Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до Дар`ївської сільської ради Херсонської області про встановлення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, в якому вказують, що [INFO] померла мати позивачів [PERSON] [INFO] . Відповідно до заповіту від 17.08.2016 року, посвідченого секретарем Микільської сільської ради Білозерського району Херсонської області за реєстровим № 66, [PERSON] заповіла [PERSON] та [PERSON] належні їй на праві приватної власності житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] й земельну ділянку на якій знаходиться житловий будинок та земельну ділянку площею 8,66 га, що знаходиться на території Микільської сільської ради, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС № 050187. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями після смерті [PERSON] за заповітом. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] й земельної ділянки на якій знаходиться житловий будинок та земельної ділянки площею 8,66 га, що знаходиться на території Микільської сільської ради, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС № 050187. Однак з 24.02.2022 року почалося вторгнення військ рф на територію України та введено воєнний стан, що унеможливлювало подачу заяви про прийняття спадщини. Вже після окупації позивачі почали вживати заходи щодо оформлення документів для прийняття спадщини, лише 02.05.2024 року звернулись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та 02.05.2024 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Сергеєвою Г.В. позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки вони пропустили встановлений законом шестимісячний строк на прийняття спадщини, про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. У зв`язку із чим просили визначити додатковий строк для подачі позивачам заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном в три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.05.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.07.2024 року провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивачі та їх представник не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяву, в якій просили розглянути справу без їх участі, вимоги позивачів підтримують в повному обсязі та просять їх задовільнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, при розгляді справи поклався на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини справи. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 30.01.1961 року Микільською сільрадою Херсонського району Херсонської області [PERSON] народилась [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] , про що зроблений актовий запис № 44. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 26.11.1983 року Микільською сільрадою Білозерського району Херсонської області [PERSON] 26.11.1983 року уклала шлюб з [PERSON] , та після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 13.7 1965 року Микільською сільрадою Білозерського району Херсонської області [PERSON] народився [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] , про що зроблений актовий запис №19. Відповідно до заповіту від 17.08.2016 року, посвідченого секретарем Микільської сільської ради Білозерського району Херсонської області за реєстровим № 66, [PERSON] заповіла [PERSON] та [PERSON] належні їй на праві приватної власності житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] й земельну ділянку на якій знаходиться житловий будинок та земельну ділянку площею 8,66 га, що знаходиться на території Микільської сільської ради, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС № 050187. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 03.05.2022 року Дар`ївською сільською радою Херсонського району Херсонської області, [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , про що зроблений актовий запис № 74. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.05.2024 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Сергеєвою Галиною Вікторівною позивачам [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки вони пропустили встановлений законом шестимісячний строк на прийняття спадщини. Спадкова справа станом на 02.05.2024 року після смерті [PERSON] не відкривалась. У встановлений законом строк позивачі не звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тому на даний час не мають можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до частини першої ст. 1269 ЦК України, ч.1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 17.08.2016 року секретарем Микільської сільської ради Білозерського району Херсонської області за реєстровим № 66. Відповідно до статей 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 цього Кодексу. Зі змісту заповіту вбачається, що спадкодавець [PERSON] зробила розпорядження щодо належного їй майна, яке вона заповіла [PERSON] та [PERSON] . Заповіт підписаний власноруч заповідачем. Проте, в зв`язку з тим, що позивачі на день смерті спадкодавця проживали окремо, також довгий час не могли звернутися до нотаріуса через систематичні обстріли м. Херсона, що створювало реальну загрозу життю та здоров`ю позивачів, а тому у встановлений законом строк не звернулись з заявою про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30 травня 2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. У разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини спадкоємці звертаються до суду. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини із поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до … остаточного рішення суду. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцями поважними, тому суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, та відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України позивачам необхідно надати додатковий строк для прийняття спадщини після померлої [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved