Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

Представник ТОВ «Бізнес Позика» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання кредиту №486877-КС-001 від 18.01.2024 року у розмірі 106 155,92 грн. та судові витрати у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18.01.2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладений договір №486877-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позивачем 18.01.2024 року направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір №486877-КС-001 про надання кредиту. 18.01.2024 року [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 486877-КС-001 на умовах, визначених офертою. Зі своєї сторони позивач направив відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-9905, на номер телефону [NUMBER] (що зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), який боржником було введено/відправлено. Отже, 18.01.2024 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №№ 486877-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». За умовами договору кредиту ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 29 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1.14918207 процентів за кожен день користування кредитом. Пунктом 2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту відповідно до графіку платежів. Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 29 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника .До теперішнього часу відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, а лише частково сплатила кошти за договором. Відповідно до Розрахунку заборгованості за договором №486877-КС-001 відповідач на виконання умов договору здійснила часткову оплату за договором на загальну суму 6 280 грн. Зважаючи на ті обставини, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у неї станом на 25.07.2024 року утворилась заборгованість у розмірі 106 155,92 грн, що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту -25 667,40 грн; суми прострочених платежів по процентах - 77 419,62 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 3 068,90 грн.. Ухвалою суду від 19.08.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглянути справу за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення судового засідання або розгляд справи у її відсутність до суду не надходило, відзив на позов до суду не подала. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. 18.01.2024 року ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладений договір № 486877-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку визначеному ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до договору Кредитодавець надав Позичальнику грошові кошти в розмірі 29 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Пунктом 2.3 договору про надання кредиту №169761-КС-008 передбачено, що строк кредиту 24 тижні, процентна ставка в день 1,14918207, фіксована, комісія за надання кредиту 4 350 грн, загальний розмір наданого кредиту 29 000 грн, термін дії договору до 04.07.2024 року. Орієнтована загальна вартість наданого кредиту 75 360 грн. Орієнтована річна процентна ставка 9140,13 процентів. На виконання умов договору позивачем було перераховано 29 000 грн. на банківську карту відповідача. Разом з тим, в порушення умов договору, у визначені договором строки відповідачем сума кредиту повернута не була, у зв`язку з чим, у останньої, відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 25.07.2024 року утворилась заборгованість у розмірі 106 155,92 грн, що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту -25 667,40 грн; суми прострочених платежів по процентах - 77 419,62 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 3 068,90 грн.. Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1ст. 638 ЦК України). За правилами ч. 1ст.205ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За змістом ст.ст.626,628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1ст.1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 1046 ЦК України унормовано, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Приписами ст.ст.525,526ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст.625ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. У зв`язку з викладеним, вимоги позивача щодо стягнення 25 667,40 грн. суми прострочених платежів по тілу кредиту та 77 419,62 грн. суми прострочених платежів по процентах обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, позивач також просить стягнути з відповідача заборгованість за комісією в сумі 3 068,90 грн. Стаття 1054 ЦК України містить лише загальні норми щодо кредитування. В той же час, в ч. 3 ст. 1054 ЦК України визначено, що особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Таким законом у даному випадку є Закон України «Про споживче кредитування» яким сторони керувались, укладаючи та виконуючи в подальшому Договір про надання кредиту. За загальним правилом в такому випадку у разі конкуренції норм загального законодавства (ЦК України) та спеціального законодавства (Закон України «Про споживче кредитування») у правовідносинах між учасниками цивільних правовідносин мають застосовуватись саме норми спеціального законодавства (Закону України «Про споживче кредитування»). Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право позивача (як кредитодавця) на встановлення комісії за надання кредиту за Договором про надання кредиту. Також, комісія за надання кредиту передбачена в п.2.5 договорі про надання кредиту №486877-КС-001 року, який був підписаний відповідачем, що свідчить про обізнаність останньої щодо включення комісії «за надання кредиту» до загальних витрат за Договором про надання кредиту. Приймаючи до уваги викладене суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved