Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-10 00:00:00

Позивачка, посилаючись на те, що: -вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , від якого вони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] ; -рішенням Хустського районного суду від 13 липня 2022 року шлюб між ними було розірвано; -на даний час нею створено нову сім`ю і вона змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] »; -відповідач вже тривалий час проживає окремо від них з донькою, постійно проживає за кордоном, повністю ігнорує свої батьківські обов`язки - не приймає участі у вихованні, утриманні, забезпеченні та розвитку своєї доньки, жодним чином не підтримує її матеріально та морально, не вітає з днем народження та іншими святами; -донька проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні; -вона створила нову сім`ю, в повній мірі опікується донькою, забезпечує їй належні умови життя та освіту, навчає її бути повноцінним та важливим членом суспільства, звернулася до суду з позовом та просить: позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дитини - [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні 16 вересня 2024 року позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В судове засідання 11 жовтня 2024 року позивачка [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяви /а.с.51-52/, згідно яких просила завершити розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в суді, в судове засідання 16 вересня 2024 року не з`явився, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами в відсутність відповідача. В судове засідання 11 жовтня 2024 року представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Органу опіки та піклування Хустської міської ради не з`явилася, подала до суду заяву /а.с.50/, згідно якої при прийнятті рішення по справі просила врахувати висновок Органу опіки та піклування та просила розглянути справу у відсутність представника Органу опіки та піклування Хустської міської ради. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд проводить судове засідання 11 жовтня 2024 року в відсутність учасників справи, без фіксування судового процесу. Суд, вислухавши в судовому засіданні 16 вересня 2024 року думки позивачки [PERSON] , пояснення свідка - неповнолітньої доньки сторін - [PERSON] , [INFO] , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2, ч.3 ст.150 СК України: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України: мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. В судовому засіданні встановлено, що позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого вони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини /а.с.6/. Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Згідно свідоцтва про шлюб: 27 травня 2023 року [PERSON] та позивачка [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] » /а.с.9/. Згідно довідки Хустського багатопрофільного ліцею №1 імені Івана Магули Хустської міської ради за Вих.№16 від 20 лютого 2024 року - [PERSON] , [INFO] , навчається в 6-В класі Хустського багатопрофільного ліцею №1 імені Івана Магули Хустської міської ради. Батько [PERSON] - [PERSON] участі у вихованні дитини не брав з 1 вересня 2022 року по теперішній час. На батьківські збори батько не з`являвся, не цікавився успіхами дитини у навчанні /а.с.8/. Згідно витягу з реєстру територіальної громади та акту обстеження житлово-побутових і матеріальних умов проживання позивачки [PERSON] від 20 лютого 2024 року: вона зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , за місцем її реєстрації разом з нею проживають: - [PERSON] , [INFO] , - донька; - [PERSON] , [INFO] , - син; - [PERSON] , [INFO] , - чоловік /місце реєстрації: [ADDRESS] ; - [PERSON] , [INFO] , - мати. Зі слів сусідів встановлено, що [PERSON] з біологічним батьком не бачиться, оскільки батько участі у житті доньки не приймає, його місцезнаходження невідоме /а.с.5,7/. З Висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради від 17 липня 2024 року №2403/02-12 встановлено: -у результаті бесіди з малолітньою [PERSON] та її пояснень на засіданні Комісії /де їй було роз`яснено правові наслідки позбавлення батька батьківських прав/ з`ясовано, що її батько участі у її житті ніяк не приймає; спілкується з нею дуже рідко по телефону через застосунок «Вайбер», оскільки може подзвонити, образитись на неї і тривалий час не телефонувати; матеріальної допомоги не надає; тому вона не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав; -мати дитини - [PERSON] на засіданні Комісії повідомила, що її колишній чоловік - [PERSON] не займається вихованням та утриманням їх спільної доньки, не цікавиться її життям та успіхами, не надає жодної матеріальної допомоги; вихованням та утриманням дитини - [PERSON] займається тільки вона та її теперішній чоловік - [PERSON] ; -працівниками служби у справах дітей виконавчого комітету Хустської міської ради спільно з фахівцями Центру надання соціальних послуг Хустської міської ради здійснено виїзд за місцем реєстрації батька дитини - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зі слів його матері - [PERSON] встановлено, що її син більше п`яти років постійно працює за кордоном в Угорщині, а близько двох з половиною років додому не приїздив; -враховуючи те, що [PERSON] перебуває за межами України, що унеможливлює проведення суб`єктами відповідної роботи, передбаченої чинним законодавством щодо підготовки об`єктивного висновку в інтересах дитини, членами Комісії з питань захисту прав дитини на засіданні Комісії 08.07.2024 №2 прийнято рішення про неможливість надання висновку щодо доцільності/недоцільності позбавлення [PERSON] відносно його малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] /а.с.29-31/. Допитана в судовому засіданні в присутності представника Служби у справах дітей та Органу опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради в якості свідка неповнолітня дитина сторін - [PERSON] , [INFO] , пояснила, що з її батьком [PERSON] вона не бачилася близько 4 років. Він ніяким чином не займається її вихованням та не приймає ніякої участі у її житті. Вона проживає з матір`ю та вітчимом, якого вона вважає своїм батьком та звертається до нього з усіма своїми проблемами. Тільки її мати та вітчим займаються її вихованням та утримують її матеріально. Іноді, але дуже рідко, батько їй дзвонить по « Вайберу », але при цьому батько ніколи не робить їй подарунків та не допомагає матеріально. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради Української РСР №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року /далі - Конвенція про права дитини/, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до положень ст.7, 155 СК України: дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснитися всупереч інтересам дитини. Згідно ч.7 ст.7 СК України: дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. На підставі ч.8 ст.7 СК України: регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Положеннями статті 48 та 51 Основного Закону України проголошено право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї та обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до Конвенції про права дитини: держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування /стаття 18 Конвенції/. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини: держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою резолюцією 1386 Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Виходячи зі змісту частини першої ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»: на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до частини першої статті 165 СК України: право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В пункті 18 постанови зазначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, з урахуванням її характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»: кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. У рішенні по справі «Хант проти України» п.54 зазначено, що суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v.Sweden») і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батька на розвиток дитини. Відтак, батько, постійно проживаючи та працюючи за кордоном України, протягом тривалого часу не приділяє належної уваги розвитку своєї доньки, ухилялася від виконання своїх обов`язків по їх вихованню: не піклувалась про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкувалась з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Згідно з нормами ст.12, 81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України: доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч.2 ст.78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що в судовому засіданні встановлені факти та досліджені докази, що свідчать про те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню і утриманню своєї малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , байдуже ставиться до неї, до її виховання, забезпечення, розвитку, стану її здоров`я та здобуття нею належної освіти, а тому, для захисту прав та інтересів малолітньої дитини його слід позбавити батьківських прав. Згідно квитанції від 19 квітня 2024 року /а.с.16/ позивачка при зверненні до суду сплатила документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1211грн.20коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved