Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

У квітні 2021 року Акціонерне товариство Криворізька теплоцентраль (далі АТ Криворізька теплоцентраль) звернулось до суду із вказаним, в обґрунтування якого вказали, що АТ Криворізька теплоцентраль за специфікою своєї виробничої діяльності надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню, яке відповідно до положень Житлового кодексу України, Закону України Про житлово-комунальні послуги, Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року зобов`язане здійснювати оплату за отриману послугу з централізованого опалення, відповідно до встановлених тарифів. Позивач є постачальником теплової енергії квартири за адресою: [ADDRESS] , власниками якої є відповідачі. Позивачем належним чином виконано свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення за вищевказаною адресою, відповідачі внаслідок неналежного виконання зобов`язання щодо здійснення оплати за спожиту послугу мають заборгованість за період з 01 жовтня 2013 року по 28 лютого 2021 року у розмірі 41120,69 грн., яку просить стягнути з відповідачів, а також зв`язку із невиконанням відповідачами обов`язку щодо сплати заборгованості, просить стягнути з останніх суму інфляційних витрат у розмірі 12079,58 грн., 3% річних у розмірі 3356,59 грн., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270 грн. Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 серпня 2021 року позовні вимоги АТ Криворізька теплоцентраль задоволені. Ухвалою суду від 12 вересня 2024 року скасоване заочне рішення від 18 серпня 2021 року, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідач [PERSON] правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв із запереченнями розгляду справи в порядку спрощеного провадження, а також клопотань про розгляд справи з викликом сторін, до суду не направляв. Від представника відповідачів [PERSON] , [PERSON] адвоката Вірко В.В. на адресу суду надійшов відзив та заперечення на відповідь на відзив, у яких представником зазначено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] тривалий час не проживають за місцем своєї реєстрації, хоча і є співвласниками квартири [ADDRESS] . З січня 2012 року через особисті, ворожі стосунки з колишнім чоловіком [PERSON] відповідачі [PERSON] та її син [PERSON] змушені були проживати за різними іншими адресами. З січня 2012 року по серпень 2023 року відповідач [PERSON] проживала однією сім`єю без реєстраціії шлюбу з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , який загинув [INFO] під час виконання бойового завдання. З серпня 2023 року по теперішній час відповідач [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] тривалий час до липня 2022 року проживав у Польщі, а потім з дівчиною однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , а з вересня 2023 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] . Позивачем не реалізовано своє право, як імовірного кредитора та стягувача, шляхом пред`явлення будь-якої претензії або вимоги до відповідачів у порядку досудового врегулювання спору щодо добровільного відшкодування суми заборгованості по оплаті за централізоване опалення. Також, позивач необгрунтовано просить стягнути 3 % річних та інфляційні втрати за період, коли рішення суду взагалі не виконувалось. Позовна заява не містить обґрунтування періоду, взятого до розрахунку, не надано доказів про обізнаність відповідачів із укладання з ними будь-якого договору споживання послуг із централізованого опалення та постачання гарячої води населенню, про встановлення конкретного розміру у вигляді фіксованого платежу, а також доказів понесення збитків внаслідок допущеного відповідачами порушення грошових зобов`язань за спірним, неіснуючим договором із начебто надання житлово-комунальних послуг з централізованого опалення, без доказів фактичного користування тепловою енергією споживачем та доказів обчислення індексу інфляції центральним органом виконавчох влади, що реалізовує державну політику у сфері статистики та публікації в офіційних періодичних виданнях. Господарська діяльність АТ Криворізька теплоцентраль, пов`язана з транспортуванням та постачанням теплової енергії до споживача в розмірах за явно завищеними тарифами щодо відповідачів є такою, що відверто порушує чинне законодавство та не відповідає державному механізму ціноутворювання, це також порушує права відповідачів по справі, як можливих споживачів теплової енергії, що явно суперечить вимогам діючого законодавства України. На думку представника, у вказаній справі суд може застосувати принцип справедливості та збалансованості інтересів сторін, оскільки повинно взято до уваги те, що заявлені до стягнення позивачем суми у вигляді основного боргу у розмірі 41120,69 грн., суму індексу інфляції у розмірі 12079,58 грн., 3 % річних у розмірі 3356,59 грн., а всього 56536,86 грн. є явно не співмірними з можливостями відповідачів [PERSON] , [PERSON] . Крім того, позовні вимоги охоплюють період з жовтня 2013 року по лютий 2021 року, тобто поза межами строку позовної давності. Враховуючи викладене, просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Від представника\~позивача АТ\~Криворізька теплоцентраль на адресу суду надійшла відповідь на відзив у якій вказано, що на підставі рішення Виконкому Криворізької міської ради від 12.10.2011 року № 343 та згідно листа Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 25.07.2013 року № 01/25-0940 щодо надання погодження на передачу теплових мереж та ТРП ДП Криворізька теплоцентраль доручено прийняти функції забезпечення тепловою енергією споживачів міста у Жовтневому, Саксаганському, Довгинцівському, Інгулецькому районах. Надання послуг з постачання теплової енергії/централізованого опалення населення міста Кривого Рогу, зокрема за адресою: [ADDRESS] є обов`язком позивача. На виконання вимог законодавства АТ Криворізька теплоцентраль надавало відповідачам послугу з централізованого опалення і від відповідачів не надходило жлжних актів-претензій щодо порушення порядку надання послуг з централізованого опалення чи зміни її споживчих властивостей. Також, згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира за адресою: [ADDRESS] перебуває у власності відповідачів., які також зареєстровані у ній, а тому є споживачами послуг з теплопостачання мають зобов`язання щодо сплати за таку послугу. Також, позивачем як виконавцем послуг 01 жовтня 2021 року на своєму офіційному сайті https://tec.dp.ua розміщено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання. Протягом 30 днів з дня опублікування Типового індивідуального договору на адресу позивача від відповідачів або інших мешканців багатоквартирного будинку [ADDRESS] не надходило жодних документів, які б підтверджували наявність рішення власників багатоквартирного будинку про обрання моделі договірних відносин, а тому з 01 листопада 2021 року між позивачем та відповідачами укладено Типовий індивідуальний про надання послуги з постачання теплової енергії. Також, Законоу України від 30 березня 2020 року № 540-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), розділ Прикінцеві положення ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, а тому дата звернення позивача до суду із даним позовом та період нарахування сум до стягнення строк позовної давності не пропущено. Згідно ч.1 п.6 ст.7 Закону України Про житлово-комунальні послуги на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енерігї) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності у житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Скан копія пояснення [PERSON] та акт про сумісне проживання з [PERSON] без реєстрації не можуть слугувати належним та допустимим доказом у справі, а інших доказів щодо відсутності обов`язку перед позиваачем та/або надання неналежності якості послуг відповідачами не надано. Також, чинним законодавством передбачено право позивача щодо нарахування сум інфляційних втрат та 3 % річних. Враховуючи викладене, доводи відповідачів та їх представника є такими, що не спростовують аргументів позивача щодо порушення майнових прав та недотримання відповідачами свого грошового зобов`язання з оплати за спожиту послугу, є надуманими, не підтверджені належними доказами, а тому є такими, що не підлягають задоволенню. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 року Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства Криворіжтепломережа до Державного підприємства Криворізька теплоцентраль до Державного підприємства Криворізька теплоцентраль передано об`єкти теплопостачання в Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах міста (а.с.164). Згідно Наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 03 вересня 2013 року за № 532, ДП Криворізька теплоцентраль доручено прийняти функції забезпечення теплової енергією (опалення та гаряче водопостачання) від КПТМ Криворіжтепломережа у Довгинцевському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах міста, прийняти на балансовий облік об`єкти теплопостачання у зазначених районах міста в порядку, визначеному чинним законодавством України (а.с.162-163). Квартира за адресою: [ADDRESS] перебуває на обслуговування в АТ Криворізька теплоцентраль на яку відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на послуги з постачання теплової енергії. АТ Криворізька теплоцентраль по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст.ст.67,\~68,\~162 Житлового Кодексу України\~зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів. Відповідно до приписів норм\~Закону України Про житлово-комунальні послуги,\~Закону України Про теплопостачання, Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ України № 630 від 21.07.2005 року (які були чинним на момент виникнення спірних правовідносин) - між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по центральному опаленню. Відповідно до ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать, в тому числі, послуги з постачання теплової енергії. Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. За частиною третьою статті 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктами 2, 5 частини другої статті 7 Закону України \~Про житлово-комунальні послуги встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. 01 травня 2021 року набрав чинності Закон України від 03.12.2020 № 1060 Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг (далі Закон № 1060). Законом № 1060 внесені зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зокрема, до статті 13, якими передбачено запровадження публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг. Так,\~відповідно\~до\~ ч.5 ст.13 Закону України Про житлово-комунальні послуги передбачено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Судом встановлено, що протягом 30 днів з дня опублікування АТ Криворізька теплоцентраль 01 жовтня 2021 року на офіційному сайті: https://tec.dp.ua Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, співвласники багатоквартирного будинку [ADDRESS] не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги, а отже в розумінні ч.5 ст.13 Закону України Про житлово-комунальні послуги в редакції від 03 грудня 2020 року, між АТ Криворізька теплоцентраль та відповідачами з 01 листопада 2021 року укладено Типовий індивідуальний договору про надання послуги з постачання теплової енергії. Статтею 32 Закону України Про житлово-комунальні послуги передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до\~статті 509 ЦК України, зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наданими представником позивача актами підтверджено факт подання та припинення подання теплоносій в будівлю житлового будинку за адресою: [ADDRESS] у період з жовтня 2013 року по жовтень 2021 року (а.с.140-156). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого 07 грудня 2005 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради згідно розпорядження за № Ж 861 від 18 листопада 2005 року (а.с.139). Положеннями частини четвертої статті 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Тобто тягар утримання майна покладається на його власника. Згідно\~ст.322 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статті 162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідачі є співвласниками квартири та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , а отже повинні утримувати своє майно і тому є споживачами послуг з централізованого опалення та суб`єктами, які мають здійснювати оплату за надані послуги, а внаслідок неналежного виконання зобов`язання щодо здійснення оплати за надані позивачем послуги виникла заборгованість. Наданий відповідачем [PERSON] акт про фактичне проживання від 08 грудня 2022 року, за яким остання проживала з 2012 року за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] , не звільняє відповідача [PERSON] від обов`язку утримувати належне їй нерухоме майно та нести солідарну відповідальність, як власника квартири та споживача послуг теплопостачання за адресою її місця реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Будь-яких доказів на підтвердження здійснення відповідачем [PERSON] витрат по оплаті наданих послуг з опалення за будь-якою адресою, суду не надано. Суд не приймає як належний та допустимий доказ, надані представником відповідачів письмові пояснення [PERSON] , оскільки вони адресовані судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу, крім того, не спростовують обов`язку відповідача [PERSON] утримувати належне їй майно. Твердження відповідача [PERSON] щодо тривалого не проживання у спірній квартирі, також не звільняють його від обов`язку утримувати належне йому нерухоме майно, в тому числі шляхом оплати витрат на комунальні послуги. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з жовтня 2013 року по лютий 2021 року за адресою: [ADDRESS] обліковується заборгованість за послуги централізованого опалення у розмірі 41120,69 грн. (а.с.4). Вирішуючи заяву відповідачів [PERSON] , [PERSON] про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне. Нормами\~ст.256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Частиною четвертою\~статті 267 ЦК України\~передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). АТ Криворізька теплоцентраль звернулось до суду із вказаним позовом 12 квітня 2021 року, тобто після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів по квітень 2018 року включно. Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), розділ Прикінцеві положення ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. У пункті 12 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України у редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). У постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22) Верховний Суд зазначив про те, що у пункті 12 Розділу Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України в редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540 - ІХ перелічені всі статті Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено\~для всіх суб`єктів цивільних правовідносин\~на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Із цим позовом АТ Криворізька теплоцентраль звернулося до суду 12 квітня 2021 року, однак враховуючи, що пунктом 12 Розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України перебіг строку позовної давності продовжено на строк дії карантину, внесені до прикінцевих та перехідних положень ЦК України зміни набули чинності з 02 квітня 2020 року, відповідно не є пропущеним строк позовної давності щодо платежів, строк сплати яких станом на 02 квітня 2017 року не завершився. З урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року. Таким чином, у даному випадку, суд вважає, що строк позовної давності починається з 12 березня 2017 року та перевіривши наведені позивачем розрахунки, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши з відповідачів солідарно суму заборгованості в межах визначеного судом строку позовної давності, тобто за період з 12 березня 2017 року по 28 лютого 2021 року у розмірі 29529,18 грн., згідно перевіреного судом розрахунку, оскільки Законом України від 30 березня 2020 року було внесено зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема до\~ЦК, щодо продовження строків за\~ст.257 ЦК\~на час дії карантинних обмежень. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 01 грудня 2021 року по справі № 373/651/20. Крім того, згідно з частиною 2\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи\~статті 625 ЦК України\~поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. За змістом частини 1 статті\~901, частини 1 статті\~903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Беручи до уваги вищевикладене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини 2\~статті 625 ЦК\~як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11). Таким чином суд вважає за необхідно також стягнути солідарно з відповідачів в межах визначеного строку позовної давності за період з 12 березня 2017 року по 28 лютого 2021 року нараховану суму індексу інфляції у розмірі 2850,95 грн. та 3 % річних у розмірі 1508,05 грн. Частина 1 статті 133\~ЦПК України\~передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно ч.1\~ст.141 ЦПК України\~стороні, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 1360,64 грн. (33888,18 грн. * 2270 грн. / 56536,86 грн.), тобто по 453,55 грн. з кожного (1360,64 грн. / 3). На підставі викладеного та

Outcome: partial