Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] ; внести зміни до актового запису № 1 від 22.07.2015 про народження [PERSON] , місце народження якого с. Комишувате Новоукраїнський район Кіровоградська область, в графі «батько» вказати « [PERSON] , [INFO] , громадянин України». В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що протягом трьох років, починаючи з 2012 року з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах та проживали разом. [INFO] у них народився син - [PERSON] . Після народження сина, оскільки позивач не перебувала у шлюбі, на підставі ст. 135 Сімейного Кодексу України, у книзі реєстрації народжень батька дитини вказано з її слів - [PERSON] . Тривалий час позивач з відповідачем проживали однією сім`єю та вели спільне господарство, разом виховували сина. За час спільного проживання відповідач визнавав [PERSON] своїм сином. На цей час вони проживають окремо та місцезнаходження відповідача позивачу не відомо. Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 12 квітня 2024 року призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Кіровоградського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. 08 серпня 2024 року на адресу суду направлено повідомлення про неможливість проведення експертизи, в якому зазначено, що 03.07.2024 для відбору зразків букального епітелію з`явились [PERSON] разом з [PERSON] , [PERSON] для відбору зразків букального епітелію не з`явився. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 19 серпня 2024 року поновлено провадження у справі. 09 вересня 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Безпосередньо розгляд справи по суті суд здійснив у засіданні 21.10.2024. При цьому справу розглянув без участі відповідача, який про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. На підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Зазначила, що з відповідачем по справі з 2012 року проживала разом однією сім`єю, проживали на зйомних квартирах. В 2015 році народився син, батьком якого є відповідач, але батьківство якого він офіційно не визнав. Останній раз бачила відповідача на день народження сина в 2016 році. З того часу він на зв`язок не виходив, не допомагав, життям сина не цікавиться. Представник позивача - адвокат Гіріч Ю.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Вказала на те, що до експертної установи, якій ухвалою суду було доручено проведення судово-генетичної експертизи, з метою відібрання зразків для дослідження, відповідач не з`явився. Просила позов задовольнити в повному обсязі, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Згідно з повідомленням Кропивницької міської ради та відповіді УДМС [PERSON] з 2019 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Судові повістки разом з матеріалами позову, які направлені на адресу місця реєстрації відповідача, повернуті до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», «адресат пропав безвісті». Крім того, судова кореспонденція, направлена за адресою місця проживання відповідача, яка зазначена в позові - [ADDRESS] , також повернута до суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання». \~ \~ \~ \~Також судом отримано відповідь начальника [INFO] , з якої вбачається, що рядовий запасу [PERSON] перебував на військовому обліку військовозобов`язаних запасу з 04.05.2016. 19.04.2022 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 призваний по мобілізації до лав ЗС України [INFO] до в/ч [NUMBER] . З документів, які надійшли зі в/ч [NUMBER] на запит суду, вбачається, що 09.06.2023 розпочато службове розслідування стосовно солдата [PERSON] за фактом самовільного залишення військової частини. \~ \~ \~ \~Відповідач відзив на позов до суду не надіслав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Представник третьої особи Новоукраїнського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві від 21.10.2024 просив розглянути справу по суті без участі представника відділу, не заперечує проти задоволення позову. Свідок [PERSON] пояснила, що в 2014-2015 році вона разом з позивачем працювала в тубдиспансері в с. Івано - Благодатне медсестрами. Позивач, яка на той час була вагітна, розповіла їй, що разом із співмешканцем шукають квартиру. Вона допомагала їй найти квартиру в с. Созонівка та заселитися. Підтвердила, що в той час позивач проживала разом з відповідачем, який працював у місті на різних роботах. Вона часто до них приходила у гості, оскільки теж проживала у с. Созонівка. Потім після народження дитини, позивач переїхала до батьків. Заслухавши пояснення сторони позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в с. Комишувате Новоукраїнський район Кіровоградська область, батьком якого записаний - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України відомості про батька [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. \~ \~ \~ \~Також на підтвердження батьківства надано світлини, на яких зображені позивач з дитиною та відповідач зі слів [PERSON] .. Відповідно до частин першої, третьої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Визнання батьківства за рішенням суду регулюється статтею 128 СК України. Відповідно до частин першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (частина четверта статті 128 СК України). Визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. За статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може гуртуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року). У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 399/1029/15-ц (провадження № 61-14438св18) вказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо. Згідно з частиною четвертою, пунктами 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Частиною першою статті 44\~ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до частини першої\~статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Отже, законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі. Важливим у такому випадку є встановлення ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо проведення експертизи для з`ясування відповіді на питання, яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні. Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2024 року за клопотанням представника позивачки по справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Кіровоградського науково -дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Однак, 08 серпня 2024 року на адресу суду повернуто без виконання ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2024 року про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, в зв`язку з неявкою 03.07.2024 для відбору зразків букального епітелію відповідача [PERSON] .. На переконання суду, нез`явлення відповідача [PERSON] до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення судово-генетичної експертизи свідчить про його небажання отримати точні висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивачки про його батьківство щодо неї. Як роз`яснено у підпунктах 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою, котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі, судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням того, що жоден доказ не має для суду наперед установленого значення. Він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Оцінивши процесуальну поведінку відповідача з точки зору дотримання ним критерію добросовісності використання процесуальних прав, суд дійшов висновку, що він ухилився від проведення судово-генетичної експертизи, яка призначалась за клопотанням представника позивачки саме для встановлення батьківства або спростування цього факту. Так, Верховний Cуд України у постанові від 27.04.2017 у цивільній справі №6-617цс17 прийшов до висновку про можливість визнання факту батьківства у разі ухилення від проведення судово-генетичної експертизи, призначеної судом з метою встановлення батьківства. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час розгляду справи про встановлення батьківства суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини («Jevremovic v. Serbia», заява № 3150/05, пункт 109, рішення ЄСПЛ від 17 травня 2007 року). Позивач та свідок надали суду пояснення, що з 2012 року сторони проживали разом та припинили відносини вже після народження сина. За таких обставин, оцінивши всі докази по справі у сукупності, суд вважає можливим визнати, що відповідач [PERSON] є біологічним батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Враховуючи задоволення позовних вимог про визнання батьківства та те, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви, судовий збір в розмірі 1073, 60 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави, що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved