Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

1.Позиції сторін, процесуальні дії Адвокат Шевчук Іван Петрович, діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до фізичної особи-підприємця [PERSON] (далі - ФОП [PERSON] ) про захист прав споживачів та повернення коштів. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 05.08.2021 між позивачем та ФОП [PERSON] було укладено договір про надання послуг № 90, за умовами якого остання зобов`язалась надати освітні послуги дитині позивача, а позивач зобов`язався вчасно і в повному обсязі сплатити надані послуги. Освітні послуги мають надаватися з понеділка по п`ятницю з 07:30 год. до 19:00 год. у період з 05.07.2021 по 31.08.2022. За надання освітніх послуг в період з 05.07.2021 до 01.02.2022 позивачем було сплачено 89 817,50 грн. Послуги відповідачем були надані в повному обсязі. За надання освітніх послуг в період з 01.02.2022 по 31.08.2022 позивачем з урахуванням дисконту в розмірі 10% було сплачено авансовий платіж у розмірі 79 943,50 грн. Водночас, починаючи з 24.02.2022 відповідач припинила надавати освітні послуги, зокрема, до закінчення строку дії договору. Відповідач не повернула грошові кошти позивач у розмірі 39 315 грн. за сплаченими зобов`язаннями. Просив: стягнути з відповідача залишок заборгованості в розмірі 39 315 грн., стягнути нараховані на суму заборгованості 3% річних у розмірі 1 600,57 грн., інфляційні втрати в розмірі 4 529,19 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.; на підставі ч. 10 ст. 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання даного рішення, починаючи з 11.12.2023 та до моменту виконання цього рішення здійснювати нарахування 3% річних у даній справі за формулою (СОБ*3КДП)/КДР/100) = сума річних, де СОБ - сума основного боргу, 3 - 3% річних, КДП - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році, і стягнути отриману суму процентів з відповідача на користь позивача. 16.01.2024 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалася. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 05.06.2021 між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір про надання послуг №90, за умовами якого ФОП [PERSON] зобов`язалась надати освітні послуги [PERSON] , яка є донькою позивача, а позивач зобов`язався вчасно і в повному обсязі сплатити надані послуги. Освітні послуги мають надаватися з понеділка по п`ятницю з 07:30 год. до 19:00 год. у період з 05.07.2021 по 31.08.2022. Кожна оплата щомісячного абонементу становить 12 550 грн. Вступний внесок в сумі 5 000 грн. не пізніше 10 днів після укладення договору. Відповідно до п. 1.6 Договору від 05.06.2021 № 90 на підставі заяви Замовника та/або у випадках настання обставин, що не залежать від волі Виконавця і унеможливлюють надання послуги за місцем розташування Виконавця, Виконавець створює умови дитині Замовника всі необхідні умови для дистанційного навчання. У випадку вимушеної організації дистанційного навчання послуги вважаються наданими і підлягають оплаті згідно умов договору. Згідно з п. 4.3 Розділу 4 Договору від 05.06.2021 № 90 сторона не несе відповідальності за порушення Договору, якщо воно сталося не з її вини (умислу чи необережності). Відповідно до п. 4.6 Розділу 4 Договору від 05.06.2021 № 90 сторони не несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання обов`язків за цим Договором, якщо таке невиконання спричинене дією обставин непереборної сили (форс-мажор), що виникли після підписання Сторонами даного Договору. У цьому випадку, строк (терміни) виконання зобов`язань за цим Договором, продовжується на відповідний термін дії обставин непереборної сили. Підпунктом 4.7.2 пункту 4.7 Розділу 4 Договору від 05.06.2021 № 90 визначено, що під терміном «обставини непереборної сили» для цілей даного Договору Сторони розуміють надзвичайні події чи обставини, що не могли бути передбачені і/чи відвернені Сторонами доступними їм способами, а саме, зокрема, військові дії. Пунктом 6.10 Договору від 05.06.2021 № 90 встановлено, що у разі дострокового розірвання договору з ініціативи будь-якої із сторін, сторона-ініціатор повідомляє про намір розірвати договір іншу сторону письмово не менше ніж за 30 календарних днів до дати розірвання. Договір вважається розірваним з дати, що вказана в повідомленні. Якщо вказана дата розірвання менша ніж через 30 календарних днів, договір вважається розірваним через 30 календарних днів з моменту письмового повідомлення. Період з дати повідомлення і до дати розірвання договору підлягає повній оплаті. 30.12.2021 позивач здійснив оплату на рахунок ФОП [PERSON] у розмірі 79 943,50 грн., що підтверджується квитанцією про оплату № 121726551 від 30.12.2021. 29.07.2022 позивач направив на адресу відповідача лист-вимогу №29/07-01 від 29.07.2022, у якій просив повернути кошти за ненадані освітні послуги протягом березня-липня 2022 року у сумі 57 102 грн. 15.09.2022 відповідач направив позивачу відповідь, у якій частково задовольнила вимогу позивача в частині повернення 30 921,35 грн. за період з 24.02.2022 по 16.05.2022, протягом якого освітні послуги не надавалися. 05.12.2022 позивач направив на адресу відповідача лист-вимогу №05/12-01 від 05.12.2022, у якій просив повернути кошти за ненадані освітні послуги в період з 24.02.2022 по 31.08.2022 у сумі 39 315 грн. 19.12.2022 відповідач направив позивачу відповідь, у якій просила позивача уточнити, які пункти договору останній вважає недійсними. 3. Релевантні джерела права Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини 1 статі 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У ч. 1 ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст. 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Частиною 1 ст. 906 ЦК України передбачено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Статтею 653 ЦК України унормовано, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язаннями до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно з ч.1-3 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору. Відповідно до ч.1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з п. 17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Частиною першою ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Відповідно до частини шостої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов`язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. Відповідно до ч.1, 2, 6 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків. Виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов`язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. 24.02.2022 з 5-30 год. в Україні відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено воєнний стан. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін Суд відзначає, що позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач уклав з ФОП [PERSON] договір про надання послуг, за умовами якого остання зобов`язалась надати освітні послуги [PERSON] , яка є донькою позивача, а позивач зобов`язався вчасно і в повному обсязі сплатити надані послуги. Освітні послуги мають надаватися з понеділка по п`ятницю з 07:30 год. до 19:00 год. у період з 05.07.2021 по 31.08.2022. Кожна оплата щомісячного абонементу становить 12 550 грн. Вступний внесок в сумі 5 000 грн. не пізніше 10 днів після укладення договору. За період з 05.02.2021 по 31.01.2022 позивачем було сплачено 89 817,50 грн. та отримано послуги від відповідача в повному обсязі. За період з 01.02.2022 по 31.08.2022 позивачем з урахуванням дисконту було сплачено 79 943,50 грн. Починаючи з 24.02.2022 по 16.05.2022 надання відповідачем послуг було припинено через введення в Україні воєнного стану. Отже, припинення надання послуг, визначених договором, відбулося внаслідок настання обставин непереборної сили (форс-мажор). Відповідач повернула позивачу грошові кошти в сумі 30921,35 грн. за період з 24.02.2022 по 16.05.2022, коли вона послуги фактично не надавала, про що зазначено у позові. Крім того, як встановлено судом та стверджується у позові, відповідач повідомив позивача, що у зв`язку з військовими діями та оголошенням в Україні воєнного стану, подальше надання послуг здійснюватиметься в онлайн режимі, та зазначає що після закінчення воєнного стану, навчання буде відбуватись згідно запланованого графіку. Суд відзначає, що надання послуг повинно відбуватись у відповідності до умов укладеного договору, тобто з понеділка по п`ятницю з 07:30 год. до 19:00 год. у період з 05.07.2021 по 31.08.2022. Надання освітніх послуг в онлайн режимі умовами Договору від 05.06.2021 № 90 не передбачено, відповідні зміни до цього договору також не вносились. При цьому введення воєнного стану, як обставина непереборної сили, звільняє виконавця послуги від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання обов`язків за укладеним Договором від 05.06.2021 № 90, проте не звільняє від обов`язку повернути аванс у випадку, коли такі послуги фактично надані не були. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивач освітні послуги фактично не отримав. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 4529,19 грн, 3% річних в розмірі 1600,57 грн., суд зазначає, що інфляційні втрати та 3% річних можуть бути нараховані на суму заборгованості після набрання рішенням законної сили у цій справі, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Підстави для застосування ч. 10 ст. 265 ЦПК України відсутні, а тому в цій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з моральної шкоди в розмірі 5000 грн., суд відзначає, що позивачем не надані докази спричинення йому моральної шкоди відповідачем, а тому в цій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню. 5. Розподіл судових витрат, вирішення питання про заходи забезпечення позову Заходи забезпечення позову не застосовувались. Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (77,93%) в сумі 836,65 грн., оскільки позивач звільнений від його сплати. Щодо судових витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 5000 грн. суд відзначає наступне. Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу були надані копія ордеру серія ВК №1113517 від 11.12.2023, копія договору про надання правничої допомоги від 17.10.2023 №17.10.23, копія прибуткового ордеру № 1 від 11.12.2023 на суму 5000 грн., копія свідоцтва про право на зайняття адвокатської діяльності серія РН №1705. Таким чином, враховуючи предмет та складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, а також засад розумності, справедливості та співмірності, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правову допомогу в сумі 3896,50 грн.

Outcome: partial