Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

У квітні 2024 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява представника позивача Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просив суд ухвалити рішення на підставі якого, стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банкзаборгованість за кредитним договором у розмірі 174 921,21 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 08.04.2019 між Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2001282001601 на підставі якого видано кредит на картку з кредитним лімітом в сумі 51 000,00 грн. Також, 16.09.2021 було укладено кредитний договір № 1001973952101 на підставі якого видано кредит на картку з кредитним лімітом в сумі 70 000,00 грн. Позивач зазначає, що відповідач підписанням заяви на приєднання до договору, беззастережно підтверджує, що на момент укладення договору він ознайомився з повним текстом договору (в тому числі тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами договору. Позивач вказує, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідач, у свою чергу, зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв`язку з чим і утворилася заборгованість, яка станом на 01 лютого 2024 року становить по кредитному договору від 08.04.2019 № 2001282001601 у розмірі 92 011,05 грн. та по кредитному договору від 16.09.2021 № 1001973952101 у розмірі 82 910,16 грн., а всього 174 921,21 грн. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з вищезазначеною позовною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Призначено судове засідання. Представник позивача Киричук Г.М., яка діє на підставі довіреності від 14.10.2022, в судове засідання не з`явилась, надала клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач надав заяву про розгляд справи без її участі, просив позов задовольнити частково з врахуванням часткової сплати заборгованості. За таких обставин, на підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно п. 23 ч.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. При цьому відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 Цивільного кодексу України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Спірні правовідносини виникли між Банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»). Пунктом другим частини другої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», визначено, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями, що передбачено в пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН. Згідно рішення Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Судом було встановлено, що 08.04.2019 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2001282001601, згідно з умовами якого останній отримав кредит у сумі 51 000,00 грн., шляхом підписання останнім заяви №2001282001601про приєднання до цього договору (а.с. 13). 16.09.2021 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №1001973952101, згідно з умовами якого останній отримав кредит у сумі 70 000,00 грн., шляхом підписання останнім заяви №1001973952101 про приєднання до цього договору (а.с. 9-10). Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщосторони в належнійформідосяглизгоди з усіхістотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, щовизначені законом як істотніабо є необхідними для договорівданого виду, а такожусітіумови, щодояких за заявою хоча б однієї із сторінмає бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до заяви №2001282001601 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 08.04.2019, з умовами якої погодився відповідач, про що свідчить наявність його власноручного підпису в ній, визначено базову відсоткову ставку, розмір щомісячних платежів, розмір комісії тощо (а.с. 13). Також, відповідно до заяви №1001973952101 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 16.09.2021, з умовами якої погодився відповідач, про що свідчить наявність його власноручного підпису в ній, визначено базову відсоткову ставку, розмір щомісячних платежів, розмір комісії тощо (а.с. 9-10). Пунктом 2.2.5 Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних, передбачено, що підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору. (а.с. 27-32). Відповідно до п. 5.1.4. Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати Банку сплачені ним кошти. Згідно п. 5.1.7. Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором. Як зазначає представник позивача, АТ «Перший Український Міжнародний Банк» свої зобов`язання перед відповідачем виконав. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняєтьсявідвідповідальності за неможливістьвиконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язанийсплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частинами першою та другою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Щодо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістомст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмі рпроцентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Встановлено, що відповідач не дотримувався умов кредитного договору, внаслідок чого станом на 01.02.2024 має заборгованістьпо кредитному договору від 08.04.2019 № 2001282001601 у розмірі 92 011,05 грн. і складається із:заборгованість за кредитом - 50 999,90 грн.; заборгованість за процентами - 41 011,15 грн. та по кредитному договору від 16.09.2021 № 1001973952101 у розмірі 82 910,16 грн. і складається із:заборгованість за кредитом - 52 692,00 грн.; заборгованість за процентами - 9,28 грн., заборгованість за комісією - 30 208,88 грн. (а.с. 39-42, 37-38). У зв`язку з порушенням відповідачем порядку сплати кредиту банком 01.02.2024 було направлено вимогу про дострокове повернення коштів, в якій було зазначено, що станом на 01.02.2024 заборгованість позивальника становить 174 921,21 грн. (а.с. 26-27). В матеріалах справи міститься Список згрупованих поштових відправлень з якого вбачається, що дана вимога була направлена на адресу відповідача у справі. Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження отримання відповідачем вимоги матеріали справи не містять. (а.с. 35-36). У зв`язку із невиконання відповідачем вимоги про дострокове повернення коштів, позивач вирішив захистити своє право в судовому порядку та звернувся до суду з цим позовом де зазначає, що станом на 01.02.2024 заборгованість відповідача за кредитними договорами становить 174 921,21 грн. Разом з тим, відповідачем надані копії квитанцій про сплату боргу за кредитними договарамивід 08.04.2019 № 2001282001601 та від 16.09.2021 № 100197395210 у загальному розмірі 30 000, 00 грн. (а.с. 79,80,86,87). Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитними договорами у розмірі 144 921,21 грн. (174 921,21 грн. - 30 000,00 грн.). У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатністьдоказів для встановленняобставин, щомаютьзначення для справи, суд вирішуєвідповідно до своговнутрішньогопереконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, щокожна сторона повинна довести тіобставини, на які вона посилається як на підставусвоїхвимогабозаперечень, крімвипадків, встановленихцим Кодексом. Відповідно до положеньст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з якихдоказ не може бути подано у зазначений строк; докази, якіпідтверджують, що особа здійснилавсізалежнівіднеїдії, спрямовані на отриманнявказаногодоказу. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду Українивід 12 червня2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процессуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторонни процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна протии України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). З огляду на вищевикладене, враховуючи досліджені судом докази, а також те, що відповідачем у добровільному порядку сплачено частково заборгованість, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не в повному обсязі виконав умови кредитного договору, отже позовні вимоги, які ґрунтуються на умовах договору та закону, підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 144 921,21 грн. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ціна позову 174 921,21 грн. = 100%, сума задоволених позовних вимог - 144 921,21 грн. = 35,5%; сума судового збору, яка була сплачена позивачем 3 028,00 грн. = 82,8%, сума судового збору яка підлягає стягненню з відповідача складає 82,8 % = 2005,75 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial