Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із даним позовом, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , вказуючи при цьому, що батько дитини, [PERSON] , реєстрації свого місця проживання чи постійного місця мешкання не має, з дитиною спільно не проживає та матеріально не допомагає, внаслідок чого згоден на позбавлення його батьківських прав. Додавала, що мати дитини, [PERSON] , підтвердила, що її син [PERSON] знаходиться з його старшою сестрою, [PERSON] , в Польщі, при цьому не погоджуючись на позбавлення її батьківських прав відносно сина. Крім того проводилось досудове розслідування у кримінальному проваджену № 12024041730000484 від 01.04.2024 року за ознаками ст. 126-1 КК України за вчинення з боку матері дитини, [PERSON] , домашнього насильства стосовно неповнолітнього [PERSON] , в рамках якого дитину визнано потерпілим за досудовим розслідуванням №12024041730000484 від 01.04.2024 року. На обліку в управлінні праці та соціального захисту населення [PERSON] та [PERSON] не перебувають та допомогу на дитину в Пенсійному фонді України не отримують. При цьому [PERSON] є учнем Криворізької гімназії № 68 Криворізької міської ради, який мешкав разом із матір`ю по [ADDRESS] , за повідомленням якої вказано, що [INFO] з матір`ю у [PERSON] стався конфлікт, у результаті якого мати вилила йому в обличчя окріп, [PERSON] намагався вийти з квартири, але мати його не випускала. Коли [PERSON] вдалося вийти, то він по дорозі в громадському транспорті відчув себе погано, втративши свідомість та йому була викликала швидка допомога, яка його доставила до лікарні через опіки 1-2 ступеню, де [PERSON] , [INFO] , знаходився на стаціонарному лікуванні в дитячому хірургічному відділенні з діагнозом: опік окропом І-ІІ стадії шиї, обличчя 6% (3%) поверхні тіла. Відповідно до листа Криворізького міського центру соціальних служб від 13.05.2024 року [PERSON] із сином [PERSON] , [INFO] , проживали за адресою: [ADDRESS] , де умови проживання були незадовільні, бо відсутнє електропостачання, помешкання потребує генерального прибирання, обмежений запас продуктів харчування, а під час зустрічі з`ясовано, що у матері виникають труднощі з вихованням неповнолітнього [PERSON] , де за актом обстеження умов проживання від 03.04.2024 року умови для проживання такої дитини не створено, оскільки у квартирі недостатня кількість необхідних меблів та обмежений запас продуктів харчування, а для дитини не виділено окрему кімнату, відсутні окреме ліжко та куток для навчання. Зараз неповнолітній [PERSON] тимчасово влаштований в сім`ю [PERSON] за наказом служби у справах дітей виконкому Покровської районної в місті ради від 15.04.2024 року № 128. Враховуючи викладене, за висновком виконкому Покровської районної в місті Кривому Розі ради через не належне виконання батьківських обов`язків відповідачами, як батьками неповнолітнього [PERSON] , просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно сина, [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з [PERSON] та [PERSON] з кожного аліменти на користь законного представника дитини на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. У судовому засіданні представник позивача, Козаченко І. В. , на задоволенні позову наполягала, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві до суду, додаючи, що батьки неповнолітнього [PERSON] ухились від виконання своїх батьківських обов`язків, допустивши поведінку, що призвела до отримання тілесних ушкоджень дитини, не реагували на заходи впливу, самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків. Отже, просила суд задовольнити заявлені вимоги повністю, що відповідатиме інтересам неповнолітнього [PERSON] . Відповідачі, [PERSON] та [PERSON] , в судове засідання повторно не з`явились з невідомих суду причин, будучи при цьому повідомленими про час та місце розгляду справи належним чином. Виходячи з положень ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що підстави для відкладення розгляду справи відсутні, то суд зі згоди представника позивача вирішив справу за відсутності відповідачів. Дослідивши письмові докази, допитавши неповнолітнього [PERSON] , суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Так суд встановив, що згідно зі свідоцтвом про народження, виданим 5 червня 2009 року Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 632 від 5 червня 2009 року, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON] . На підставі свідоцтва про шлюб, актовий запис № 250 від 13 червня 2024 року, виданого 13 червня 2024 року Покровським відділом ДРАЦС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружились, внаслідок чого дружині було присвоєно прізвище [PERSON] . Натомість, відповідно до заяви [PERSON] , [INFO] , від 22 травня 2024 року останній просив суд позбавити батьківських прав відносно нього батьків, [PERSON] та [PERSON] , вказуючи, що батьки ухиляються від виконання покладених на них батьківських обов`язків. У судовому засіданні неповнолітній [PERSON] через відео конференцію пояснив, що по [ADDRESS] його мати [PERSON] у присутності батька [PERSON] облила його окропом, застосовуючи також до нього насильство, внаслідок чого він потрапив до лікарні, де мати його навіть не провідувала, натомість, погрожуючи йому в смс. Таким чином повністю підтримав позовні вимоги органу опіки та піклування щодо необхідності позбавити батьківських прав його мати та батька зі стягненням із них аліментів, оскільки батьки зловживають спиртними напоями, його життям та здоров`я не цікавляться, тривалий час залишаючи його одного без їжі та грошей, внаслідок чого він був вимушений жити у знайомих. Зараз він мешкає у родині своєї старшої сестри, [PERSON] , в Польщі, від якої в матеріалах справи мається заява останньої, де вона підтримує вимоги [PERSON] та підтверджує, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , мешкає разом із нею в Польщі. Також в матеріалах справи мається заява батька неповнолітнього [PERSON] , [PERSON] , де останній вказував, що він не має постійного місця проживання, не забезпечує свого сина, [PERSON] , матеріально, з яким разом не живе, внаслідок чого проти позбавлення його батьківських прав відносно сина не заперечував. Натомість, у справі наявна заява [PERSON] , яка заперечувала проти позбавлення її батьківських прав відносно сина, [PERSON] . Однак судом було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] жодної допомоги на утримання [PERSON] , [INFO] , ані в Управлінні праці та соціального захисту населення та в Управлінні Пенсійного фону України не отримують, що підтверджується відомостями таких закладів від 24 квітня 2024 року та від 6 травня 2024 року відповідно. За фактом отримання [PERSON] , 2009 р. н., тілесних ушкоджень 19 березня 2024 року представники Криворізької гімназії № 68 КМР звернулись 20 березня 2024 року до правоохоронних органів та служби у справах дітей. Відповідно до інформації від 28 березня 2024 року КНП «Криворізька міська лікарня № 16» КМР, що підтверджується випискою з медичної карти хворого, протягом 19 березня 2024 року - 1 квітня 2024 року [PERSON] , [INFO] , перебував на лікуванні в хірургічному відділенні з опіками окропом І-ІІ стадії обличчя, за час перебування якого в медичному закладі здоров`ям дитини батьки не цікавились. За інформацією Криворізького міського центру соціальних служб від 13 травня 2024 року вбачається, що під час перевірки родини [PERSON] , [INFO] , по [ADDRESS] було встановлено, що у матері виникають труднощі із вихованням [PERSON] , [INFO] , а квартира перебуває у незадовільному стані, де обмежений запас продуктів. При цьому матері дитини, [PERSON] , [INFO] , були надані рекомендації щодо методів виховання та вона була попереджена про наслідки їх невиконання. На підставі акту від 3 квітня 2024 року обстеження житлових умов проживання [PERSON] , [INFO] , в кв. [ADDRESS] було встановлено, що у даній двокімнатній квартирі відсутня окрема кімната для такої дитини, відсутнє окреме ліжко для [PERSON] , так само як й куток для навчання дитини. Відсутність зареєстрованого місця проживання [PERSON] в м. Кривий Ріг підтверджується інформацією Реєстру Криворізької міської територіальної громади від 6 серпня 2024 року. Також було встановлено, що відповідно до вироку від 27 червня 2024 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу, який набув чинності, [PERSON] було визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено покарання у виді 240 годин громадських робіт, оскільки судом було встановлено, що [PERSON] 16 березня 2024 року приблизно о 20.00 годині, перебуваючи за місцем спільного мешкання за адресою: [ADDRESS] , умисно вчинила відносно свого неповнолітнього сина [PERSON] психологічне та фізичне насильство у формі лайки, нецензурних висловлювань та словесних образ на адресу потерпілого, приниження його честі та гідності, погроз фізичною розправою, а також штовханні, нанесенні ляпасів по обличчю, тулубу та кінцівках неповнолітнього [PERSON] , що призвело до психологічних та фізичних страждань останнього. Крім того, [PERSON] 17 березня 2024 року приблизно об 15.00 годині, перебуваючи за місцем спільного мешкання за адресою: [ADDRESS] , повторно, умисно вчинила відносно свого неповнолітнього сина [PERSON] психологічне та фізичне насильство у формі лайки, нецензурних висловлювань та словесних образ на адресу потерпілого, приниження його честі та гідності, погроз фізичною розправою, а також штовханні, хапанні за волосся, нанесенні ляпасів по обличчю неповнолітнього [PERSON] , що призвело до психологічних та фізичних страждань останнього. Крім того [PERSON] 19 березня 2024 року приблизно о 11.30 годині, перебуваючи за місцем спільного мешкання за адресою: [ADDRESS] , повторно, умисно вчинила відносно свого неповнолітнього сина [PERSON] психологічне та фізичне насильство у формі лайки, нецензурних висловлювань та словесних образ на адресу, почала принижувати сина та погрожувати фізичною розправою, а також штовхати, наносити ляпаси руками та ногами по голові, тулубу та кінцівках неповнолітнього [PERSON] . Крім того [PERSON] того ж дня приблизно об 12.00 год., знаходячись у безпосередній близькості до свого сина [PERSON] , діючи умисно, взяла з газової плити металевий ківш з окропом та вилила окріп на обличчя та шию потерпілому, в результаті чого неповнолітньому [PERSON] спричинено тілесні ушкодження у вигляді термічних опіків 1-2 ступеня шиї, обличчя, 6% поверхні тіла, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 688 від 24.04.2024 за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шести діб, але не більше як три тижні, внаслідок чого неповнолітній потерпілий зазнав психологічних та фізичних страждань. Таким чином було встановлено, що [PERSON] систематично у період часу з 16 березня 2024 року по 19 березня 2024 року вчинювала відносно свого неповнолітнього сина [PERSON] психологічне та фізичне насильство, що призвело до психологічних та фізичних страждань потерпілого, яке виразилося у погіршенні якості його життя, погіршення самопочуття та розладів здоров`я, емоційної невпевненості, відчутті хронічного страху за своє життя. За заявою [PERSON] , [INFO] , та зі згоди його сестри неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , на підставі наказу № 128 від 15 квітня 2024 року служби у справах дітей виконавчого комітету Покровської районної в місті Кривому Розі ради було тимчасово влаштовано в родину [PERSON] . На підставі рішення від 17 липня 2024 року № 678 виконкому Покровської районної в місті Кривому Розі ради було затверджено висновок органу опіки та піклування, за яким виконком Покровської районної в місті Кривому Розі ради вважав доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх сина, [PERSON] , [INFO] , який із старшою сестрою перебуває в Польщі. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України (далі за текстом рішення - СК) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, а також несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 164 СК мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною. Згідно із п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отже, в судовому засіданні було встановлено, що відповідачі, [PERSON] та [PERSON] , свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина, [PERSON] , [INFO] , що було підтверджено в суді та визнавалось [PERSON] . Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що не визнання [PERSON] заявлених до неї позовних вимог було спростовано доведеністю підстав, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 164 СК, оскільки відповідачі, будучи батьками неповнолітнього [PERSON] , свідомо протягом тривалого часу не піклувались своїм сином, не займались його вихованням та розвитком, не надаючи належної матеріальної допомоги на його утримання, а мати дитини також вчинила умисне кримінальне правопорушення відносно свого сина [PERSON] , [INFO] . Таким чином суд, приділяючи першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, для реалізації її прав та дотримання інтересів, дійшов висновку про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно сина, [PERSON] , [INFO] , який був тимчасово влаштований до родини своєї сестри, [PERSON] , з якою наразі перебуває в Польщі. Також суд вказує, що на підставі ч. 2 ст. 166 СК особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Так за ч. 3 ст. 166 СК при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК) батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За таких фактичних обставин, виходячи з наведених норм права, суд встановив, що на утримання неповнолітнього [PERSON] з його батьків підлягають стягненню аліменти, оскільки відповідачі зобов`язані утримувати його до досягнення повноліття. На підставі ч. 3 ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За п. 1-4 ч. 1 ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так за ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць становить з 1 січня 2024 року: для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 193 СК якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Таким чином при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав відповідачів суд приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Отже, оскільки [PERSON] та [PERSON] зобов`язані сплачувати аліменти на утримання своєї дитини, [PERSON] , то з урахуванням конкретних обставин справи,

Outcome: approved