Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач АТ «Креді Агріколь Банк» звернувся до Полтавського районного\~суду Полтавської\~області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. В позовній заяві посилався на те, що між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] 14 травня 2021 року було укладено комплексний договір №6/3124089 (кредитний договір). Згідно вказаного кредитного договору кредитор надав позичальнику кредит в сумі 500000,00 грн. на період з 14 травня 2021 року до 13 січня 2027 року. Позичальник за цим договором зобов`язався повертати кредит частинами щомісячно згідно з графіком. На виконання умов цього договору кредитор видав позичальнику кредитні кошти в сумі 500000,00 грн. Позичальник свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, станом на 13 червня 2023 року заборгованість позичальника перед банком становить 622866,47 грн., з яких: строкова заборгованість 395605,61 грн, прострочена заборгованість 45533,04 грн., прострочені відсотки 50297,61 грн., загальна сума реструктуризації по простроченій комісії 34500,00 грн., загальна сума реструктуризації по простроченим відсоткам 34840,61 грн., рахунок комісії 5750,00 грн., рахунок нарахованих відсотків 4589,60 грн., рахунок простроченої комісії 51750,00 грн. Тому позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором від 14 травня 2021 року №6/3124089 в розмірі 622866,47 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 04 серпня 2023 року справу передано на розгляд за підсудністю до Київського районного суду м.Полтави. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 11 вересня 2023 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 55). Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 02 квітня 2024 року суд перейшов до розгляду справи в загальному позовному провадженні (а.с. 96). Відповідач надав суду відзив, у якому проти позовних вимог заперечив (а.с.81-84). У відзиві посилався на те, що кредитні кошти згідно укладеного між сторонами договору надавались позичальнику на споживчі потреби, вказаний кредит є споживчим кредитом, у зв`язку з чим на правовідносини сторін розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування", у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Однак в кредитному договорі №6/3124089 від 14.05.2021 не обумовлено право кредитодавця вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, а вказані положення передбачені Правилами надання споживчого кредиту АТ «Креді Агріколь Банк» та умов страхування життя позичальника, не підписано відповідачем [PERSON] , тому відсутні підстави для стягнення коштів, оскільки такі вимоги є передчасними. Також зазначив, що умови договору щодо сплати комісії є нікчемними. Тому є неправомірним включення банком до розрахунку заборгованості: рахунок комісії у розмірі 5 750.00 грн, рахунок простроченої комісії у розмірі 51750.00 грн. та сума реструктуризації по простроченій комісії у розмірі 34 500.00 грн. З цих підстав відповідач просив в задоволенні позову відмовити. Ухвалою суду від 15 січня 2024 року за клопотанням відповідача явку представника позивача Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» в судове засідання визнано обов`язковою (а.с. 67). За клопотанням представника позивача судом забезпечено його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з власних технічних засобі поза приміщенням суду (а.с.74). Ухвалою суду\~від 22\~березня 2024\~року за\~клопотанням представника\~відповідача позивача\~зобов`язано надати суду детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором від 15.05.2021 року №6/3124089 із зазначенням сум, які отримані [PERSON] та сум, внесених ним на погашення заборгованості та із зазначенням нарахування за кожною складовою заборгованості відповідача (а.с. 90). В судовому засіданні 10 жовтня 2024 року за клопотанням представника відповідача до матеріалів справи залучено копії фінансових документів про часткову сплату заборгованості. З іншими клопотаннями та заявами по суті справи сторони до суду не звертались. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав в повному обсязі з врахуванням часткової сплати відповідачем заборгованості за кредитом після звернення позивача з даним позовом до суду. Просив стягнути з відповідача прострочену заборгованість за кредитом в сумі 5533,04 грн. Решту позовних вимог підтримував в повному обсязі, та просив їх задовольнити. При цьому посилався на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечили, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов. В задоволенні позову просили відмовити. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 травня 2021 року АТ «Креді Агріколь Банк» (банк) та [PERSON] (позичальник) уклали кредитний договір №6/3124089 (а.с. 22-28). Відповідно до п. 1.1. кредитного договору №6/3124089 банк надає позичальнику кредит в сумі 500000,00 грн. строком на 68 місяців з 14 травня 2021 року по 13 січня 2027 року (включно). Позичальник сплачує платежі за кредитом щомісячно в число місяця, визначене Графіком погашення заборгованості. Згідно пункту 1.4. за користування кредитом позичальник сплачує: 1.4.1. процентну винагороду щомісячно, в розмірі 15,00% річних за користування кредитом, починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором, 1.4.2. комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) в розмірі 1,15% щомісячно від суми кредиту, зазначеної у п. 1.1. зазначеного договору. Позичальник зобов`язався забезпечити повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом. Позивачем зобов`язання за вказаним договором перед відповідачем виконано, кошти [PERSON] в розмірі 500000,00 грн. виплачені, що підтверджується платіжною інструкцією від 14 травня 2021 року №36695996-1 (а.с. 20). Але позичальник належним чином взяті на себе зобов`язання належним чином не виконує. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як підтверджується долученими до матеріалів справи розрахунками заборгованості, станом на 13 червня 2023 року заборгованість позичальника перед банком становить: строкова заборгованість 395605,61 грн, прострочена заборгованість 45533,04 грн., прострочені відсотки 50297,61 грн., загальна сума реструктуризації по простроченим відсоткам 34840,61 грн., рахунок нарахованих відсотків 4589,60 грн. Відповідачем вказані розрахунки заборгованості не спростовані. Після звернення позивача з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором відповідач сплатив в рахунок погашення заборгованості за кредитом 40000 грн., що підтверджується наданими ним до матеріалів справи квитанціями. Решта заборгованості відповідачем не погашена. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача прострочену заборгованість за кредитом в сумі 5533,04 грн., прострочені відсотки 50297,61 грн., загальну суму реструктуризації по простроченим відсоткам 34840,61 грн., та нараховані відсотки у розмірі 4589,60 грн., а всього 95260 грн. 86 коп. Вирішуючи питання щодо наявності стягнення поточної заборгованості у розмірі 395605,61 грн, суд встановив таке. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Звертаючись до суду з позовними вимогами про стягнення поточної заборгованості достроково, позивач посилається на вказану норму. Вирішуючи справу, суд бере до уваги, що згідно пункту 1.2. кредитного договору від 14 травня 2021 року №6/3124089 кредит надається позичальнику на споживчі потереби (а.с. 22). Згідно пункту 11 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У зв`язку з цим правовідносини, що виникли між сторонами регулюються спеціальним нормативним актом Законом України «Про споживче кредитування». Як передбачено ч. 4 ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. В той же час кредитним договором від 14 травня 2021 року №6/3124089 не передбачено право кредитора достроково стягувати поточну заборгованість за кредитом. Як роз`яснив Верховний Су д у постанові від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15, \~10 червня 2017 року набрав чинності\~Закону України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні.\~Закон України «Про захист прав споживачів»\~застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування»\~(стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів\~Закону України «Про захист прав споживачів». З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється\~Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також\~Закон України «Про захист прав споживачів». Визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів(висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-223цс16). Якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла-шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність. Укладений сторонами кредитний договір від 14 травня 2021 року №6/3124089 не передбачає дострокового стягнення заборгованості у разі прострочення чергового платежу позичальником. Тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для дострокового стягнення з відповідача на користь позивача поточної заборгованості у розмірі 395605,61 грн. Крім того, позивач нараховує відповідачу заборгованість за комісією у таких розмірах: загальна сума реструктуризації по простроченій комісії 34500,00 грн., рахунок комісії 5750,00 грн., рахунок простроченої комісії 51750,00 грн. Згідно правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року у справі №755/11648/15-ц, якщо договір, у тому числі кредитний, укладений на задоволення особистих потреб фізичної особи і не пов`язаний з підприємницькою діяльністю такої фізичної особи чи виконанням ним обов`язків як найманим працівником, такий договір є споживчим і наявність судового спору щодо цього договору не впливає на його характер, як споживчого, відтак і сам спір у будь-якому випадку стосується прав сторони договору, як споживача, а вирішення такого спору, незалежно від його ініціатора, має ґрунтуватися та враховувати і вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Разом з тим, відповідно до частин першої-другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Згідно з частиною 6 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит. До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Як вбачається з матеріалів справи, щомісячна комісія за обслуговування кредиту визначена у розмірі 1,15% від суми кредиту щомісячно. Станом на 13 червня 2023 року позивач обраховує заборгованість відповідача за комісією в наступних розмірах: загальна сума реструктуризації по простроченій комісії 34500,00 грн., рахунок комісії 5750,00 грн., рахунок простроченої комісії 51750,00 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що встановивши у кредитному договорі від 14 травня 2021 року №6/3124089 сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту щомісячними платежами, банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику. Розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що вказані умови кредитного договору є несправедливими. При цьому, згідно з розрахунком заборгованості за комісією, яка обрахована у загальному розмірі 92000,00 грн, є суттєвим порівняно із розміром заборгованості відповідача за кредитом, що обрахована у загальному розмірі 441138,65 грн., вочевидь не можна визнати справедливим та розумним. Водночас, позивач не був позбавлений можливості надати докази на підтвердження справедливості умов договору щодо встановленої комісії, зокрема, з урахуванням переліку та обсягу послуг, які надаються позичальнику за таку плату. Разом з тим, наявні в матеріалах справи документи взагалі не містять будь-якого опису послуг, за які банком встановлена комісія. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що банк не повідомив позичальника, які саме послуги за вказану плату йому надаються, розмір комісійної винагороди вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, тобто умови кредитного договору в частині розміру комісії за обслуговування кредиту є несправедливими. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «Креді Агріколь Банк» про стягнення з відповідача заборгованості по комісії за обслуговування кредиту, в тому числі простроченої та реструктуризації. На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором від 14 травня 2021 року №6/3124089 в розмірі 95260 грн. 86 коп., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 5533 грн. 04 коп., прострочена заборгованість за відсотками 50297 грн. 61 коп., загальна сума реструктуризації по простроченим відсоткам 34840 грн. 61 коп., нараховані відсотки 4589,60 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати позивача складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 9342,99 грн. Оскільки позов судом задоволено частково, а саме на 15%, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1401 грн. 45 коп. на відшкодування судових витрат пропорційно до задоволених відносно нього вимог. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial