Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

У лютому 2024 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно їх дочки [PERSON] , [INFO] . Стягнути із [PERSON] , [INFO] , на його користь аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.02.2024 року до 26.12.2027 року. Стягнути із [PERSON] , [INFO] , на його користь аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.02.2024 року до 26.12.2027 року. Передати дитину [PERSON] , [INFO] діду [PERSON] , встановити піклування над неповнолітньої [PERSON] . [INFO] та призначити піклувальником [PERSON] . Вимоги мотивує тим, що [PERSON] є дочкою позивача, яка від шлюбу з [PERSON] має дочку [PERSON] . Вказує, що [PERSON] після народження дочки відмовився брати участь у її вихованні та утриманні, а [PERSON] веде асоціальний спосіб життя, з дочкою не спілкується, не приймає участі у вихованні і утриманні. Зазначає, що виховання [PERSON] займається позивач, який є її дідом. За вказаного, звернувся до суду із даною позовною заявою. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.02.2024 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання. За клопотанням позивача ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.03.2024 року витребувано від Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відносно їх дочки [PERSON] , [INFO] . На виконання вимог ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда 08.07.2024 року від Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради надійшов висновок. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.07.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідачі до суду не з`явились, повідомлялись судом про час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі, правом подачі відзиву не скористались. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради в судове засідання надав заяву, в якій просив провести судове засідання у його відсутності, висновок органу опіки та піклування підтримав. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, із наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За нормами ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області. Відповідно до свідоцтва про зміну імені від 05.04.2011 року серія [NUMBER] [PERSON] змінила ім`я на [PERSON] . Згідно з довідкою комунального закладу «Ліцей «Науковий» Кропивницької міської ради» від 25.01..2024 р. № 75, дитина [PERSON] проживає з дідом [PERSON] , який здійснює виховання онуки. Батьки [PERSON] та [PERSON] , участі вихованні доньки не беруть, успіхами Єлизавети не цікавляться, до закладу не з`являлись. Як вбачається з висновку виконавчого комітету Кропивницької міської ради, орган опіки та піклування Кропивницької міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 28.06.2024 року, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку органу опіки та піклування Кропивницької міської ради на засідання комісії з питань захисту прав дитини, дитина [PERSON] в бесіді з працівниками управління з питань захисту прав дітей повідомила, що не заперечує проти позбавлення батьків [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неї. Єлизавета пояснила, що батька не пам`ятає, мати тривалий час проживає окремо, її життям не цікавиться, допомоги не надає. Відповідач [PERSON] надав нотаріально посвідчену заяву, в якій повідомив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON] . Крім того, в матеріалах справи наявна заява відповідача [PERSON] , яка посвідчена приватним нотаріусом В.О. Малогон., зареєстрована в реєстрі № 82 про те, що [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його дочки [PERSON] , [INFO] . Також до матеріалів справи долучена заява відповідача [PERSON] яка посвідчена приватним нотаріусом Яценко Я.В. та зареєстрована в реєстрі № 1623, згідно якої [PERSON] не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо її дочки [PERSON] , [INFO] . Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до статті 9 Конституції України визначено, що у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитині забезпечується такий захист i піклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За приписами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. За ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В абзаці 2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Встановлено, що матеріали справи не мають жодного доказу піклування відповідачами про фізичний і духовний розвиток дитини, її матеріальне забезпечення, медичний догляд, необхідне спілкування із дочкою та створення інших умов для її нормального розвитку. Таким чином суд, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності та, враховуючи при цьому, що відповідачі належним чином не виконували своїх обов`язків по вихованню дитини та її матеріальному забезпеченню, самоусунулися від виховання дочки, вважає, що є достатньо підстав для позбавлення їх батьківських прав. Згідно статті 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно , з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому, суд вважає, що і вимога позивача про стягнення із відповідачів аліментів на утримання неповнолітньої є обґрунтованою та законною. Разом з цим, суд зазначає, що згідно ст.243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно ч.3 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З аналізу наведених норм вбачається, що питання щодо встановлення опіки над малолітньою дитиною вирішується судом у разі, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування і за поданням органу опіки та піклування. Згідно ст.1 ЗУ «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування «діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з , зокрема, позбавленням їх батьківських прав, статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, - визначене відповідно до законодавства становище дитини, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування; За ст.5 цього Закону, за умови втрати дитиною батьківського піклування відповідна служба у справах дітей зобов`язана протягом двох місяців підготувати комплект документів, який підтверджує набуття дитиною статусу дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування. Статус дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, надається відповідно до законодавства. Порядок здійснення повноважень органом опіки та піклування в даному напрямку визначено Постановою КМУ № 866 від 24.09.2008 року. Згідно п.п.21,22,24,35,42 даної Постанови, якою затверджено Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини для надання дитині статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, служба у справах дітей за місцем походження дитини протягом двох місяців повинна зібрати необхідні документи (свідоцтво про народження дитини та документи, що засвідчують обставини, за яких дитина залишилась без батьківського піклування). Рішення про надання статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, приймається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської чи районної у місті ради за місцем походження такої дитини за поданням служби у справах дітей. Статус дитини, позбавленої батьківського піклування, надається дітям: 1) батьки яких позбавлені батьківських прав, що підтверджується рішенням суду. Після встановлення статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради за місцем походження такої дитини вживає вичерпних заходів до влаштування її в сім`ю громадян України (усиновлення, під опіку, піклування, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу). До медичних, навчальних, виховних закладів, інших закладів або установ, в яких проживають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, незалежно від форми власності та підпорядкування дитина може бути влаштована в разі, коли з певних причин немає можливості влаштувати її на виховання у сім`ю. Опіка, піклування над дитиною встановлюється рішенням районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради за наявності документів, зазначених у пункті 40 цього Порядку, або судом. В даному випадку, неповнолітня [PERSON] ще не набула статусу - дитини позбавленої батьківського піклування у встановленому порядку, а тому вимоги позивача щодо призначення його опікуном неповнолітньої онуки є передчасними та задоволенню не підлягають . У відповідності до ст. 141, 430 ЦПК України, суд стягує з відповідачів з кожного по 1 211,20 грн. судового збору на користь держави, по 605,60 грн. судового збору на користь позивача, рішення в частині стягнення аліментів підлягає виконанню негайно, але у межах платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial