Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

Позивач КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , ТОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в обґрунтування якого зазначає, що за КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" відповідно до Розпорядження Дарницької РДА № 33 від 30.01.2015 "Про закріплення за КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва" на праві господарського відання було закріплено об`єкти комунальної власності територіальної громади міста Києва, що перебувають у сфері управління Дарницької районної у місті Києві держаної адміністрації, зокрема і будинок за адресою: [ADDRESS]. Квартира [ADDRESS] належала на праві власності відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Ковальчуком С.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 12.10.2006 року за реєстровим №4040, в період з 12.10.2006 року по 16.01.2019 року. З 17.01.2019 року право власності на вказану квартиру зареєстроване на відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи». Послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за вказаною адресою надаються позивачем на підставі Договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, який оприлюднено 14.07.2015 року у газеті "Хрещатик" № 99 (4695) та є договором приєднання відповідно до норм статті 634 Цивільного Кодексу України, та вважається акцептованим усіма споживачами, які в установленому порядку не надали заперечення щодо умов Договору. Позивач свої зобов`язання щодо утримання будинку, споруд та прибудинкових територій виконує належним чином, однак відповідачі не належно виконують свої зобов`язання по оплаті таких послуг у зв`язку із чим за період часу з 01.04.2018 року по 16.01.2019 року у відповідача [PERSON] виникла заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у розмірі 17 067,04 грн. Крім того, за період часу з 17.01.2019 року по 30.09.2022 року у відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» виникла заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у розмірі 74 695,54 грн. Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 27.02.2023 року у цивільній справі №753/14025/22, провадження №2/753/531/23 суд ухвалив позов КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м.Києва» до [PERSON] , ТОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі, стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в розмірі 17 067,04 грн. та судовий збір в розмірі 1 240,50 грн., стягнути зі ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в розмірі 74 695,54 грн. та судовий збір в розмірі 1 240,50 грн. Ухвалою суду скасоване заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27.02.2023 року у цивільній справі №753/14025/22, провадження №2-п/753/91/23, за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» до [PERSON] , ТОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача надійшло клопотання в якому вона просить суд проводити судовий розгляд без його участі та участі позивача, просить задовольнити позовні вимоги, проти прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідач, належним чином, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав, викликався до суду судовою повісткою за адресою реєстрації, однак конверт повернувся до суду без вручення адресату з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 123, 132). У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України,у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини. КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" відповідно до Розпорядження Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації № 33 від 30.01.2015 "Про закріплення за комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] на підставі Договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, який оприлюднено в газеті "Хрещатик" від 14.07.2015 N 99 (4695), який є договором приєднання відповідно до норм статті 634 Цивільного кодексу України, та вважається акцептованим усіма споживачами, які в установленому порядку не надали заперечення щодо умов Договору (а.с. 15). У відповідності до договору купівлі-продажу квартири від 12.10.2006 року, власником квартири з 12.10.2006 року був [PERSON] (а.с. 8-10). З 17.01.2019 року на підставі договору про передачу прав за іпотечними договорами від 03.04.2014 року №1658, власником квартири був ТОВ «Кредитні ініціативи», на підставі договору про передачу прав за іпотечними договорами від 03.04.2014 №1658 (а.с. 11-13). У відповідності до договору купівлі-продажу квартири від 28.02.2023 року, власниками квартири є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 75-76). Згідно розрахунку позивача, заборгованість по послугам з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період часу 01.04.2018 по 16.01.2019 у відповідача [PERSON] складає 17067,04 грн., а у відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» за період з 17.01.2019 по 30.09.2022 складає 74 695,54 грн. (а.с. 4-7). Правильність розрахунків заборгованості відповідачами не заперечувались. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами ЦК України, так і Законом України "Про житлово-комунальні послуги", а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актами, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Частиною першою статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції Закону від 24 червня 2004 року N 1875-VI) передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції Закону від 24 червня 2004 року N 1875-VI) передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень частини першої статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції Закону від 09 листопада 2017 року N 2189-VIII) споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. За правилом ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач є споживачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надавалися позивачем. Звернень з приводу ненадання або неналежного надання послуг від відповідача протягом спірного періоду не надходило. У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц міститься правовий висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таким чином, КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району міста Києва" фактично здійснювала управління вказаним житловим будинком та несла витрати по його утриманню, а відповідач не відмовлявся від житлово-комунальних послуг, отримував їх та не оплачував їх вартість, а тому наявні підстави для стягнення заявленої позивачем заборгованості (аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 02 квітня 2020 року (справа № 757/29813/17-ц). Згідно із положеннями статей 525, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що правовідносини, які передбачають обов`язок споживача оплатити фактично надані житлово-комунальні послуги та право замовника послуг вимагати відповідної плати, є за своєю правовою природою грошовим зобов`язанням, тому за прострочення його виконання підлягають застосуванню наслідки, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних від простроченої суми (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30.10.2013 у справі за № 6-59цс13). Оскільки відповідачі не виконують свої обов`язки по оплаті спожитих житлово-комунальних послуг, суд приходить до висновку про стягнення з них на користь позивача заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Щодо заперечень відповідача, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не є належним відповідачем у справі, суд зазначає наступне. За змістом статті 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Тому, неналежним відповідачем є особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона повинна відповідати за пред`явленим позовом. Як випливає зі змісту статей 51, 175 ЦПК на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень статті 51 ЦПК України та з урахуванням частини п`ятої статті 12 ЦПК України, роз`яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача. Таким чином, суд, як орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено пунктом 1 частиною першою статті 189 ЦПК та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів. Відповідно до частин першої, другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Пленум Верховного Суду України у пункті 8 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтею 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. З огляду на викладене, суд критично ставиться до посилань відповідача на те, що п. 3.3.3 договору купівлі-продажу квартири від 28.02.2003 року, нові власники квартири повинні сплатити заборгованість, яка виникла у ТОВ «Кредитні ініціативи» за несплату житлово-комунальних послуг, наданих за адресою: [ADDRESS] , оскільки у період з 17.01.2019 року по 28.02.2023 року саме ТОВ «Кредитні ініціативи» було власником квартири, а тому є споживачем комунальних послуг та належним відповідачем. Враховуючи викладене, у відповідача наявний обов`язок по сплаті сум за житлово-комунальні послуги, які надавались за вищевказаною адресою в спірний період, а саме з 17.01.2019 року по 30.09.2022 року. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачем заявлено ціну позову у розмірі 93 724,19 грн., вимоги до відповідача [PERSON] у розмірі 18 209,94 грн. становлять 19,43 % від позовних вимог, а до відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» у розмірі 75 838,44 грн. - 80,57 %. Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача у розмірі 521,48 грн. (2 684,00 грн. х 19,43 %) та з відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» у розмірі 2 162,52 грн. (2 684,00 грн. х 80,57 %). На підставі викладеного,

Outcome: approved