивідуального опалення в багатоквартирних житлових будинках регулюється\~Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, і\~Порядком відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 року № 169. Як зазначено відповідачами в судовому засіданні та не заперечувалося представником позивача, квартира за адресою: [ADDRESS] , у якій проживають відповідачі, відключена від системи центрального опалення. Вказане підтверджується наданим суду рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради № 730 від 13.09.2013 року про надання дозволу на відключення від мережі центрального опалення і влаштування індивідуальних систем опалення у квартирах [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] ; Актом про відключення квартири (нежитлового приміщення) від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП від 01.10.2013 року. Представником позивача зазначено, що нарахована сума заборгованості відповідачів в розмірі 5025 грн. 01 коп. стосується оплати за теплопостачання місць загального користування, а не квартири за адресою: [ADDRESS] . З приводу наведеного суд зазначає, що станом на момент нарахування боргу, який позивач просить стягнути з відповідачів, чинною була постанова Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, якою затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі Правила). Відповідно до п. 12 вказаних Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. В судовому засіданні відповідачами зазначено, що місця загального користування в будинку за адресою: [ADDRESS] , не можуть вважатися утепленими, більше того, місця загального користування в період нарахування заборгованості знаходилися в неналежному стані. З приводу наведеного судом досліджено фототаблицю із фотографіями реального стану фасаду будинку за адресою: [ADDRESS] , із якої вбачається факт відсутності утеплення місць загального користування. Більш того, вказаними фотодоказами зафіксовано, що фасад будинку характеризується осипанням штукатурки, наявністю численних тріщин, місць залиття, незаскленістю віконець підвальних приміщень, що свідчить про непроведення будь-яких робіт з утеплення. Разом з цим, матеріали справи містять підтвердження того, що мешканці будинку за вказаною адресою неодноразово зверталися до ЛМКП «Львівтеплоенерго» із зверненнями про неналежну якість наданих послуг, зокрема, по опаленню сходової клітки, температури в під`їздах. Суд звертає увагу на те, що згідно акту ЛКП «Затишне» (балансоутримувача будинку) від 20.02.2018 року у першому, другому та третьому під`їздах батареї на сходових клітках не гріють з початку опалювального сезону у зв`язку з несправністю запірної арматури. Також відповідно до акту ЛКП «Затишне» від 20.02.2018 року у першому під`їзді лінія подачі теплоносія до приладів опалення на сходовій клітці від`єднана від центрального опалення в серпні 2016 року, труби подачі теплоносія та прилади опалення демонтовані. Вказане також стосується другого та третього під`їздів вказаного будинку, що підтверджується актом ЛКП «Затишне» від 18.09.2018 року. За змістом акту ЛКП «Затише» про включення системи теплоспоживання від 2019 року сходові клітки за адресою: [ADDRESS] , а також окремі квартири, в тому числі квартира [ADDRESS] , виключені з опалення. Зважаючи на викладене, суд вважає, що у відповідачів відсутній обов`язок сплати коштів за надання послуг з опалення місць загального користування, оскільки, незважаючи на положення постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, такі не були належним чином утеплені, що підтверджується наданими відповідачем належними і допустимими доказами, зазначеними вище, які у своїй сукупності є достатніми для відповідного висновку суду. Також дослідженням наданих відповідачами відеоматеріалів, які оглянуті в судовому засіданні, встановлено, що в під`їздах будинку [ADDRESS] дійсно відсутні батареї опалення, стояки системи центрального опалення, а в підвальних приміщеннях наявні розриви в комунікаціях, що вказує на фізичну неможливість циркуляції теплоносія для обігріву місць загального користування. Суд не може визнати обгрунтованими доводи представника позивача про те, що відключення і демонтаж систем опалення місць загального користування у будинку [ADDRESS] здійснені самовільно відповідачами, адже такі твердження прямо суперечать дослідженим актам від 20.02.2018 року та 18.09.2018 року, з яких слідує, що роботи по відрізці і заглушенню лінії подачі теплоносія до приладів опалення сходових кліток, демонтажу труб подачі теплоносія і приладів опалення сходових кліток здійснювалися ЛКП "Затишне". Будь-яких доказів того, що такі роботи проводилися відповідачами стороною позивача не надано. Наведене в сукупності з тим, що у будинку [ADDRESS] , в якому проживають відповідачі, фізично відсутня система і прилади опалення місць загального користування, вказує на безпідставність проведення позивачем нарахування відповідачам плати за опалення таких місць. Окрім того, суд звертає увагу на представлені позивачем відомості про нарахування та оплату послуг постачання теплової енергії за період з 01.01.2016 року по 31.07.2023 року споживача [PERSON] , адреса: [ADDRESS] . Як вбачається із вказаних відомостей, в таких відсутні дані показників приладів обліку теплової енергії, а також інформація про наявність чи відсутність заборгованості за період з травня 2016 року по вересень 2016 року включно, з грудня 2016 року по вересень 2017 року включно, з березня 2018 року по листопад 2021 року. З урахуванням заперечень відповідачів такий документ не може бути допустимим доказом наявності у відповідачів заборгованості, адже будь-яких первинних документів (актів зняття показів загальнобудинкового приладу обліку теплової енергії, розрахункових відомостей, рішень про визначення тарифів за послуги з теплопостачання тощо) позивачем не надано. При цьому, представник позивача в судовому засіданні не зміг чітко пояснити, як проводився розрахунок заборгованості позивачем і з яких підстав окремі періоди виключено з такого розрахунку, що об`єктивно ставить під сумнів достовірність останнього. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.ч. 1, 3\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За змістом ст.212\~ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Зважаючи на вищевикладене, беручи до уваги факт відключення квартири за адресою: [ADDRESS] , від системи\~теплопостачання ЛКП\~«Львівтеплоенерго», а також невиконання власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем послуг заходів з утеплення місць загального користування будинку за вказаною адресою, здійснення балансоутримувачем демонтажу трубопроводів, приладів та систем опалення місць загального користування у будинку, внаслідок чого такі місця з 2016 року не опалюються, суд доходить переконання про відсутність підстав для стягнення з відповідачів боргу за послуги з теплопостачання, відтак, позовні\~вимоги Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за послуги постачання теплової енергії\~слід залишити\~без задоволення.\~ Щодо вимог відповідачів про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне. Як вбачається із постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 року у справі № 369/6892/15-ц). Відтак, оскільки за результатами розгляду справи суд приходить до переконання про необґрунтованість позовних вимог Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», заявлених до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , то, як наслідок, відмовляє у задоволенні таких вимог за їх необгрунтованістю і не вбачає підстав для застосування наслідків спливу строку позовної давності. Враховуючи наведене та на підставі ст.ст.\~12,\~81,\~141,\~258,\~259,\~263-265,\~352,\~354 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed