Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис від 27.01.2020, зареєстрований у реєстрі за № 6489, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М., таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову вказав, що 13.12.2012 між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» укладено кредитний договір № 008-28777-131212. Кредитний договір нотаріально не посвідчувався. В січні 2024 року позивачу стало відомо, що приватним виконавцем Жданович В.М. виконавчого округу м. Києва відкрито виконавче провадження № 67654504. Від приватного виконавця представником позивача отримана відповідь на адвокатський запит та копія постанови про відкриття виконавчого провадження № 67654504. З відповіді на адвокатський запит стало відомо, що на виконанні приватного виконавця знаходиться виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем від 27.01.2020 року, реєстрований в реєстрі за № 6489. Сума заборгованості складає 53 440,00 грн. (деталізація заборгованості позивача в постанові про відкриття виконавчого провадження відсутня). Позивач вважає, що при видачі виконавчого напису третьою особою порушено перелік документів за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса та нотаріусом порушено процедуру вчинення виконавчого напису, заборгованість не є безспірною. А тому просив визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Представник відповідача\~надіслав до\~суду заяву\~про визнання\~позовних вимог, визнає позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М. зареєстрованого за № 6489 від 27 січня 2020 р. таким що не підлягає виконанню та стягненню з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 606 грн.(інші 50 відсотків судового збору повертаються стягувачу з державного бюджету в порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України), та у разі подання заяви про забезпечення позову в розмірі 180 грн. (інші 50 відсотків судового збору повертаються позивачу з державного бюджету в порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України) інші позовні вимоги позивача, такі як стягнення орієнтовних судових витрат на правову допомогу - не визнаються. Просить суд задовольнити позовні вимоги у частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягненню витрат по сплаті судового збору. Заява відповідача підписана електронним цифровим підписом. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О. М. надіслав до суду листа, яким повідомив, що він 31.01.2020 припинив свою нотаріальну діяльність по Київському міському нотаріальному округу, а документи діловодства передав до Київського державного нотаріального архіву. Просив відмовити у задоволенні позову. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 22.03.2024 справу передано за підсудністю до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.06.2024 справу передано до Рокитнянського районного суду Київської області. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 11.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання сторони та треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, не з`явилися. Позивач просив справу слухати за його відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не подав.. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. На виконанні у приватного виконавця Жданович В.М. перебуває виконавче провадження ВП № 67654504 з примусового виконання виконавчого напису № 6489 від 27 січня 2020 року, що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про стягнення боргу з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ" в сумі 53440,00 грн. 24.11.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення боргу в сумі 53 440,00 грн., постанову про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 5 344,00 грн., постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 230,00 грн. Кошти по даному виконавчому провадженні не утримувалися. Представник відповідача, [PERSON] , подавши відповідну заяву, позовні вимоги визнала частково, а саме: у частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягненні витрат по сплаті судового збору. Позов у частині стягнення витрат на правову допомогу вважає необгрунтованим. З інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що керівником ТОВ «Фінансова компанія управління активами» є [PERSON] . Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений нотаріусом безпідставно та з порушенням процедури вчинення цієї нотаріальної дії, а тому звернувся до суду з вимогою про визнання цього виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов таких висновків. Щодо визнання позову відповідачем Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 та 5 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. З огляду на те, що визнання позову не порушує інтереси сторін спору та третіх осіб, суд приймає визнання позову представником відповідача. Щодо надання доказів У заявленому позові та під час проведення підготовчого судового засідання представник позивача неодноразово заявляв клопотання про витребування у відповідача та приватного нотаріуса Гуревічова О. М. копії виконавчого напису та документів, на підставі яких він був виданий. Вказані клопотання були задоволені судом. Ухвалою суду від 29.07.2024 витребувано у ТОВ «Фінансова\~компанія управління\~активами» - належним чином засвідчену копію договору про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 008-28777-131212 від 13.12.2012 року з доказами проведення розрахунків за відступлення прав вимоги за кредитним договором; - копію кредитного договору № 008-28777-131212 від 13.12.2012 року, розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним договором; В ухвалі суду зазначено, витребувані докази направити на адресу суду до або під час підготовчого судового засідання, яке відкладено до 14\~серпня 2024\~року,\~до 09.00 години. Вимоги ухвали виконані не були. Ухвалою суду від 14.08.2024 встановлено для Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» строк для надання, витребовуваних ухвалою суду від 29.07.2024 по даній справі, доказів на адресу суду - до 27\~серпня 2024\~року,\~10.00 години. Ці вимоги ухвали також відповідачем по справі виконані не були. Суд констатує, що ухвали суду про витребування доказів, навіть після застосування процесуальних заходів примусу, відповідачем виконані не були. 26.09.2024 на адресу суду надійшло клопотання від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» про долучення доказів. Із вказаного клопотання та доказів, які надіслав відповідач, вбачається, що 20.01.2020 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення прав вимоги № 20/01/20-1/1. За умовами вказаного договору первісний кредитор, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», відступив право вимоги новому кредитору, відповідачу, в тому числі і право вимоги до [PERSON] , що підтверджується копією реєстру боржників, яка додана до клопотання відповідача. Приватний нотаріус Гуревічов О. М. повідомив суд, що його справи передані до Київського державного нотаріального архіву. Водночас, Київський державний нотаріальний архів повідомив суд, що вказані документи знищені за строками зберігання. За таких обставин, суд дійшов висновку, що всі докази, якими позивач обгрунтовує свої вимоги та заперечення, перебувають у відповідача, який ухиляється від обов`язку надати ці докази. ЦПК не передбачає порядку дій суду під час розгляду справи по суті у випадку, коли відповідач ухиляється від виконання процесуального обов`язку надати єдині по справі докази. Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Відповідно до ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. При вирішенні даної справи, суд вважає за можливе застосувати за аналогією закону приписи ст. 109 ЦПК України, та визнати наявним факт вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М., виконавчого напису від 27.01.2020, зареєстрований у реєстрі за № 6489 та факт укладення 13.12.2012 між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» кредитного договору № 008-28777-131212. Такий висновок суду грунтується на тому, що виключно відповідач володіє необхідними доказами по справі, але ухиляється від виконання обов`язку їх надати суду. Щодо позовних вимог Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.2 2. Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172, (далі Перелік № 1172), який діяв станом на дату видачі оспорюваного виконавчого напису, для одержання виконавчого напису, за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою № 662 від 26.11.2014 «Про внесення\~змін до\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів»,\~далі постанова\~№ 662, Перелік № 1172 доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. \~Крім того, Постановою Пленуму ВСУ від 31.01.1992 р. № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» п. 13 роз`яснено, що відповідно до ст. ст. 34, 36, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Позивач заперечує факт безспірності вимог, зазначаючи про те, що ніяких вимог про погашення боргу від відповідача він не отримував. Крім того, позивач вказує на те, що свої заперечення він не подав, оскільки не знав на той час про факт вчинення виконавчого напису. На переконання суду наявність спору між сторонами щодо суми стягнення за кредитним договором є підставою для задоволення позову по даній справі. У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved