Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-10 00:00:00

21.06.2024 [PERSON] , місце проживання за адресою: [ADDRESS] , звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] , місце проживання адресою: [ADDRESS] , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 27 жовтня 2007року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №3917. У шлюбі народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач з відповідачем спільно не проживають тривалий час. Стосунки між ними розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Шлюбних стосунків не підтримують, збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, просить шлюб розірвати. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 10.07.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (а.с.25). 07.08.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у позовних вимогах в частині визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів, мотивуючи тим, що старший син досяг 16 років і самостійно визначає з ким буде проживати, а молодший син має 8 років, тому для визначення місця проживання у випадку недомовленості батьків, відбувається в окремому судовому процесі із залученням служби у справах дітей. 03.10.2024 на адресу суду від представника позивача, [PERSON] поступила заява про зменшення позовних вимог в порядку п.2 ч.2 ст. 49ЦПК України, в якій просить прийняти дану заяву, розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дітьми повноліття. Обоє дітей станом на 02.10.2024 проживають з батьком, а відтак позивач має право на стягнення аліментів. В судовому засіданні позивач не з`явився, представник позивача підтримала позовні вимоги (уточнені) від 03.10.2024 року. Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дітей з батьком представник позивача просила її не розглядати, оскільки дана вимоги є передчасною, спору щодо місця проживання дітей станом на даний час не має. В судовому засіданні відповідач та представник відповідача підтримали позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, в частині стягнення аліментів заперечили, скерувавши суду відзив на позовну заяву. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника відповідача, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні відносини між сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. Судом встановлено та підтверджено доказами наступне. Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Між сторонами зареєстровано шлюб 27 жовтня 2007року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №3917, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін є спільні діти: [PERSON] , [INFO] , що стверджується\~копією свідоцтва\~про народження\~серії [NUMBER] \~(а.с.13),\~та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.14). Відповідно до ч. 3 ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства. Сім`я розпалась остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя. Згідно зі\~ст.160\~Сімейного кодексу України, місце проживання малолітньої дитини визначається за згодою батьків, якщо дитина не досягла 10 років. Якщо ж дитині від 10 до 14 років, вона спільно з батьками бере участь у прийнятті рішення щодо свого місця проживання. В свою чергу, дитина, якій виповнилося 14 років та батьки якої проживають окремо, самостійно приймає рішення щодо місця свого проживання. Відтак, старший син обрав місце проживання разом з батьком. Обоє дітей станом на 02.10.2024 проживають з батьком, а відтак позивач має право на стягнення аліментів. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024рік», установлено з 1\~січня 2024\~року прожитковий\~мінімум на\~одну особу\~в розрахунку\~на місяць\~у розмірі\~2920\~гривень,\~а для\~основних соціальних\~і демографічних\~груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Статтями 183 та 184 СК України передбачено способи стягнення аліментів: у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі та підстави стягнення аліментів одним із таких способів. Відтак,\~при визначенні\~розміру аліментів,\~суд враховує\~всі обставини\~справи,\~вимоги розумності,\~виваженості,\~співмірності і\~справедливості,\~майновий стан\~сторін,\~розмір їх\~доходів,\~стан здоров`я\~дітей.\~Зважаючи на\~викладене,\~та,\~враховуючи в\~сукупності,\~те,\~що обов`язок\~утримання дитини покладено на обох батьків, те, що діти проживають з батьком, те, що відповідач інших утриманців немає, є працездатною. Тому, за таких обставин, суд дійшов висновку про стягнення аліментів на утримання дітей з відповідачки в користь позивача в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», а тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20грн.

Outcome: approved