Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Ашурова Аліна Рашидівна звернулась до Дзержинського районного суду м.Харкова із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 16.09.2000 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дитину сина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що позивач з відповідачем прожили у спільному шлюбі більше 20 років, вели спільне господарство та будували сімейні відносини, протягом тривалого часу ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, вже 3 роки сторони проживають окремо один від одного, неповнолітній син проживає разом з матір`ю, тривалий час окремого проживання виключає можливість примирення сторін. Вважає, що примирення між позивачем та відповідачем є недоцільним з огляду на те, що сторони проживають окремо і наміру зберегти шлюб у них немає. Зазначила, що подальше збереження сім`ї та надання строку на примирення буде порушувати спільні інтереси, як позивача так і відповідача, в зв`язку з чим просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, після розірвання шлюбу залишити за позивачем прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явились, просили справу розглянути за їх відсутності, не заперечували проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 16 жовтня 2024 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України\~на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.1 ст.55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») перебувають у шлюбі з 16 вересня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 16.09.2000 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану (м.Харків), про що зроблено відповідний актовий запис №1457 від 16.09.2000 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову №3 Харківського міського управління юстиції 12.12.2007 року, актовий запис №5420. Позивачем зазначено, а відповідачем не заперечується так як не спростовано, що сторони прожили у спільному шлюбі більше 20 років, вели спільне господарство та будували сімейні відносини, однак протягом тривалого часу ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, вже 3 роки сторони проживають окремо один від одного, примирення між позивачем та відповідачем є недоцільним з огляду на те, що сторони проживають окремо і наміру зберегти шлюб у них немає, подальше збереження сім`ї та надання строку на примирення буде порушувати спільні інтереси, як позивача так і відповідача. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України та відповідно до ст.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідачем доказів в спростування позиції позивача та викладених представником позивача обставин та наданих доказів в обгрунтування вимог позовної заяви, суду не надано, своїм правом приймати участь при розгляді справи та надати відзив на позовну заяву відповідач не скористався. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони сумісного господарства не ведуть, на примирення позивач не згодна, шлюбно - сімейні відносини остаточно припинені, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, приймаючи до уваги позицію позивача, яка не просить суд стягнути з відповідача на її користь судові витрати у вигляді сплаченого нею за подання до суду даної позовної заяви судового збору, суд залишає судові витрати за позивачем. На підставі викладеного, ст.ст.55, 105, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved