Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором №725858 від 11.10.2021 року у загальному розмірі 44275,54 грн., судовий збір у розмірі 2522,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн. Вимоги мотивує тим, що 11.10.2021 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №725858, за умовами якого відповідачці було надано кредит у розмірі 20000,00 грн., а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплати відсотки за користування кредитними коштами у порядку та строки, що визначені кредитним договором. Відповідачка своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала. 28.08.2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу №2808-23, за умовами якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло прав нового кредитора до відповідачки на суму 44275,54 грн., з яких: 18781,72 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 25493,82 грн. - заборгованість за відсотками. 25.09.2024 року по справі було відкрито провадження та розгляд справи призначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу у його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги про стягнення з неї кредитної заборгованості в сумі 44275,54 грн. визнала в повному обсязі, зазначивши, що не погоджується із сумою витрат на правову допомогу, оскільки вона є завищеною, просила розглянути справу без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 11.10.2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та відповідачкою [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №725858, за умовами якого Товариство зобов`язалося надати відповідачці кредит на споживчі потреби у розмірі 25000,00 грн. строком на 730 днів з кінцевим терміном повернення 11.10.2023 року, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 25% в день за перший день користування кредитом; за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 100% річних. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 259,79% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 63580,03 грн. Кошти надаються у безготівковій формі шляхом перерахування у розмірі 20000,00 грн. на користь споживача за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, а 5000,00 грн. на користь Товариства з метою виконання зобов`язання з оплати процентів за перший день користування кредитом. ТОВ «Слон Кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало повністю, перерахувавши [PERSON] 20000 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №10197 від 11.10.2021 року. Згідно розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Слон Кредит», [PERSON] станом на 28.08.2023 року має заборгованість по кредитному договору №725858 від 11.10.2021 року в сумі 44275,54 грн. Договором факторингу №2808-23, укладеного 28.08.2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс», актом прийому-передачі Реєстру прав вимог за договором факторингу №2808-23 від 03.08.2023 року та витягом з додатку до вказаного договору факторингу стверджується, що ТОВ «Діджи Фінанс» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Слон Кредит», в тому числі і стосовно [PERSON] за кредитним договором №725858 від 11.10.2021 року в сумі 44275,54 грн., з яких: 18781,72 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 25493,82 грн. - заборгованість за відсотками. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України). Ч.1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується кредитним договором та договором факторингу. Як встановлено судом, відповідачка не належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, допустивши заборгованість. Невиконання відповідачкою своїх договірних зобов`язань порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані у кредит і суд приходить до висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у сумі 44275,54 грн. У порушення вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України доказів повного виконання своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором відповідачка не надала, розміру заявленої до стягнення заборгованості не спростувала. Визнання відповідачкою пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З відповідачки підлягає стягненню на користь позивача, сплачений ним при подачі позовної заяви, судовий збір. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зважаючи на те, що відповідачка до початку розгляду справи по суті визнала позов, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при подачі позову, та решту стягнути з відповідачки на користь позивача. Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. В матеріалах справи наявні акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 27.06.2024 року, підписаний керуючим АБ «Анастасії Міньковської» Міньковською А.В. та директором ТОВ «Діджи Фінанс» Романенко М.Е., згідно якого адвокатом надано послуги на суму 6000,00 грн., з яких: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи Фінанс» - 1,5 год. на суму 2250,00 грн.; складання позовної заяви про стягнення заборгованості - 3 год. на суму 3000,00 грн.; формування додатків до позовної заяви - 1 год. на суму 750,00 грн.; детальний опис робіт (наданих послуг) АБ «Анастасії Міньковської» необхідних для надання правничої (правової допомоги) ТОВ «Діджи Фінанс» на підставі договору про надання правової допомоги №42649746 від 11.12.2023 року, згідно якого надано послуги на суму 6000,00 грн., з яких: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи Фінанс» - 1,5 год. на суму 2250,00 грн.; складання позовної заяви про стягнення заборгованості - 3 год. на суму 3000,00 грн.; формування додатків до позовної заяви - 1 год. на суму 750,00 грн.; ксерокопія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №11306/10; копія договору про надання правової допомоги №42649746 від 11.12.2023 року, укладеного між АТОВ «Діджи Фінанс» в особі директора Романенка М.Е. та АБ «Анастасії Міньковської», відповідно до якого адвокатське бюро взяло на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу у обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Враховуючи складність справи, яка є малозначною та однотипною, а також виконані АБ «Анастасії Міньковської» роботи (надані послуги) щодо складання позовної заяви та формування додатків до неї, розмір задоволених позовних вимог, суд дійшов висновку, що з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 гривень. На підставі ст. ст. 11, 212, 509, 525, 526, 626, 628, 633, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України, постанови Верховного Суду України від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15, та

Outcome: partial