Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

У серпні 2024 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що за договорами позики відповідач не повертає грошові кошти в загальному розмірі 22 614 521,06 грн. Враховуючи, що відповідач в повній мірі взяті на себе зобов`язання не виконав, позивач просить суд стягнути з Відповідача борг за договором позики у розмірі 22 614 521,06 грн. судові витрати. Ухвалою суду від 15.08.2024 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 15.08.2024 задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (РНОНМ 695499180000), власник [PERSON] . Накладено арешт на автомобіль MERCEDES-BENZ GLS 500, 2016 року випуску, номер кузова [NUMBER] , який зареєстрований за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Накладено арешт на грошові кошти наявні на банківських рахунках відкритих на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в розмірі суми заборгованості яка складає 22 614 521,06 гривень. Ухвалою суду від 15.08.2024 відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання з викликом сторін на 17.09.2024. 17.09.2024 в підготовчому судовому засіданні, за клопотанням відповідача, по справі оголошено перерву до 07.10.2024. У відповідь на клопотання відповідача від 16.09.2024 їй направлено копію позовної заяви з додатками на 26 арк., ухвалу суду від 15.08.2024 на зазначену в заяві електронну адресу [INFO], з завантаженням зазначених документів до електронного суду. Дані про доставку підтверджені довідкою про електронну відправку вкладення, що доставлено одержувачу 17.09.2024 10:27:13. Відтак посилання відповідача на ті обставини, що вона не отримувала копію позовної заяви з додатками є неправдивими, оскільки матеріали справи містять дані про їх доставку відповідачу та завантаження до електронного суду, з якими 11.10.2024 знайомилась безперешкодно представник відповідача в електронній формі. Відповідач право на подання відзиву та доказів у визначений судом строк не реалізував, відтак 07.10.2024 ухвалою суду, занесену до протоколу судового засідання, розгляд справи призначено по суті на 23.10.2024 23.10.2024 ухвалою суду клопотання представника відповідача про поновлення строку на подання відзиву та доказів в межах розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за договорами позики - залишено без задоволення. 23.10.2024 ухвалою суду клопотання представника відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи в цивільній справі в загальному позовному провадженні за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за договорами позики - залишено без задоволення. 23.10.2024 ухвалою суду, занесену до протоколу судового засідання, відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про витребування та огляд розписок, оскільки огляд письмових доказів вже було здійснено судом під час розгляду справи. 23.10.2024 ухвалою суду, занесену до протоколу судового засідання, відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про допит відповідача в якості свідка, оскільки факт виконання зобов`язання за договором позики не може доводитися поясненнями сторони та показаннями свідка. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов, з викладених підстав. Пояснив, що з відповідачем ведуться переговори в позасудовому порядку про повернення коштів. Відповідач борг частково погашала. Як тільки суд розпочав розгляд справи по суті, відповідач ознайомилась з позовом та додатками до нього 17.09.2024, вказані обставини зумовили зустріч сторін, що призначена на 21.10.2024 з метою укладання мирової угоди по суті спору, натомість відповідач не з`явилась, намагається затягнути розгляд справи. Договори позики є чинними та в судовому порядку не оскаржувались. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Вказала, що відповідач визнає борг за іншим договором позики, що укладено з позивачем, який не є предметом спору. На даному етапі між сторонами ведуться переговори щодо визначення суми боргу. Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши заяви по суті справи з наданими доказами встановив такі обставини. З матеріалів вбачається, що 25.01.2020 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого відповідач отримав у борг від позивача грошові кошти в розмірі 132000,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення, 25.10.2020, про що надано розписку. 20.03.2020 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого відповідач отримав у борг від позивача грошові кошти в розмірі 54107,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення, 25.09.2020, про що надано розписку. 18.08.2020 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого відповідач отримав у борг від позивача грошові кошти в розмірі 54107,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення, 25.01.2021, про що надано розписку. 15.06.2021 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого відповідач отримав у борг від позивача грошові кошти в розмірі 364000,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення, 18.08.2021, про що надано розписку. За наданими доказами вбачається, що борг відповідач частково погашав, про що свідчать долучені до справи докази отримання коштів позивачем в рахунок погашення боргу. На момент звернення в суд з цим позовом, відповідач не виконав свої зобов`язання. Таким чином, відповідач порушив умови виконання зобов`язання, передбачені договорами позики, а саме прострочив повернення позивачу коштів у сумі 527 214,00 доларів США, частину коштів в розмірі доларів США відповідачем погашено. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно із ч. 1 ст. 207 ІДК України правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу зв`язку. Розписки підписані відповідачем є документом, що стверджує про вчинення правочину між ним та позивачем, тобто сторонами фактично в письмовій формі був укладений договір позики. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Як визначено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 Цивільного Кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.І ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно із ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Загальні положення про договір визначені розділом II гл. 52 Цивільного Кодексу України. Правовідносини, які випливають з договору позики, врегульовані нормами параграфу 1 глави 71 ЦК України. Відповідно до положень статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Зважаючи на положення частини 1 статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його суму не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а в частині 2 вищевказаної статті ЦК України вказано, що підпис відповідачкою договору посвідчує передання їй позивачкою грошових коштів і містить вказівку на її зобов`язання повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, розцінюються судом як доказ укладення між сторонами договору позики. Відповідно до положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Частини 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язань або не виконав його у строк встановлений законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Судом встановлено, що відповідач своїх грошових зобов`язань у встановлений строк не виконав, доказів повернення коштів не надав, суму заборгованості не спростував. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача боргу з урахуванням штрафних санкцій на наданим позивачем розрахунком, який не спростовано відповідачем під час розгляду справи судом. Враховуючи, що рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір в загальному розмірі 15140,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved