Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

У квітні 2024 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача з вимогою про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з жовтня 1998 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через втрату взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. З часом стосунки почали пригнічувати позивача та негативно позначатися на його фізичному та моральних станах. З весни 2018 року сім`я з відповідачем розпалась і позивач мешкає у своїх батьків. Сторони не ведуть спільного господарства, фактичні шлюбні відносини між ними припинено, тому позивач вважає, що сім`ю зберегти неможливо. Ухвалою суду від 06 травня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 11 вересня 2024 року за клопотанням відповідача сторонам надано строк для примирення один місяць, провадження по вказаній справі було зупинено до закінчення строку для примирення. Ухвалою суду від 14 жовтня 2024 року провадження по вказаній справі поновлено та справу призначено до розгляду на 14 жовтня 2024 року о 10.00 годині. Від представника відповідача адвоката Сіваченка В.В. надійшов відзив на позовну заяву у якому вказано, що відповідач заперечує проти розірвання шлюбу, вважає, що подальше подружнє спільне життя є абсолютно можливим, між сторонами відсутні будь-які непорозуміння, які неможливо вирішити шляхом діалогу та комунікації. Сторони разом з 1994 року, проводили багато часу разом, мали спільні інтереси та протягом довгих років у шлюбі сторони пережили разом велику кількість незабутніх спільних подій та щасливих емоцій. Від шлюбу мають двох дітей, один із яких є неповнолітнім. З вересня 2023 року відповідач та неповнолітній син [PERSON] виїхали на територію Польщі у зв`язку з повномаштабним вторгнення рф та в цей час відносини у сторні були також чудовими. Посилання позивача у позовній заяві на те, що шлюбні відносини припинені у 2018 року не відповідають дійсності, оскільки шлюбні відносини існували та існують на даний момент. Теплі відносини між сторонами існують протягом багатьох років, тому рішення позивача про розірвання шлюбу є емоційним та невиправданим, відповідач не втратила почуття любові та поваги до свого чоловіка, сумує за ним. Відповідач переконала, що певні труднощі у відносинах мають тимчасовий характер, позов поданий до суду є емоційним, а не стійким рішення позивача. Крім того, відповідач намагається зробити все можливе для збереження сімейних стосунків. Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимогу повному обсязі. Від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій вказано, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутністю взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Стосунки почали пригнічувати позивача та негативно позначаються на його фізичному та моральному самопочуттях та самовпевненості, тому подальше продовження шлюбних відносин неминуче призведе до виникнення скандалів та посилення сварок. Станом на теперішній час відносини з відповідачем мають формальний характер і стосуються виключено дітей. Доводи відповідача про попередні обставини сімейного життя не мають ніякого відношення по суті заявлених позовних вимог, оскільки стосуються попередній часових періодів. Доводи відповідача про здійснення сторонами обряду вінчання не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя. Прохання відповідача про відмову у задоволенні позовної заяви є недоречним, оскільки жодною нормою чинного законодавства України не передбачено примусове знаходження у шлюбі. Подальше життя з відповідачем і збереження шлюбу повністю суперечить його інтересам, а тому позивач має намір припинити шлюб з відповідачем шляхом його розірвання. Від представника відповідача адвоката Сіваченка В.В. на адресу суду надійшли заперечення, у яких вказано, що відповідач заперечує проти позову про розірвання шлюбу, вважає, що подальше подружнє спільне життя з абсолютно можливим, між сторонами відсутні будь-які непорозуміння, які неможливо вирішити шляхом діалогу та комунікацій. Сторони разом з 1994 року, проводили багато часу разом, мали спільні інтереси та протягом довгих років у шлюбі сторони пережили разом велику кількість незабутніх спільних подій та щасливих емоцій. Від шлюбу мають двох дітей, один із яких є неповнолітнім. З вересня 2023 року відповідач та неповнолітній син [PERSON] виїхали на територію Польщі у зв`язку з повномаштабним вторгнення рф та в цей час відносини у сторні були також чудовими. Посилання позивача у позовній заяві на те, що шлюбні відносини припинені у 2018 року не відповідають дійсності, оскільки шлюбні відносини існували та існують на даний момент. Теплі відносини між сторонами існують протягом багатьох років, тому рішення позивача про розірвання шлюбу є емоційним та невиправданим, відповідач не втратила почуття любові та поваги до свого чоловіка, сумує за ним. Відповідач переконала, що певні труднощі у відносинах мають тимчасовий характер, позов поданий до суду є емоційним, а не стійким рішення позивача. Крім того, відповідач намагається зробити все можливе для збереження сімейних стосунків. Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимогу повному обсязі. Позивач у судове засідання не з`явився, його представник надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення повістки про виклик до суду на зареєстроване місце проживання, а також шляхом направлення СМС-повідомлень на номер телефону, причини неявки суду невідомі, у зв`язку із чим на підставі ст.223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача на підставі наявних доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст.247 ч.2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) уклали шлюб 24 жовтня 1998 року, про що Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстрацйної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис № 730, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, що видане 09 квітня 2024 року Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.7). Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис № 863 від 26 жовтня 2000 року зроблений Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис № 1669 від 18 грудня 2012 року зроблений Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.8). Із позовної заяви вбачається, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства. Позивач зазначає, що фактично сім`я припинила своє існування. Задовольняючи позов, суд виходить\~\~з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб. Відповідно до п.10\~постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя\~проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до\~ст.24 Сімейного Кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.3,4\~ст.56 Сімейного Кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч.1\~ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть. Згідно до ч.2\~ст.114 Сімейного Кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на підставі вищевикладеного та відповідно до документів, які міститься в матеріалах справи, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved