Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

24 червня 2024 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позовній заяві позивач зазначила, що 21 серпня 2018 року вона з відповідачем [PERSON] уклали шлюб. В шлюбі в них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося через втрату розуміння один до одного, різні погляди на сімейне життя та обов`язки, втрату почуття взаємної любові та поваги один до одного. Подружні відносини між ними припинені, перестали проживати разом, проявляти турботу один до одного, внаслідок чого спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам відповідача. Відповідач добровільно кошти на утримання дитини не надає, а дитина перебуває повністю на її утриманні. З часу припинення фактичних шлюбних відносин, належних коштів та іншої допомоги на утримання доньки вона від відповідача не отримувала. Тому, вона змушена звернутися до суду та просить розірвати шлюб та стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 (однієї чверті) частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з 24 червня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, однак забезпечила присутність в судовому засіданні свого представника - адвоката Бурлаки С.А., який підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгяду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судові засідання: 25.09.2024 року та 22.10.2024 року не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими конвертами з повісткою на 25.09.2024 року та 22.10.2024 року, що повернулися до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", довідками про отримання судових повісток у вигляді смс-повідомлень на мобільний телефон, та шляхом розміщення оголошення на веб-сторінці суду. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~280\~ЦПК України\~суд може\~ухвалити\~заочне\~рішення на\~\~підставі наявних\~\~у справі\~\~доказів за\~\~одночасного існування\~\~таких умов:\~відповідач\~належним чином\~повідомлений\~про\~дату,\~час\~і\~місце судового\~засідання;\~відповідач\~ не\~з`явився\~ в\~судове\~ засідання\~без\~ поважних\~причин \~або\~без\~повідомлення причин; \~відповідач\~не\~подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не повідомив суд про причини неявки в судові засідання, відзиву на позовну заяву не подав, та те, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши вступне слово представника позивача - адвоката Бурлаки С.А., дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов наступного висновку. Судом встановлено,\~що\~шлюб\~між\~сторонами\~зареєстровано\~21 серпня 2018 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстицї в Одеській області, про що складено відповідний актовий запис № 1581 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.17). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 19.10.2018 року, актовий запис про народження № 4880 (а.с. 19). Судом також встановлено, що подружнє життя сторін не склалося через втрату розуміння один до одного, різні погляди на сімейне життя та обов`язки, втрату почуття взаємної любові та поваги один до одного. Подружні відносини між ними припинені, більше року не проживають разом, внаслідок чого спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя, а тому є підстави для задоволення позову в частині розірвання шлюбу. Судом не вирішувалося питання щодо спільно нажитого майна та місця проживання дитини, оскільки таких вимог сторони не заявляли. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, позивач не виявила бажання змінити прізвище після розірвання шлюбу, то суд вважає за необхідне залишити після розірвання шлюбу її прізвище без змін. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не надає матеріальну допомогу позивачеві для належного утримання їх дитини. Дитина проживає з позивачем [PERSON] і перебуває на її утриманні, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання позивача та дитини, відповідно до яких останні зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Єдиним доходом, який отримує позивач, є пенсія по інвалідності, оскільки є особою з інвалідністю 3 гр. з дитинства. Позивачем зазначено, що відповідач [PERSON] не бере участі в утриманні та вихованні дитини. Доказів, що відповідач має інших утриманців, суду не надано. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю 3 гр. з дитинства, отримує пенсію по інвалідності, інших утриманців не має, а тому має змогу надавати своїй дитині матеріальну допомогу, однак добровільно дану допомогу не надає. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Також необхідно зауважити, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років складає 2563 грн (50% = 1281,50 грн), а на дитину віком від 6 до 18 років складає 3196 грн (50% = 1598 грн). Таким чином, державою щорічно встановлюється прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення для загальної оцінки рівня життя в Україні. Зважаючи на щорічне зростання прожиткового мінімуму, не потребує доведення той факт, що вартість життя щорічно зростає, що впливає на матеріальний стан позивача. Крім того, варто зазначити, що Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України" Case of HUNT v. UKRAINE, №31111/04, § 54). Оскільки відповідач [PERSON] не має інших утриманців, обставин того, що відповідач є непрацездатним та на цій підставі не має можливості сплачувати аліменти на утримання своєї дочки судом не встановлено, то суд вважає, що він має забезпечити дитині не тільки мінімальний рівень життя, а достойний рівень, виходячи з принципу добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками та проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Таким чином, враховуючи вищевикладене, з метою захисту інтересів дитини, створення їй необхідних умов для всебічного розвитку, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини: доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (однієї чверті) від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати з 24.06.2024 року та до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , повноліття. Такий розмір аліментів буде відповідати інтересам всіх учасників даних правовідносин та засадам справедливості, добросовісності та розумності. Відповідно до\~\~ст.\~191\~\~СК\~України\~ аліменти на\~\~дитину\~\~присуджуються\~\~за рішенням\~суду\~від\~дня\~пред`явлення\~позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Тому необхідно допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за\~ один місяць. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просила стягнути з відповідача на свою користь сплачений нею судовий збір за позовною вимогою про розірвання шлюбу, то суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 1211,20 гривень судового збору. За позовною заявою про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 гривень На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved