Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

У липні 2024 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 11 березня 2021 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду у справі № 607/3704/24 від 19 березня 2024 року. У даному шлюбі в колишнього подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою. Позивачка стверджує, що відповідач [PERSON] не бере участь у матеріальному забезпеченні доньки. Усі витрати на дитину [PERSON] несе самостійно. Коштів позивачки недостатньо для забезпечення неповнолітній дочці належного рівня життя, для її фізичного, інтелектуального, духовного розвитку, забезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням дитини. Однак проживання дитини з одним із батьків не звільняє іншого від права спілкування з дитиною та обов`язку виховувати дочку, піклуватися про неї та матеріально забезпечувати. Позивачка вважає, що з урахуванням віку дитини і її потреб, молодого та працездатного віку відповідача, достатнього матеріального становища, наявності доходів, [PERSON] може працювати та забезпечувати потреби своєї дитини на належному рівні. Ухвалою судді від 03 липня 2024 року відкрито провадження у справі № 607/14345/24. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 19 серпня 2024 року через підсистему «Електронний суд» до суду надійшов відзив [PERSON] , який в інтересах відповідача подала адвокатка Сампара Н. М., обґрунтований тим, що заявлений позивачкою розмір аліментів є більшим ніж найменший можливий, який передбачений чинним законодавством на утримання однієї дитини, а тому доцільність стягнення такого розміру аліментів потребує доведення належним чином. [PERSON] приймає активну участь у спілкуванні та вихованні своєї доньки [PERSON] , [INFO] , щотижня відповідач навідувався до своєї доньки за місцем її проживанням, приносив гостинці, а також продукти та інші речі, які були необхідні для малолітньої дівчинки в такому віці. Також [PERSON] неодноразово здійснював перекази грошових коштів на рахунок [PERSON] , для утримання спільної малолітньої доньки. Відповідач не проходить службу в Збройних Силах України у зв`язку із незадовільним станом здоров`я, як наслідок не має стабільної заробітної плати. Крім цього, на утриманні [PERSON] , з 16 жовтня 2013 року знаходиться його мати [PERSON] , яка є пенсіонером по інвалідності ІІІ групи за загальним захворюванням, дана пенсія призначена довічно. Тому виходячи з усього вище наведеного, відповідач розуміючи, що він як батько [PERSON] , [INFO] , зобов`язаний її утримувати, готовий сплачувати аліменти в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини від свого заробітку (доходу), але не менше 50 % (п`ятдесяти відсотків) прожиткового мінімуму для дитини та не більше 10-ти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення і до повноліття дитини. Також [PERSON] просить судові витрати на правничу допомогу, понесені відповідачем у розмірі 10\~000,00 грн, покласти на позивачку. 27 серпня 2024 року через підсистему «Електронний суд» до суду надійшла відповідь на відзив позивачки [PERSON] , яку в її інтересах подав адвокат Недокус В. І. В обґрунтування цієї заяви по суті представник позивачки покликається на те, що відповідач не довів неможливість сплати аліментів на утримання спільної дитини у визначеному позивачкою розмірі 1/3 частини від усіх доходів [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду із позовною заявою та до досягнення дитиною повноліття. Відповідач суперечить своїм твердженням про неможливість сплачувати аліменти в такому розмірі долучаючи квитанції про переказ коштів на додаткові витрати по утриманні спільної дитини та, на момент подання відзиву на позовну заяву, ним понесені витрати на правову допомогу в сумі 10 000,00 грн у даній справі. Усі ці факти підтверджують платоспроможність платника аліментів, розмір аліментів може змінюватись відповідно до ст. 192 СК України. Щодо витрат на правничу допомогу, то сторона позивача вважає їх необґрунтованими, не підтвердженими належними і допустимим доказами. Таким чином, враховуючи вище викладене, позивачка просить суд позовні вимоги задовольнити, та відмовити у стягненні судових витрат на правову допомогу з позивача за необґрунтованістю. 02 вересня 2024 року через підсистему «Електронний суд» до суду надійшли заперечення відповідача [PERSON] , подані адвокаткою Сампарою Н. М., яка обґрунтовуючи заперечення покликається на те, що квитанції, які додані до відзиву та з яких вбачається, що [PERSON] надавав грошові кошти своїй малолітній дитини вказують про участь у матеріальному забезпечення дитини, але аж ніяк не про можливість останнього надавати нерозмірні суми для утримання своєї дитини. Більше цього, суми які надсилав [PERSON] , які становлять від 2 000 до 3 000 гривень, раз в місяць значно менші, ніж 1/3 (одна третя) частини від усіх доходів Відповідача. Стан здоров`я [PERSON] не є задовільним, як наслідок він не має стабільної заробітної плати. [PERSON] не володіє жодним нерухомим майном, за відповідачем також немає зареєстрованих транспортних засобів. Таким чином, сторона відповідача визнає позов частково у розмірі, 1/4 (однієї четвертої) частини від свого заробітку (доходу), але не менше 50 % (п`ятдесяти відсотків) прожиткового мінімуму для дитини та не більше 10-ти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення і до повноліття дитини. Також відповідач просить судові витрати понесені ним у розмірі 10\~000,00 грн покласти на позивача. 21 жовтня 2024 року представник позивачки [PERSON] адвокат Недокус В. І. подав до суду заяву про зменшення позовних вимог та просив стягнути з відповідача [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. 21 жовтня 2024 року через підсистему «Електронний суд» до суду надійшла заява відповідача [PERSON] , яку в його інтересах подала адвокатка Сампара Н. М., про визнання заяви про зменшення позовних вимог, яку сторона відповідача просила задовольнити. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Недокус В. І. у судове засідання не з`явилися, проте у відповіді на відзив, просили проводити розгляд справи у відсутності сторони позивача. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокатка Сампара Н. М. у судове засідання не з`явилися, проте у заяві про визнання зменшених позовних вимог, просила проводити розгляд справи у відсутності сторони відповідача, зменшені позовні вимоги визнали та просили задовольнити. Частини 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначають, що відповідач може визнати позов на будьякій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18 серпня 2021 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), [PERSON] , народилася [INFO] у сім`ї [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/3704/24 від 19 березня 2024 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 11 березня 2021 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що зроблено відповідний актовий запис № 312 розірвано. Згідно довідки про склад сім`ї № 6, виданої 19 червня 2024 року ТНТУ ім. Івана Пулюя, за адресою: м. Тернопіль, вул. Мирона Тарнавського, 7-А (гуртожиток) зареєстровані [PERSON] та її донька [PERSON] . За встановлених обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII від 27 лютого 1991 року, Державиучасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 2 ст. 181 СК України). Частиною 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32)\~доведені\~стягувачем\~аліментів витрати\~платника\~аліментів,\~у\~тому\~числі на\~придбання\~нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено\~джерело\~походження коштів;\~4)\~інші обставини,\~що\~мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку\~дитини.\~Мінімальний\~розмір\~аліментів на\~одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму\~для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що у 2024 році прожитковий мінімум дітей віком до 6 років 2563 гривні. Суд встановив, що у колишнього подружжя, яке має статус сторін у цій справі, народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю. Позивачка забезпечує дитину всім необхідним, оскільки відповідач надає матеріальне допомогу на забезпечення дочки не регулярно, що вбачається із наданих ним платіжних документів. Водночас, [PERSON] є працездатним, допомагає матері, яка вже є пенсійного віку. Відповідач має проблеми зі здоров`ям, що підтверджується наданими до відзиву довідками, виписками, а тому при визначенні розміру аліментів судом береться до уваги стан здоров`я останнього. Водночас, суд також враховує визнання відповідачем зменшених позовних вимог. З урахуванням вищенаведених положень законодавства, встановлених обставин справи, виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати їх спільну дитину, суд доходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову 01 липня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів. Суд вважає, що менший розмір аліментів не буде достатнім для належного виховання та утримання дитини та забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави. Враховуючи зміст наведених норм процесуального закону та ст. 4 Закону України «Про судовий збір», визнання позову відповідачем яке було підтримане позивачем, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Outcome: approved