Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить змінити черговість одержання права на спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , визначивши [PERSON] спадкоємцем першої черги спадкування після її смерті. У позові посилається на те, що з 1982 по 20.10.2017 позивач та покійна [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство, даний факт встановлено рішенням Карлівського районного суду по справі 531/2017/19. Вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, проводили разом всі свята та урочистості, мали спільний бюджет, проводили спільні витрати, купували майно для спільного проживання та утримання, ремонту та будівництва житла та господарських будівель. Особові рахунки по сплаті комунальних послуг було оформлено на позивача. Позивач піклувався про [PERSON] в період її хвороби, після її смерті, здійснив її поховання, впорядкував місце поховання встановленням пам`ятного надгробку. 28.12.1990 за рахунок спільних коштів [PERSON] та [PERSON] за 570 крб. на ім`я [PERSON] було придбано житловий будинок загальною площею 33 кв.м, житловою площею 12 кв.м по [ADDRESS] . 05.08.1998 [PERSON] було видано Державний акт на 0,16 га землі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. За час спільного проживання, позивачем з [PERSON] , за рахунок спільних коштів, було здійснено добудову зазначеного будинку та побудовано літню кухню, гаражі, лазню, сарай, теплицю, навіс. Причому, будівельні роботи здійснювалися позивачем власноруч з допомогою друзів, приятелів в якості підсобних робітників, про що зазначили свідки при розгляді вищезазначеної справи. Позивач протягом 1982-2017 років працював та здійснював підприємницьку діяльність, одержував пенсію, мав постійний дохід, що підтверджує факт платоспроможності позивача та можливості фінансової участі у спільному житті та побуті. 24.12.2003 було виготовлено технічний паспорт на вже переобладнаний будинок площею 79,1 кв.м та 28.05.2004 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно. У 2014 році було узаконено добудову господарських будівель (літньої кухні, гаражів, лазні, сараю, теплиці, навісів). Поділ майна житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] , не здійснювався. В іншому шлюбі протягом 1982-2017 ні [PERSON] ні позивач не перебували. Але в ході судового розгляду, представником [PERSON] було подано витяг з державного реєстру актів цивільного стану, відповідно до якого [PERSON] 20.09.1980 уклала шлюб з [PERSON] та шлюб між ними не було розірвано. Після укладення шлюбу [PERSON] через певний час зник та про нього не було відомостей. 08.11.2002 рішенням Карлівського райсуду його було визнано безвісти відсутнім та через деякий час [PERSON] отримала інформацію, що він помер. Але через юридичну необізнаність, їхній шлюб не було розірвано у встановленому законом порядку. Позивач вважав, що після отримання рішення у 2002 році [PERSON] не перебуває у шлюбі. [PERSON] помер [INFO] , актовий запис про смерть від 09.10.2009, тому судом встановлено, що позивач проживав з [PERSON] без реєстрації шлюбу з 10.10.2009 по день її смерті [INFO] . Відповідно позивач є спадкоємцем четвертої черги. Після звернення позивача до нотаріуса, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки є спадкоємці першої черги. Із медичних документів на ім`я [PERSON] вбачається, що 13.10.2017 її було госпіталізовано до Полтавської обласної клінічної лікарні ім.М.В.Скліфасовського з ГПМК по ішемічному типу, ішемічний інфаркт скронево-потиличної-тімяної ділянки з переходом на базальні відділи лівої гемісфери головного мозку, мозочка, хронічна ревматична хвороба серця. Особою, яка є близькою зазначено чоловіка [PERSON] . Відповідно до записів медичної картки стаціонарного хворого №20825, з 13.10.2017 стан [PERSON] вкрай тяжкий. 20.10.2017 зафіксовано смерть. Витрати на поховання поніс позивач. Позивач з 1982 до дня смерті [PERSON] опікувався нею, здійсний поховання, впорядкував могилу, встановив пам`ятник. З урахуванням хвороби спадкодавця та також тривалість часу надання такої допомоги до дня смерті, підтверджується факт необхідності догляду, безпорадності та надання такого догляду та матеріального забезпечення [PERSON] спадкодавцю [PERSON] . Відповідач не проживав за місцем проживання бабусі, як і її дочка, вони були проінформовані про її хворобу, але ні піклування, ні догляду, ні матеріальної допомоги протягом часу хвороби та лікування спадкодавці не надавали, хоча мали таку можливість. Сторона позивача в суді підтримала позовні вимоги, просила задовольнити. Представник позивача вважає, що позовні вимоги доведені та такі, що підлягають задоволенню. Також позивач у судовому засіданні розповів про кількість проведених [PERSON] операцій та про те, що доглядав за нею, він здійснив поховання, займався оздобленням могили. Дочка та син померлої жодних витрат на поховання не понесли. З 2014 [PERSON] потребувала постійного догляду. Позивач проходив медичні курси, як працівник МНС. На час подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , спадкоємцями першої черги були її мати та дочка. У померлої був вроджений ревматизм серця. Підприємницькою діяльністю позивач займався до 2014 року, [PERSON] пішла на пенсію до 2014, розмір її пенсії позивачу не відомий. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, з підстав викладених у письмових поясненнях. Третя особа до суду не з`явилася, мається письмова заява про розгляд справи без її участі, покладається на розсуд суду. Свідок [PERSON] в суді зазначив, що знає позивача з 1983 року, вони разом працювали у МНС. [PERSON] проживав з [PERSON] , вони дружили сім`ями , бували один у одного в гостях. У позивача в гостях свідок був приблизно 2 два рази на тиждень. Свідку відомо, що з 1990 [PERSON] скаржилася на болі у серці, вона неодноразово була у лікарні, позивач доглядав за нею приблизно з 2008 року, вона потребувала постійного догляду, цей догляд здійснював [PERSON] , він також оплачував операції та ліки. Свідку відомо про дві операції, одну проводили у м.Полтава, іншу в м.Київ. Після повернення з лікарні, фізичний стан [PERSON] був поганий, їй було важко виконувати домашню роботу. Чи були якісь рекомендації від лікарів свідку не відомо. На думку свідка, з 2014 року [PERSON] не могла нічого робити фізично, але могла пересуватися, обслуговувала себе. До виходу на пенсію [PERSON] не дожила. Позивач займався її похованням та облаштуванням могили. Дочки [PERSON] на похованні не було. Позивач заробляв вирощуванням птиці та розсади. Свідок [PERSON] працює лікарем екстреної медичної допомоги. В суді зазначила, що знає позивача з молодості, з 90-х років. Чоловік свідка та позивач разом працювали, дружили сім`ями. [PERSON] скаржилася, що у неї вада серця з дитинства. Останні років 10 до смерті [PERSON] серце турбувало все більше, у Києві їй робили операцію. Стан у неї був більш-менш нормальний. До операції стан був середньої тяжкості, після неї [PERSON] лежачою не була, але фізично вже не могла робити роботу, яку робила раніше. [PERSON] проходила лікування після падіння з горища. Як медик свідок повідомила, що після операції по заміні клапана довго триває період реабілітації і перший час будь-які навантаження заборонені. Всі витрати по лікуванню та похованню ніс позивач. За все життя дочку [PERSON] свідок ніколи не бачила. Після операції [PERSON] усвідомлювала свої дії. Стосовно рекомендацій після операції, свідок повідомила, що ні у одній виписці лікарі не зазначають щодо можливості чи неможливості доглядати за собою. На думку свідка, мити та прибирати у перший рік після операції [PERSON] не могла. Лежачою вона вже була приблизно за тиждень до смерті. Заслухавши сторони, пояснення свідків, дослідивши письмові докази окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджено наданою копією свідоцтва про смерть (а.с.13). Рішенням Карлівського районного суду від 06.06.2022 по справі 531/2017/19 було позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Встановлено факт, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , з 30 вересня 2009 року по день смерті [PERSON] ; визнано квартиру [ADDRESS] , спільною сумісною власністю [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , з визначенням часток по 1/2 кожному; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. В результаті апеляційного перегляду даної справи, постановою Полтавського\~апеляційного суду\~від 20\~квітня 2023\~року рішення\~Карлівського районного\~суду Полтавської\~області від\~06\~червня 2022\~року в\~частині задоволення\~позовних вимог\~ [PERSON] \~до [PERSON] \~про визнання\~квартири [ADDRESS] ,\~спільною сумісною\~власністю [PERSON] \~та [PERSON] ,\~з визначенням\~часток по\~ кожному\~скасовано.\~Ухвалено в\~цій частині\~нове рішення\~про відмову\~в задоволенні\~позову.Скасовано рішення\~суду першої\~інстанції в\~частині розподілу\~судових витрат\~та ухвалено\~нове рішення,\~яким стягнуто\~з [PERSON] \~на користь\~держави 731,65\~грн судового\~збору.В іншій частині рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 06 червня 2022 року залишено без змін. Постановою Верховного\~суду від\~14.03.2024 касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Постанову Полтавського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року в частині вирішення вимог про визнання житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] з визначенням часток по кожному залишено без змін (а.с.99-102). Після звернення позивача до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , постановою від 10.06.2023 йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцю четвертої черги, у зв`язку з наявністю спадкоємця п`ятої черги, на користь якого відмовилися спадкоємці першої черги [PERSON] (а.с.12). У постанові зазначено, що, згідно матеріалів спадкової справи №09/2018, спадкоємцями першої черги померлої [PERSON] є її дочка [PERSON] та мати [PERSON] , які згідно п.2 ст.1274 ЦК України відмовилися від спадщини на користь спадкоємця 5-ї черги- рідного онука померлої [PERSON] , який має переважне право на отримання спадщини перед спадкоємцем четвертої черги. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~ \~ \~ \~ Згідно зі статтею 1217 ЦК, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України. Відповідно до частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями цієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно зі змістом указаної норми закону при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем. Тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами), 2) матеріальне забезпечення спадкодавця, 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріальне вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири, 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3, 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову, необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. Проте позивачем не доведено наявність зазначених вище юридичних фактів у їх сукупності, що є його процесуальним обов`язком у силу статті 12, 81 ЦПК України. Досліджені судом копії наданої позивачем медичної документації підтверджують наявність у [PERSON] хвороби серця, лікування, хірургічне втручання, але жодний з документів не доводить безпорадний стан [PERSON] , яка є спадкодавицею, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком чи тяжкою хворобою. Показаннями свідків також не підтверджується вказана обставина. Також позивачем не доведено матеріальне забезпечення ним спадкодавця, оскільки, як зазначив сам позивач, [PERSON] отримувала пенсію, хоча її розмір йому не відомий. З урахуванням зазначеного, судом не встановлено наявності всіх п`яти визначених законом обставин, що дають підстави для зміни черговості спадкування, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зміну черговості спадкування слід відмовити. Щодо клопотання представника відповідача у наданих письмових поясненнях про застосування строку позовної давності, слід зазначити наступне. Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Тобто позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав. При цьому відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права. Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії датована 10 червня 2023 року, тобто з цієї дати слід рахувати початок перебігу строку позовної давності для захисту [PERSON] його порушеного права і на момент звернення до суду з даним позовом він не сплив. Тому, у задоволенні клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed