Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшов вищевказаний позов про зняття арешту з майна, у якому позивач просить скасувати заходи забезпечення пощову, що були вжиті судом згідно ухвали Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 15.08.2002 у цивільній справі №2-728, а саме: зняти арешт з будинку [ADDRESS] . Свій позов позивач обґрунтовує тим, що рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 20.11.2002 у справі №2-728 було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу та стягнуто борг. У цій справі ухвалою суду від 15.08.2002 було вжито заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на майно відповідача. Виконуючи ухвалу суду від 15.08.2002 Корсунь-Шевченківський відділ ДВС помилково наклав арешт на її будинок по [ADDRESS] , який відповідачу [PERSON] ніколи не належав, а завжди належав їй. Позивач посилається на те, що судове рішення від 20.11.2002 у спраі №2-728 виконане, заборгованість погашена і 28.08.2007 виконавче провадження з виконання указаного рішення закінчене. Однак її будинок по [ADDRESS] до цього часу перебуває під арештом, що перешкоджає їй у повній мірі реалізувати свої права власника цього будинку. Ухвалою суддді від 09.08.2024 відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, однак подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримали. Відповідач, будучи належним чином повідомленим, у судове засідання повторно не з`явився, заяв не подавав. Третя особа Корсунь-Шевченківський відділ державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністрества юстиції у своїй письмовій заяві просила проводити розгляд справи без її представника. Відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив такі обставини. У провадженні Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області перебувала цивільна справа №\~2-728 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. У цій справі ухвалою суду від 15.08.2002 з метою забезпечення позову було накладено арешт на все майно відповідача [PERSON] та направлено її на виконання нотаріусам у Корсунь-Шевченківському районі. Рішенням суду від 20.11.2002 у справі № 2-728, яке набрало законної сили 20.12.2002, задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 13322,50 грн боргу по договору позики та 133,23 грн судових витрат по справі. Накладений судом арешт на майно [PERSON] залишено до стягнення вказаних у рішенні сум. Згідно з інформаційною довідкою № 389403396 від 02.08.2024 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься архівний запис про обтяження з реєстраційним номером 4936141, згідно з яким на будинок по [ADDRESS] на підставі ухвали Корсунь-Шевченківського районного суду у справі №2-728 накладено арешт, власником будинку зазначено [PERSON] . У подальшому у ході виконавчого провадження, відкритого на підставі рішення суду у справі №2-728 на цей же будинок по [ADDRESS] , було повторно накладено обтяження №4937212 від 11.05.2007, яке було зареєстроване на підставі постанови б/н від 05.02.2003 Корсунь-Шевченківської державної виконавчої служби. Власником будинку зазначено [PERSON] . З реєстру виконавчих проваджень вбачається, що було закінчено у зв`язку із поверненням виконавчого листа за вимогою стягувача виконавче провадження №2152316, відкрите на підставі виконавчого листа від 20.11.2002 у справі №2-728 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] б 13322,50 грн боргу та 133,23 грн судових витрат. Позивач надала суду документи, які підтверджують, що власником будинку з 1973 року є вона. Так, вбачається з нотаріально посвідченого 28.09.1964 договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, що на підставі рішення виконкому Корсунь-Шевченківської міської ради №90 від 28.04.1964 [PERSON] було надано для забудови земельну ділянку площею 600 кв.м по [ADDRESS] та дозволено будівництво житлового будинку. та 07.06.1973 було зареєстровано за позивачем право власності на збудований на виділеній земельній ділянці будинок. Згідно з інформацією про зареєстроване право власності, виданою Корсунь-Шевченківським відділком КП "Черкаське обласне обєднане БТІ" від 17.07.2024 №689 689 о, за [PERSON] на праві власності зареєстровано будинок [ADDRESS] на підставі Договору забудови, посвідченого Корсунь-Шевченківською державною нотаріальною конторою від 28.09.1964 №3765. Отже з матеріалів справи вбачається, що на підставі ухвали від 15.08.2002 було незаконно накладено арешт на майно, яке не належало на праві власності боржнику по судовій [PERSON] справі №2-728, а належало на праві власності [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України, яка діяла на момент винесення указаного рішення суду, заходи забезпечення позову могли бути скасовані судом, який розглядає справу. Вбачається, що у справі №\~2-728 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу вжиті ухвалою суду від 15.05.2012 заходи забезпечення позову скасовані не були. Відповідно до ч. 1, 2, 4, 5 ст. 158 чинного ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Однак, позивач не є учасником справи №2-728 а тому за її клопотанням не можуть бути скасовані вжиті судом у справі заходи забезпечення позову, тому її позовні вимоги в частині скасування заходів забезпечення позову, що були вжиті судом згідно ухвали Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 15.08.2002 у цивільній справі №2-728 задоволенню не підлягає. Разом з тим порушене право позивачки може бути захищене судом шляхом зняття арешту з майна і позивач у своїх позовних вимогах також просить і про зняття арешту з її будинку [ADDRESS] . Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Нормою ч. 4 ст. 334 ЦК України встановлено те, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно з частинами першою, другою статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІУ від 21.04.1999, який був чинний на момент накладення арештів, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІУ від 21.04.1999). Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016. Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначені у ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016). Право власності\~позивача на\~будинок по\~ [ADDRESS] \~виникло на\~підставі Договору забудови, посвідченого Корсунь-Шевченківською державною нотаріальною конторою від 28.09.1964 №3765 і до [PERSON] не переходило. Суд дійшов висновку, що арешт, накладений на майно (будинок), порушує право власності позивача, а тому ці обтяження підлягають скасуванню. З огляду на наведене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково у частині зняття арешту з будинку [ADDRESS] . В частині скасування заходів забезпечення позову, що були вжиті судом відповідно до ухвали Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 15.08.2002 у цивільній справі №2-728 - позов задоволенню не підлягає.

Outcome: partial