Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

17.07.2024 в провадження Погребищенського районного суду надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 29.07.2014 у справі № 143/1177/14-ц з відповідача [PERSON] на користь її матері [PERSON] стягнуто на утримання її (позивачки) [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі частки від всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.07.2014 і до досягнення нею повноліття. В добровільному порядку вказане судове рішення відповідач виконувати відмовився, тому 29.07.2014 виконавчий лист № 143/1177/14, виданий Погребищенським районним судом Вінницької області її мати [PERSON] направила його до Бердичіського відділу ДВС у Бердичівському районі Житомирської області для вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду. Незважаючи на застереження та засоби примусу з боку ДВС, з моменту відкриття виконавчого провадження відповідач [PERSON] ухиляється від виконання рішення суду, не сплачує аліменти на її утримання, що призвело до утворення заборгованості по сплаті аліментів, яка продовжує зростати. Вказує, що внаслідок неналежного виконання відповідачем свого обов`язку зі сплати аліментів останній має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 175728,24 грн. У зв`язку з цим позивачка, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 196 СК України, просить стягнути з відповідача на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 175728,24 грн. Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 22.07.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, однак 17.09.2024 до канцелярії суду подала заяву про розгляд справи без участі, у якій просить розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 21). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився також, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Згідно з п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. З`ясувавши позицію позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Беззаперечно встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 09.03.2006 міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції, її батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 23.10.2009 після реєстрації розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] їй присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 12). 29.07.2014 заочним рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області у справі №143/1177/14-ц, яке набрало законної сили 15.08.2014, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволено та постановлено щомісячно стягувати з останнього на користь [PERSON] аліменти у розмірі частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 10.07.2014 і до її повноліття (а.с. 11). Відповідно до роз`яснення головного державного виконавця Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Олександра Мазура від 23.04.2024 № 80675 на його виконанні у відділі знаходиться виконавчий лист № 143/1177/14-ц, виданий 02.09.2014 Погребищенським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі частки заробітку, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і до повноліття дочки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 10.07.2014. Станом на 23.04.2024 у [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 23.04.2024 за період з 10.07.2014 по 31.03.2024 становить 175728,24 грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці (а.с. 9). Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів ВП № 44703333, наданого головним державним виконавцем Бердичівського ВДВС у Бердичівському районі Житомирської області Центрального МУМЮ (м. Київ) Мазуром О.М., станом на 23.04.2024 [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів у сумі 175728,24 грн. (а.с. 10). Оскільки законом передбачено нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, то позивачка просить стягнути з відповідача таку неустойку (пеню) в сумі 175728,24 грн. При цьому відповідачкою надано власний розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за несвоєчасну сплату аліментів [PERSON] , згідно з яким сума неустойки (пені) станом на 23.04.2024 становить 186034 грн. (а.с. 3, 4). Відповідно до ст. 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи; на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Частиною 4 статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленогообчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)». У постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року в справі № 711/679/21, зроблено висновки, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства; учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів; невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи; стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів; розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %; при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується». Відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Цей припис підтверджує довід про підвищений захист прав дитини. З огляду на викладене, враховуючи рівність обов`язку кожного з батьків по забезпеченню дітей необхідного матеріального утримання, відсутність істотних обставин, які могли б впливати на виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на її утримання в розмірі 175728,24 грн. Відповідно до частин 1, 2 ст. 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. В ч.1\~ст.1 ЗУ «Про судовий збір»\~визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. В силу п. 3 ч. 1ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Згідно із ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилами ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За змістом частин 1, 3 ст. 9\~ЗУ «Про\~судовий збір» кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, а також на забезпечення архітектурної доступності приміщень судів, доступності інформації, що розміщується в суді, для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення. Зважаючи на те, що внаслідок розгляду даної справи державою Україна понесено певні матеріальні витрати, які полягають у неодержаному судовому зборі, який мав би бути спрямований на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, то держава Україна є особою, яка понесла судові витрати, в розумінні норми ч. 6\~ст.141 ЦПК України. Пунктом 1 ч. 1\~ст. 176 ЦПК України\~передбачено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку. Отже, позов про стягнення пені за прострочення сплати аліментів за своєю правовою процесуальною природою є позовом майнового характеру. За змістом підпункту 1 пункту 1 ч. 2\~ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»\~за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана до суду фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ціна позову становить 175728 грн. 24 коп. За наслідками розгляду справи судом стягнуто із відповідача на користь позивачки 175728 грн. 24 коп., що становить 100 відсотка від ціни позову. Таким чином, із відповідача [PERSON] \~підлягає стягненню на користь держави пропорційно до задоволених позовних вимог судовий збір в сумі 1757 грн. 28 коп.

Outcome: approved