Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] 05.07.2024 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення боргу у розмірі 155\~000 грн, інфляційних витрат у розмірі 3\~890,95 грн, 3% річних у розмірі 3\~829,61 грн та пеню у розмірі 55\~800 грн, судовий збір у розмірі 2\~185,21 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.05.2023 [PERSON] отримав від [PERSON] борг в сумі 155\~000 грн, про що [PERSON] склав відповідну розписку. Відповідач зобов`язався повернути позику до 29.07.2023. За договором позики, у разі недотримання строку повернення грошових коштів, відповідач зобов`язався виплатити пеню в розмірі 4% від зазначеної суми за кожен місяць прострочення виплати. Відповідач не виконав умови договору позики, і досудова вимога направлена позивачем залишилися без виконання. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08.07.2024 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 21.08.2024. З метою належного сповіщення відповідача, розгляд справи у судовому засіданні 21.08.2024 було відкладено до 10.10.2024. У судове засідання 10.10.2024 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку. Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п.п.6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача, який повідомлявся про дату, час і місце судового засідання у встановленому законом порядку, та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, відсутністю заперечень з боку позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення виготовлене 15 жовтня 2024 року. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 29 травня 2023 року [PERSON] склав розписку, в якій вказав, що 29.05.2023 одержав в борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 155 тис. грн. Зобов`язався повернути отримані грошові кошти в повному обсязі своєчасно до 29.07.2023. У разі недотримання строку зобов`язався виплатити пеню в розмірі 4% від зазначеної суми за кожен місяць прострочення виплат. [PERSON] 28.05.2024 надсилав [PERSON] досудову вимогу про повернення заборгованості. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, такого само роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги факт невиконання боржником своїх боргових зобов`язань за договором позики, суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за договором позики від 29.05.2023 в розмірі 155 000 грн. Сторони домовилися про сплату пені у розмірі 4% від суми позики за кожен місяць прострочення виконання зобов`язання. Позивач просить стягнути пеню у розмірі 55\~800 грн, тобто за 9 місяців прострочення виконання зобов`язання (один місяць 6\~200 грн). Такі вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ч.2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач нараховує три відсотки річних та інфляційні втрати по договору позики за період з 29.07.2023 по 24.05.2024. Згідно п. 18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, нарахування 3% річних та інфляційних втрат у період діє воєнного стану є безпідставним, тому такі вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 та 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду оплатив судовий збір у розмірі 2 185,21 грн, що підтверджується квитанцією від 26.06.2024. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2\~108 грн (96,47% від ціни позову).

Outcome: partial