Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

Представник [PERSON] - адвокат Сулик Р.А. звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що шлюб між позивачкою та відповідачем розірваний. У шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] . Вказує, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Таким чином, як зазначається у позовній заяві, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий рівень позивачка одна не зможе забезпечити, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу). Враховуючи вищевикладене, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття. 22.10.2024 від представника відповідача - адвоката Школьної А.В. до суду надійшли письмові пояснення у справі, у яких вказано, що відповідач не заперечує проти задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Зазначає, що [PERSON] , будучи батьком дитини, бере активну участь у її вихованні та утриманні. Після розірвання шлюбу, проживаючи у м. Києві, більшість часу [PERSON] проживала з ним. Витрати, пов`язані з навчанням у приватній школі, харчуванням, придбанням одягу для неї, оплату за гуртки (танці) та додаткове навчання здійснював саме відповідач. Розуміючи усю відповідальність за свою дитину, її фізичний та моральний розвиток, виховання, обов`язок батьків забезпечувати належний рівень життя дитини, відповідач ніколи не відмовлявся та не відмовляється від сплати коштів на утримання своєї доньки [PERSON] . Станом на сьогодні відповідач постійно проживає у місті Львові, однак продовжує активно спілкуватися та при можливості бачитися зі своєю дитиною, неодноразово пропонував позивачці, щоб дочка проживала з ним у Львові, мотивуючи це тим, що життя у Києві є досить неспокійним та негативно впливає на дитину. Він готовий забезпечити дитині належні умови проживання у Львові, її навчання тут та надати можливості для розвитку її здібностей. Однак мати дитини категорично відмовилась від цього. Тобто усіма можливими способами, як матеріальними так і нематеріальними, навіть попри окреме проживання з донькою, відповідач намагається створити для неї найкращі умови для життя та розвитку. Навіть після того, як позивач звернулася до суду із позовом про стягнення з нього аліментів на утримання доньки, він продовжував здійснювати оплату витрат, пов`язаних з навчанням дитини, придбанням необхідних для неї інших речей. Представник позивачки у поданій позовній заяві просив проводити розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без участі сторін. Відповідач та його представник подали до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи без їх участі, щодо задоволення позову не заперечили. Оскільки відповідач визнав, пред`явлений до нього позов і визнання позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ст.206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Частиною 1 ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.08.2012 року у Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №410. Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 17.04.2018 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.12.2012 року, [PERSON] народилась [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №524. Батьками [PERSON] зазначено [PERSON] та [PERSON] . Відповідачем у справі не заперечується проживання доньки сторін [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Чинне законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ст. 7 ч. 8 СК України); а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст. 142 цього ж кодексу) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ст.7 ч. 9 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною третьою ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 3196 гривень. Положеннями статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи рівність прав та обов`язків щодо дитини як батька, так і матері, враховуючи визнання відповідачем позову у повному обсязі, а також те, що відповідач є особою молодого віку, працездатним, спростувань доводам позивачки суду таким не надано, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів слід задоволити у повному обсязі. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] , як батька неповнолітньої дитини [PERSON] слід стягувати на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання доньки, в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачка звернулася до суду з даним позовом 05.09.2024 шляхом скерування позовної заяви засобами поштового зв`язку, тому суд присуджує стягнення аліментів з відповідача починаючи з вказаної дати і до досягнення дитиною повноліття. Окрім того, відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду із відповідним позовом в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 гривень.

Outcome: approved