Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у цивільній справі за заявою Дніпровської міської ради, заінтересовані особи Четверта дніпровська державна нотаріальна контора та [PERSON] , про визнання спадщини відумерлою та передачу її територіальній громаді. В обґрунтуванні заяви посилався на те, що Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 03.04.2024 року ухвалено рішення, яким визнано відумерлою спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , та складається із 9/20 квартири [ADDRESS] , загальною площею квартири 77,5 кв.м, та передано її у власність територіальної громади м.Дніпра в особі Дніпровської міської ради. Утім, при ухваленні рішення судом не було враховано та не встановлено фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не встановлено чи є спадкоємці після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , чи є особи, які вчинили будь-які дії для прийняття спадщини, та дійшов передчасного висновку про задоволення заяви. [PERSON] із 21.10.1994 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який 12.11.2002 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, після чого [PERSON] забрав спільну доньку [PERSON] до себе на постійне проживання за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та його доньці [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.04.2006 року, виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради згідно із розпорядженням від 07.04.2006 року, за №6/175/06, зареєстрованого КП «Дніпропетровське МБТІ» в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 18.05.2006 року, в якій батько з донькою разом проживали у період з 27.01.2006 року по 18.04.2009 року. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13.11.2015 року. Після смерті доньки [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] . 22.08.2024 року державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєвою Н.С. було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] , на квартири за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване в реєстрі за №3-1686. При видачі свідоцтва про право на спадщину державний нотаріус повідомила [PERSON] про те, що відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] на праві власності належала 9/20 квартири за адресою: [ADDRESS] , яка відповідно до рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 03.04.2024 року у справі №199/8058/23 визнана відмерлою спадщиною, та передано у власність територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради. Про вказану обставину [PERSON] не було відомо. При ухваленні рішення Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 01.08.2023 року по цивільній справі №199/4331/23, заявниця [PERSON] не повідомила суду про наявність спадкоємця першої черги після смерті [PERSON] . Тобто, заявнику Дніпровській міській раді при зверненні до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою, після смерті [PERSON] , також не було відомо про наявність спадкоємця [PERSON] . Оскільки судом не було залучено до у часті у справі заінтересованою особою спадкоємця [PERSON] після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим суд дійшов передчасного висновку про відсутність спадкоємців та визнання спадщини відумерлою. Враховуючи вищевикладене, а також те, що суд не встановив фактичних обставин справи, заявник просив суд скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.04.2024 року у цивільній справі за заявою Дніпровської міської ради, заінтересовані особи Четверта дніпровська державна нотаріальна контора та [PERSON] , про визнання спадщини відумерлою та передачу її територіальній громаді, та відмовити у її задоволенні. У судовому засіданні представник Дніпровської міської ради Григоренко А.В. просила відмовити у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Представник заявника [PERSON] адвокат Сорока Т.В. у судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити посилаючись на обставини, викладені у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Додатково зазначила, що [PERSON] не повідомила [PERSON] про наявність спадкового майна після смерті колишньої дружини [PERSON] та доньки [PERSON] , та приховала від суду інформацію про те, що його донька [PERSON] після смерті матері проживала разом із батьком. Оскільки [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані та проживали разом за однією адресою: [ADDRESS] , він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті своєї доньки. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами підтримала, просила здійснити розгляд справи за її відсутності, про що надала письмову заяву. Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної та спадкової справ, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська 03.04.2024 року ухвалено рішення, яким визнано відумерлою спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , та складається із права власності на 9/20 квартири [ADDRESS] , загальна площа квартири 77,5 кв.м, та передано її у власність територіальної громади м.Дніпра в особі Дніпровської міської ради. Відповідно до змісту вказаного рішення, воно було ухвалене за наслідками дослідження судом, зокрема, копії спадкової справи №546/2021 після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2022 року по справі №199/2921/22, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.08.2023 року по справі №199/4331/23, з яких було зроблено висновок, що інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23.07.2024 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.04.2024 року залишено без змін. Судом встановлено, що [PERSON] із 21.10.1994 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано 12.11.2002 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (т.2, а.с.35-36). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно 01.12.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис №1091 (т.1, а.с.186). Після розірвання шлюбу [PERSON] залишилася проживати разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим повторно 24.10.2015 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1399 (т.2, а.с.6). [PERSON] та [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.04.2006 року, виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради згідно із розпорядженням від 07.04.2006 року, за №6/175/06, зареєстрованого КП «Дніпропетровське МБТІ» в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 18.05.2006 року (т.2, а.с.119-120). Відповідно до інформації з Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 16.08.2024 року №14/5-11397, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , у період із 27.01.2006 року по 21.05.2009 року. [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , у період з 22.07.1985 року по 06.08.2024 року (т.2, а.с.118), що підтверджує спільне проживання батька з донькою. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 13.11.2015 року Відділом державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції (т.1, а.с.187). Після смерті доньки [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] (т.2, а.с.110 зворот). 22.08.2024 року державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєвою Н.С. було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] , на квартири за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване в реєстрі за №3-1686 (т.2, а.с.132). Як вбачається з копії спадкової справи, 17.08.2024 року [PERSON] звернулася до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від спадщини на користь [PERSON] , [INFO] , як спадкоємця першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Як передбачено ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки [PERSON] проживав та був зареєстрований разом із донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на день її смерті, тому він прийняв спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, що належить йому із часу відкриття спадщини [INFO] . Відповідно до умов п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Нововиявлені обставинице юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Згідно ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. Згідно п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» №4 від 30.03.2012 року, зазначено, що, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, судам слід розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. При цьому судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги. Європейський суд з прав людини у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява №24465/04) рішення від 19.02.2009 року вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску протиРумунії»(Brumarescu v. Romania) [GC], №28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII). Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 3 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року №4, суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Також, відповідно до п. 7 зазначеної Постанови роз`яснено, що питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим. Згідно з ч. 4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. Посилаючись на вказані обставини, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для скасування рішення Амур-нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.04.2024 року у цивільній справі за заявою Дніпровської міської ради, заінтересовані особи Четверта дніпровська державна нотаріальна контора та [PERSON] , про визнання спадщини відумерлою та передачу її територіальній громаді, яка відкрилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на підставі п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду. Щодо розгляду вимог заяви Дніпровської міської ради, про визнання спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , суд вважає зазначити наступне. Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою. Положеннями ст. 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Відповідно до положень ст. 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Як вже встановлено судом, спадкоємцем після смерті [PERSON] є її батько, та який відповідно до ст. 1261 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Заяву про відмову від спадшини не подавав. Отже, наявність спадкоємця за законом унеможливлює визнання спадщини відумерлою та беззаперечно свідчить про наявність потенційного спору між заявником, яким заявлено вимогу про визнання спадщини відумерлою, та спадкоємцем. Із огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Дніпровської міської ради, заінтересовані особи Четверта дніпровська державна нотаріальна контора та [PERSON] , про визнання спадщини відумерлою та передачу її територіальній громаді.

Outcome: approved