Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

У вересні 2024 року [PERSON] , яка діє через свого представника [PERSON] , звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, з позовом в якому просить скасувати арешт нерухомого майна, шляхом виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: запису № 3658514, зареєстрованого 29.08.2006 Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою, на підставі постанови ДВС у м.Біла Церква вх. № 3669/2-41, 29.08.2006;\~ запису № 5485795, зареєстрованого Другою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою, на підставі постанови ДВС у м.Біла Церква вх. 993,\~ 14.08.2007. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13.06.2005 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно умов якого [PERSON] надала в борг позивачу грошові кошти у розмірі 3500,00 грн, які позивач зобов`язувалась повернути до 28.06.2005. У зв`язку з невиконанням [PERSON] боргових зобов`язань за договором позики, [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості, та заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , належну на праві власності [PERSON] . Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.08.2006 було забезпечено позов [PERSON] та накладено арешт на зазначене нерухоме майно. [PERSON] звернулась до відділу ДВС із заявою про накладення арешту на підставі ухвали суду від 10.08.2006, у зв`язку з чим відділом ДВС було винесено постанову серії АА №112984 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.08.2006. За результатами розгляду справи № 2-4767/2006, 27 жовтня 2006 року було ухвалено рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення з [PERSON] боргу у розмірі 3450 грн та 51 грн судового збору. Після набрання рішенням законної сили [PERSON] звернулась до відділу ДВС з метою його примусового виконання, та в ході виконавчих дій було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.08.2007, якою накладено арешт на усе майно належне [PERSON] . Наприкінці 2007 року на початку 2008 року [PERSON] повернула борг [PERSON] у повному обсязі, у зв`язку з чим було закінчено виконавче провадження. Позивач вважала, що обтяження з її нерухомого майна були зняті, однак у червні 2024 року під час підготовки документів для продажу земельної ділянки, належної позивачу, виявилось, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявні два записи про обтяження нерухомого майна: реєстраційний номер обтяження № 3658514,\~ реєстраційний номер обтяження № 5485795. Позивач зазначає, що арешт нерухомого майна, накладений органом виконавчої служби у 2006-2007 роках, у межах виконавчих проваджень, які завершені, перешкоджає позивачу розпоряджатись своїм майном. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 24.09.2024 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи (а.с. 36-37). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, 24.10.2024 представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. 24.10.2024 [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, а також направила відзив на позовну заяву, в якому зазначено про відсутність майнових претензій до позивача, оскільки заборгованість була погашена не пізніше 2008 року. Відповідач вказала, що зверталась до відділу ДВС із повідомленням про повернення коштів, у зв`язку з чим виконавче провадження про стягнення боргу з [PERSON] було завершене, однак їй невідомо про подальше існування арештів на майно боржника. Відповідач позов визнає, просить його задовольнити, не покладати судові витрати на відповідача. Третя особа Білоцерківський\~ відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) в судове засідання свого представника не направили, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, жодних заяв, клопотань суду не подали. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.10.2006 по справі № 2-4767/2006 задоволено позов [PERSON] , стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 3450 грн, а також стягнуто на користь держави держмито у сумі 51 грн (а.с. 11-12). Відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 112984 від 16.08.2006, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у м.Біла Церква при примусовому виконанні ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.08.2006 про забезпечення позову, накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] (а.с. 16). Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.08.2007, державний виконавець\~ відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Гаєва М.І., під час примусового виконання виконавчого листа № 2-4767, виданого 27.10.2006 Білоцерківським міськрайонним судом,\~\~ наклала арешт на 2/5 частин квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] (а.с. 17). Згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] є власником 2/5 частин квартири [ADDRESS] . Як вбачається з інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за параметрами пошуку " [PERSON] ", наявні два записи про обтяження: - реєстраційний номер обтяження № 3658514; тип обтяження: арешт нерухомого майна; зареєстровано: 29.08.2006 16:36:31 за № 3658514, реєстратором: Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: постанова вх. № 3669/2-41, 29.08.2006, ДВС у м.Біла Церква; об`єкт обтяження: квартира, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] ; заявнки: ДВС у м.Біла Цекрва; - реєстраційний номер обтяження № 5485795; тип обтяження: арешт нерухомого майна; зареєстровано: 15.08.2007 10:11:06 за № 5485795 реєстратором: Друга Білоцерківська міська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: постанова вх. № 993, 14.08.2007, ДВС м. Біла Церква, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно; власник: [PERSON] ; заявник Друга Білоцерківська міська державна нотаріальна контора (а.с. 13-14). З відповіді Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ) від 25.07.2024 вих. № 149933 на звернення [PERSON] , вбачається, що у зв`язку із знищенням архівних справ після закінчення трирічного терміну їх зберігання, неможливо встановити чи однозначно ідентифікувати номер виконавчого провадження при примусовому виконання якого накладався арешт, а також повідомили, що частиною 4 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено вичерпний перелік підстав, які передбачають зняття виконавцем арешту з усього майна боржника, відповідно до ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (а.с. 18). Позивачем також надано витяг з автоматизованої системи виконавчих проваджень, з якого вбачається, що усі виконавчі провадження, в яких боржником значилась [PERSON] , завершені (а.с. 19). При\~ вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Підстави та порядок зняття арешту при виконанні рішень суду визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII). Згідно частин першої, другої статті 40 Закону № 1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно з ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Положеннями ч.ч. 4, 5 цієї статті передбачено, що підставами для зняття державним виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову, 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Існування арешту майна, який був накладений державним виконавцем дозволяв би ДВС ефективно здійснювати дії щодо реального виконання рішення суду. При цьому,\~ існування арешту майна, накладеного державним виконавцем має чітко окреслені граничні строки з прийняття відповідної постанови про накладення арешту до завершення виконавчого провадження. Згідно п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року № 2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. В даному випадку, позивач позбавлений можливості звертатися до суду зі скаргою\~ в порядку ст. 447 ЦПК України, оскільки, як було встановлено судом, арешт на майно [PERSON] було накладено в межах розгляду судової справи № 2-4767/2006, та обтяження № 3658514 зареєстровано з метою забезпечення позову по справі (справа знищена, ухвала про забезпечення позову не збереглася), а обтяження № 5485795 було зареєстровано вже в ході здійснення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-4767/2006, за постановами відділу ДВС, але згідно відповіді Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області неможливо встановити чи однозначно ідентифікувати номер виконавчого провадження при примусовому виконання якого накладався арешт, у зв`язку із знищенням архівних справ після закінчення трирічного терміну їх зберігання. Відповідач [PERSON] , в інтересах якої було накладено арешти, жодних претензій до [PERSON] не має, зазначила про виконання вказаного рішення суду, відсутність заборгованості. В даному випадку, суду підтверджено, що виконавче провадження в рамках якого було накладено арешт на майно, не існує, стягувач не має жодних претензій до позивача. Разом з тим, згідно частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили (є редакції Закону № 2518-ІХ від 15.08.2022). Тому належним способом захисту прав позивача є припинення обтяження речового права на нерухоме майно. За ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.2 ст.16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Враховуючи наявність обтяження на майно та неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про необхідність захисту права позивача шляхом скасування такого обтяження, оскільки позовні вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Збереження арештів, накладених державними виконавцями з метою виконання судового рішення, за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном боржника (постанова Верховного Суду 28 серпня 2024 року по справі № 947/36027/21) При цьому, суд враховує позицію відповідача у даній справі, яка позов визнала. Згідно з вимогами ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.\~\~\~\~ Відповідно до ст.10, ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~\~ Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому аналізуючи вищенаведені положення законодавства та встановлені по справі обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Позивач не ставить вимогу про відшкодування судових витрат. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved