Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

у серпні 2024 року заявник [PERSON] через свого представника - адвоката Лічмана О.М. - звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 2001 року проживала разом з [PERSON] як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] . Шлюб між ними не був зареєстрований. За час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм будинку (робили ремонт, купували меблі, інші предмети домашнього побуту), усі свята проводили у колі рідних та друзів. Заявник зазначає, що з початком війни в країні вона, за порадою [PERSON] , виїхала за межі України. У лютому 2023 року від сусідів їй стало відомо, що [PERSON] виявлено мертвим у квартирі. Після отриманої звістки вона негайно повернулася до м. Києва, щоб зайнятися похованням свого цивільного чоловіка, з яким прожили разом більше 20 років. Родичів, які б могли поховати [PERSON] останній не мав. Згідно отриманого від прокуратури дозволу смерть [PERSON] зареєстрована за заявою [PERSON] та нею було отримано свідоцтво про смерть її цивільного чоловіка та здійснено поховання. 25.04.2023 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зоріної С.М. із заявою про відкриття спадщини. 25.04.2023 року приватним нотаріусом КМНО Зоріною С.М. заявнику було видано витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 72243534 від 25.04.2023 року. За життя покійному цивільному чоловіку заявниці - [PERSON] належало майно, на яке [PERSON] , як законний спадкоємець четвертої черги, має намір оформити відповідні права. Для цього їй необхідно було в судовому порядку встановити факт проживання з [PERSON] однією сім`єю, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07.09.2023 року у справі № 752/8246/23 встановлено факт проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2001 року по лютий 2022 року. В подальшому, вже з отриманим рішенням суду, заявник звернулася до приватного нотаріуса КМНО Зоріної С.М., щоб оформити права на спадкове майно. Однак нотаріус повідомила, що для отримання спадщини необхідно, щоб в судовому рішенні було зазначено, що заявник проживала однією сім`єю із спадкодавцем саме до моменту його смерті (часу відкриття спадщини). В зв`язку з викладеним, [PERSON] вимушена звернутись до суду. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 30 серпня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Представник заявниці у судовому засіданні підтримав подану заяву та просить її задовольнити з викладених підстав. Заінтересована особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зоріна С. М. належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву, у якій просить розгляд справи здійснювати без її участі. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Положеннями статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Як вбачається із матеріалів справи, з 2001 року [PERSON] та [PERSON] почали проживати однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу за місцем його реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України з 24 лютого 2022 року введений воєнний стан, у зв`язку із чим [PERSON] виїхала за межі країни. Приблизно [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 24 лютого 2023 року Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №79. Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Тлумачення ч. 1 ст.293 ЦПК України свідчить, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в спорах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та іншої мети - ні. Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтею 1 СК України визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення чинного законодавства. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків було підтверджено в ході розгляду цивільної справи №752\\8246\\23, зокрема, довідкою ОСББ «Доброволець», складеної на підставі акту від 22.02.2023, засвідченого підписами мешканців будинку за адресою: [ADDRESS] , де проживали заявник та померлий [PERSON] згідно даної довідки та акту мешканці квартир №58 , 66 , 69 вказаного будинку засвідчили факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю у період з 2001 року по лютий 2022 року. Також органами поліції та прокуратури заявнику було надано дозвіл на поховання [PERSON] . Надані заявником докази є належними та допустимими, з точки зору закону, її проживання однією сім`єю з [PERSON] , наявності спільного побуту, спільних друзів, та ведення спільного господарства. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків. За змістом ст.ст.77- 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Як встановлено при розгляді справи, встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу дасть заявнику підстави для реалізації свого права на спадщину на належне [PERSON] майно та оформлення її у відповідності до вимог Закону. Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству України і не порушує прав третіх осіб або охоронюваних законом інтересів. Заявник в письмовому порядку зверталась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зоріної С. М. із заявою про прийняття спадщини, де їй було видано витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі №72243534 від 25.04.2023. Однак для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом необхідні документи, що б підтверджували її родинні зв`язки зі спадкодавцем. Інших спадкоємців майна померлого [PERSON] немає. Заявник [PERSON] проживала з [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2001 року по час його смерті. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою, оскільки факт спільного проживання вказаних осіб знайшов своє підтвердження та був доведений належними доказами, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню в повному обсязі. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до ч. 7 ст. 297 ЦПК України при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження - судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved