Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

Позивач - Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» звернулось 30.08.2024 року до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію в розмірі 32212 гривень 68 копійок. Представник позивача заявлені вимоги мотивує тим, що відповідач є споживачкою теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , на ім`я якої відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Дану квартиру забезпечує тепловою енергією КП «Теплопостачання міста Одеси». Позивач зазначає, що відповідачка, отримує послуги з постачання з теплової енергії, оплачувала їх частково, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість у розмірі 32312,68 грн., що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 18.09.2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, однак 21.10.2024 року до суду надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи просить суд провести за його відсутності, одночасно представник вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання призначене на 23.10.2024 року не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причин неявки суд не повідомила та, відзив на позовну заяву не надала. Відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з відповіддю з відділу адресної довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Приймаючи наявне зареєстроване місце проживання відповідача, судом здійснювалось повідомлення останньої про дату, час і місце проведення судового засідання шляхом скерування судових повісток, разом з копією ухвали про відкриття провадження по справі, копією позовної заяви з додатками до неї, на вказану адресу місця проживання відповідача, яка повернута до суду без вручення з підстав відсутності адресата за даною адресою. Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Також, у відповідності до правового висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 10.05.2023 року у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Отже, відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце проведення судового засідання, однак про причини неявки суд не повідомила, як і не надала відзив на позовну заяву. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З урахуванням викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності сторін по справі, на підставі наявних документів в матеріалах справи та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 14.06.2004 року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Пучковою І.А., зареєстрованого в реєстрі за №1-2066, належить на праві спільної часткової власності 1/6 квартири [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №58113500 від 25.04.2024 року. Відповідачка по справі є споживачкою теплової енергії за адресою [ADDRESS] , що підтверджується наданою до позову копії договору про наданя послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води №2522003013 від 29.10.2019 року, укладений між нею та КП « Теплопостачання м. Одеси». На ім`я відповідачки відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , за яким обліковуються надані останній послуги з теплопостачання за вказаною адресою. У відповідності до поданого до суду розрахунку заборгованості за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритим на ім`я [PERSON] у останньої станом на 01.06.2024 року виникла заборгованість у розмірі 32212 гривень 68 копійок. З підстав невиконання відповідачем своїх зобов`язань зі сплати коштів за надані послуги з теплової енергії, позивач звернувся до суду з даним позовом. Статтею 21\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги»,\~в чинній\~редакції,\~врегульовано надання\~послуг з\~постачання\~теплової\~енергії,\~відповідно\~до\~якої одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти споживачів для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, з урахуванням перерв, визначених\~статтею 16\~цього Закону. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Органи, уповноважені законом встановлювати порядки (методики) формування тарифів на транспортування, постачання теплової енергії, визначають особливості врахування в тарифах на теплову енергію для споживача витрат на утримання та обслуговування теплових пунктів (індивідуальних та центральних) з метою недопущення подвійної компенсації споживачами таких витрат. Тарифи на комунальну послугу з постачання теплової енергії, що виробляється суб`єктом господарювання за допомогою систем автономного теплопостачання, визначаються та встановлюються органом, що регулює діяльність такого суб`єкта господарювання, окремо для кожного багатоквартирного будинку, обладнаного такою системою автономного теплопостачання, як сума тарифів на виробництво та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Пунктом 5 частини 2 статті 7 вказаного Закону передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Пунктом 3 Розділу VI Прикінцеві та Перехідні положення вказаного Закону встановлено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Відповідно ст.\~68\~ЖК України,\~наймач зобов`язаний\~своєчасно\~вносити\~квартирну\~плату\~та\~плату\~за комунальні\~послуги. \~Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Встановлення тарифів є компетенцією відповідних органів влади та місцевого самоврядування. Статтею 162 ЖК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартину плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до пп. 5 п. 45 «Правил надання послуги з постачання теплової енергії і\~типових договорів\~про надання\~послуги з\~постачання теплової\~енергії»,\~затверджених Кабінетом\~Міністрів України (постанова від 21.08.2019 року №830)\~індивідуальний споживач\~зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором. У відповідності до положень статті 319 ЦК України, власність зобов`язує. Відповідно до статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зазначене положення кореспондується частиною 3 статтею 12 ЦПК України. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~статті 89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що\~ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному\~та\~безпосередньому дослідженні\~наявних\~у справі\~доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність\~кожного\~доказу окремо,\~а\~також\~достатність і\~взаємний\~зв`язок\~доказів у\~їх\~сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приймаючи викладене та надаючи оцінку наданим до суду доказам, судом встановлено, що позивач є належним постачальником послуг з теплової енергії до належної відповідачеві на праві спільної часткової власності квартири [ADDRESS] , споживачем яких є [PERSON] . Внаслідок не належного виконання зобов`язань зі сплати коштів за надані послуги з теплової енергії, у відповідачки виникла заборгованість станом на 01.06.2024 року у розмірі 32212,68 грн. Вказаний розрахунок не спростований відповідачем, а відтак приймається в якості належного доказу. У відповідності до наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачкою частково здійснювалась сплата коштів за надані послуги, однак не в повному обсязі. За наслідком чого, суд вважає підтвердженим факт, що між КП «Теплопостачання міста Одеси» та споживачкою\~ [PERSON] , на ім`я якої відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , існують договірні відносини з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , про що додатково свідчать вчинені споживачем дій, що засвідчують її бажання укласти договір, а саме фактом споживання теплової енергії та частковою сплатою коштів за ці послуги. Доказів на підтвердження сплати вказаної суми заборгованості, відповідачем в порушення вимог\~ст. 81 ЦПК України до суду не надано, як і доказів надання послуг в неналежній якості. На підставі вищевикладеного, приймаючи, що в порушення вищезазначених приписів закону, відповідачем несвоєчасно та не у повному обсязі сплачувались кошти за надані послуги з постачання теплової енергії, суд вважає доведеним належними доказами, що заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги з теплової енергії станом на 01.06.2024 року становить у розмірі 32212,68 грн. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. \~Відповідно до\~\~\~ст.\~263\~ЦПК\~України\~судове рішення\~повинно\~ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства\~права,\~бути\~законним\~і обґрунтованим. \~Законним\~є\~рішення,\~ухвалене\~судом\~відповідно до\~норм\~матеріального\~права із\~дотриманням\~норм\~процесуального права. \~Судове\~рішення\~має\~відповідати завданню\~цивільного\~судочинства,\~визначеному\~цим\~Кодексом. \~При\~виборі\~і\~застосуванні норми\~права\~до\~спірних правовідносин\~суд\~враховує\~висновки щодо\~застосування\~відповідних\~норм права,\~викладені\~в\~постановах Верховного\~Суду \~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При ухваленні рішення, судом враховується, що Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону, відповідачем несвоєчасно та не у повному обсязі сплачувались надані послуги за постачання теплової енергії, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з теплової енергії, станом на 01.06.2024 року, у розмірі 32212 гривень 68 копійок. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи задоволення позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають у відшкодування витрат зі сплати останнім судового збору 3028,00 грн. При вищевикладених обставинах та

Outcome: approved