Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] і просить по уточнюючій позовній заяві розділити в натурі житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , виділивши їй наступні приміщення загальною площею 57,7 кв. м, житловою площею 27, 6 кв. м, а саме: веранду площею 6,7 кв.м, санітарну кімнату площею 4,00 кв.м, кухню площею 8,1 кв. м, коридор\~ площею 11,3 кв. м, кімнату площею 15,4 кв. м, кімнату площею 12,2 кв.м, сарай літ. «В», сарай літ. «в», туалет «Т» та огорожу, а також припинити право спільної часткової власності та визначити частку 1/1, мотивуючи тим, що житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності їй [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Треті особи по справі: [PERSON] та [PERSON] виділили свої частки майна в один окремий об`єкт. Вона є власником 1/4 частини житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу від 23.09.2013. Відповідачі: [PERSON] є власником 11/100 ідеальних частин на підставі рішення Овруцького районного суду від 20.11.2008, [PERSON] є власником 14/100 ідеальних частин на підставі рішення Овруцького районного суду від 20.11.2008.\~\~ Нещодавно, вона вирішила оформити право власності на свою частину земельної ділянки, якою вона користується для обслуговування належної їй частини житлового будинку. Однак, оформити своє право власності на земельну ділянку вона не змогла. Для отримання рішення Овруцької міської ради на виділення земельної ділянки необхідно, щоб житловий будинок не був розділений на квартири, так як згідно норм Земельного Кодексу України власникам квартир в будинку не передаються земельні ділянки, а лише власникам частин житлового будинку. Для обслуговування квартир, земельна ділянка рішенням Овруцької міської ради не виділяється. Відзивів на позовну заяву відповідачами, а також пояснень щодо позову третіми\~ особами до суду не надано. В судове засідання учасники справи не з`явилися. Позивач в своїй позовній заяві просить справу слухати у її відсутність. Відповідачі: [PERSON] та [PERSON] надали заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутність. Щодо задоволення уточнюючої позовної заяви не заперечують. Треті особи: [PERSON] та [PERSON] про причини неявки не повідомили, хоча своєчасно та належним чином, відповідно до положень ст. ст. 128-130 ЦПК України, повідомлялися про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями. На минуле судове засідання 30.08.2024 ними було надано заяву, в якій вони також просили справу слухати у їх відсутність. Щодо задоволення позову не заперечують. Суд, врахувавши позиції учасників, наведені в їх письмових заявах, та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачеві на праві спільної часткової власності, на підставі договору купівлі-продажу частини жилого будинку від 23.09.2013,\~ належить 1/4 частина житлового будинку в [ADDRESS] , відповідачам: [PERSON] 11/100 частини, а [PERSON] 14/100 частини на підставі рішення Овруцького районного суду №2-37 від 20.11.2008. Іншим співвласникам: [PERSON] та [PERSON] , які є третіми особами, належали 2/6 та 1/6 частини вказаного житлового будинку, які виділені в окремі об`єкти нерухомого майна, з визначення часток 1/1. Вказані обставини підтверджуються копіями: договору купівлі-продажу частини жилого будинку від 23.09.2013, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.09.2013, а також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.02.2024 (а. с. 11-15). Відповідно до ст. ст. 355, 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Кожний з учасників права спільної часткової власності має певні правомочності у відношенні належної йому частки. У зв"язку з цим кожен співвласник може вимагати виділу своєї частки зі спільного майна. У тому випадку, коли таку вимогу висунуть усі співвласники або якщо учасників спільної часткової власності буде тільки двоє, настає поділ майна, що знаходиться в спільній частковій власності. Поділ спільного майна можливий за спільною згодою між усіма співвласниками, а у випадку недосягнення спільної згоди між співвласниками про поділ спільного майна, поділ цього майна відбувається за рішенням суду. Частиною 3 ст. 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. В ч.6 постанови від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» Пленум Верховного суду України роз`яснив, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частку будинку з самостійними виходами (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення. Таким чином, з аналізу змісту ст.ст. 183, 358, 364, 367, 379, 380, 382 ЦК України слідує, що виділ (поділ) часток жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. При цьому, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі N 501/2148/17 зроблено висновок, що поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] будинок\~ двохквартирний та має окремі входи. З висновку про розподіл часток в натурі № 1 від 30.09.2024 вбачається, що 1/4 частина житлового будинку [ADDRESS] , яка складається з веранди площею 6,7 кв.м, санітарної кімнати (санвузла) площею 4,0 кв.м, кухні площею 8,1 кв. м, коридору площею 11,3 кв. м, кімнати площею 15,4 кв. м, кімнати площею 12,2 кв.м, сараю «В», сараю «в», туалету «Т», огорожі «№», за технічними показниками є відокремленою, має окремий вихід і може бути виділена в натурі. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.2 ст.367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Тобто, при поділі спільного майна частка кожного співвласника становить цілу частину -\~ 1/1.\~\~ Відтак, враховуючи, що спірне майно належить сторонам на праві спільної часткової власності та складається з двох частин, відповідно можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється. Таким чином, зважаючи, що позивачеві для оформлення права власності на земельну ділянку під будинком необхідна згода усіх співвласників, співвласник [PERSON] - відсутня, що позбавляє останню можливості оформити право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування її 1/4 частини житлового будинку; будинок має окремі входи, тобто наявна визначена законом технічна можливість поділу спільного майна між співласниками на дві частини, а тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2013 грн. 42 коп. в дохід держави.

Outcome: approved