Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить суд стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (надалі у тексті МТСБУ) на свою користь суму матеріальної шкоди, що завдана в результаті вчинення ДТП, у розмірі 105166,92 гривень, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн та витрати по оплаті послуг експерта в сумі 4180 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.12.2022 о 22 годині 52 хвилин на автодорозі Виступовичі-Могилів-Подільськ 126 км сталася ДТП за участі транспортного засобу MAZDA CX-7, д.н.з. [NUMBER] , яким керував позивач, та мотоцикла марки SABUR, без д.н.з., яким керував [PERSON] , в результаті чого два транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відносно [PERSON] за порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення №276/18/23 було проведено судову автотехнічну експертизу, за результатом якої експерт дійшов висновку, що водій автомобіля MAZDA CX-7 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з мотоциклом. Після чого суд закрив провадження по адміністративній справі, у зв`язку з відсутністю в діях водія автомобіля MAZDA CX-7 складу адміністративного правопорушення. У подальшому, позивач звернувся до МТСБУ за виплатою страхового відшкодування, оскільки та мотоциклом марки SABUR, без д.н.з., не був забезпечений полісом цивільно-правової відповідальності. Проте, відповідач відмовив у проведенні страхових виплат, оскільки водієм не було повідомлено МТСБУ про настання ДТП. На переконання позивача, рішення відповідача суперечить вимогам законодавства, а тому він звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 19.06.2024 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому МТСБУ просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з наступних підстав. Так, у МТСБУ не виникло відповідного обов`язку по здійсненню регламентної виплати позивачу, оскільки [PERSON] звернувся до МТСБУ поза межами річного строку, що є беззаперечною підставою відмови у виплаті страхового відшкодування. Кір цього, суду не надано жодного доказу, який би підтверджував ту обставину, що мотоцикл SABUR, без д.н.з., яким керував [PERSON] , не мав чинного полісу ОСЦПВ чи страхового сертифікату «Зелена картка» на момент ДТП. У наявних у справі доказах, вказано, що такий транспортний засіб не мав державного номерного знака, тобто був незареєстрований, а відповідно і не міг бути застрахований. Більш того, в межах справи N° 276/18/23 питання наявності складу адміністративного правопорушення, яке полягало у порушення ПДР України, що призвело до ДТП, в діях [PERSON] не встановлювалося. Відповідно, робити висновки, про те, що цим рішенням суду встановлено факт такого порушення і вина [PERSON] у заподіянні шкоди - не можна. За фактом вказаної вище ДТП жодну особу не притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності; особу, яка заподіяла шкоду не встановлено у визначеному законом порядку. Жодного належного документу, який би встановлював, що шкода завдана позивачу саме [PERSON] , [PERSON] надано не було; докази, які б підтверджували наявність причинного зв`язку між діями [PERSON] та фактом заподіяння шкоди позивачу, останнім не надано. Також відповідач зазначив, що джерелом підвищеної небезпеки була як діяльність водія [PERSON] , пов`язана з експлуатацією транспортного засобу, так і водія [PERSON] , пов`язана з експлуатацією транспортного засобу, а тому, в силу положень ч.1 ст.1188 ЦК України, перерозподіл тягаря доказування у даній справі не відбувається. Отже, саме позивач повинен довести, що винуватцем ДТП є [PERSON] , а не [PERSON] . Щодо розміру шкоди, то, на переконання відповідача, позивач безпідставно просить стягнути матеріальну шкоду з урахуванням ПДВ. Окрім того, відповідач просить стягнути з позивача на свою користь витрати на правничу допомогу в сумі 2000,00 гривень, у зв`язку із залученням до справи адвоката. Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 18.09.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначеного справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача заперечив щодо задоволення позовних вимог та просила відмовити в позові повністю, з огляду на мотиви, що зазначені у відзиві. Від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля марки «MAZDA» моделі «CX-7», реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.сп.56). Постановою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 14.11.2023 у справі №276/18/23 провадження по адміністративній справі відносно [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення (а.сп. 51-52). За змістом даної постанови, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 122229 від 30.12.2022 року, 29.12.2022 о 22 годині 52 хвилин на автодорозі Виступовичі-Могилів-Подільськ 126 км, гр. [PERSON] , керуючи транспортним засобом MAZDA CX-7, д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості, не врахувавши дорожньої обстановки, та не вибравши безпечної дистанції здійснив зіткнення із ТЗ мотоциклом марки SABUR, без д.н.з. який рухався в попутному напрямку, в результаті чого два ТЗ отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи у справі про адміністративне правопорушення №276/18/23 за №886/23-25 від 02.11.2023 року, водій автомобіля MAZDA CX-7 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з мотоциклом, шляхом застосування термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для його руху. З урахуванням вихідних даних та проведеного дослідження, причиною створення аварійної обстановки і виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, в даних умовах дорожнього руху, з технічної точки зору, слід вважати наявність на смузі руху автомобіля MAZDA CX-7 мотоцикла, в темну пору доби, на відстані меншій за відстань необхідної для своєчасного застосування технічних заходів водієм автомобіля MAZDA CX-7 у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР України. [PERSON] , звернувшись до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 29.12.2022 за участю транспортного засобу марки MAZDA, р.н. [NUMBER] , отримав відмову у виплаті відшкодування шкоди, оскільки упродовж одного року не було подано заяву про відшкодування заподіяної шкоди, а також відсутні документи, що встановлюють особу, винну у скоєнні зазначеної ДТП (а.сп. 53). Відповідно до звіту №16 про оцінку автомобіля MAZDA CX-7, д.н. [NUMBER] , складеного 11.01.2023 суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Експерт Авто», матеріальний збиток, завданий власнику даного транспортного засобу при ДТП складає 105166,92 гривень. Вартість послуг за проведення оцінки матеріального збитку склала 4180,00 гривень (а.сп. 57-82). Приписами ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. На переконання позивача та його представника, винуватцем ДТП, що мала місце 29.12.2022 року, є саме [PERSON] , який керував мотоциклом SABUR. Такий висновок ґрунтується на постанові судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 14.11.2023 у справі №276/18/23, якою закрито провадження по адміністративній справі відносно [PERSON] . Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як слідує зі змісту постанови судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 14.11.2023 у справі №276/18/23, провадження про притягнення [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Такий висновок суду ґрунтується, зокрема, на основі висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи, відповідно до якого водій автомобіля MAZDA CX-7 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з мотоциклом, шляхом застосування термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для його руху. Разом з тим, зазначеним судовим рішенням не встановлювалась винуватість водія транспортного засобу - мотоцикла SABUR, [PERSON] , у вчиненні ДТП, що мала місце 29.12.2022 року, як і не встановлено конкретних протиправних дій вказаної особи. Висновки експерта, які описані в постанові судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 14.11.2023, також не доводять вину [PERSON] у скоєнні ДТП. Крім цього, у вказаній постанові жодним чином не згадується про [PERSON] , як водія транспортного засобу. З огляду на викладене, постанова судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 14.11.2023 не є належним доказом винуватості [PERSON] у спричиненні ДТП, внаслідок якої автомобіль позивача було пошкоджено. Будь-яких інших доказів, які б підтверджували вину [PERSON] у заподіянні майнової шкоди [PERSON] , суду не надано. Більш того, в матеріалах справи немає жодних доказів, в яких була б згадка про [PERSON] . У свою чергу, сторона позивача не реалізувала своє право на подання до суду додаткових доказів, не заявила клопотань про витребування певних доказів, призначення експертизи, допиту свідків. Суд при цьому враховує, що залучений в якості третьої особи [PERSON] до суду жодного разу не з`явився, письмових пояснень щодо даної справи не надав, а в поданій ним заяві від 07.08.2024 зазначено лише про розгляд справи без його участі. У відповідності до\~статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~статтею 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 6 та 7 вказаної статті визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. За змістом частини 1\~статті 89 ЦПК України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючі надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність належними і допустимими доказами заподіяння майнової шкоди [PERSON] з вини водія мотоцикла SABUR, б.н.з., [PERSON] . Крім того, згідно з положеннями\~ст.6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом статей\~9,\~22 - 31,\~35,\~36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до ст.39 зазначеного Закону, МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". В підпункті «а» п. 41.1\~ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~ зазначено, що\~\~моторно (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим\~законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Стаття 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає перелік підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування (регламентної виплати), зокрема у випадку неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода завдана майну потерпілого, з моменту скоєння ДТП (п.п.37.1.4 п.37.1). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.06.2019 у справі № 465/4621/16-к зробила виснувала наступне. Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них передбачена статтею 35 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до МТСБУ за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування. Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до МТСБУ про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. У системному зв`язку зі статтею 36 положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 цього Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права. У контексті даної справи слід зазначити, що ДТП за участі транспортного засобу MAZDA CX-7, д.н.з. [NUMBER] , та мотоцикла марки SABUR, без д.н.з., сталася 29.12,2022 року, а позивач звернувся до МТСБУ із заявою лише 06.03.2024 (що підтверджується доданою копією заяви), тоді як з позовом до суду 01.06.2024 року, про що свідчить штемпель на поштовому конверті про відправку кореспонденції. Враховуючи те, що [PERSON] звернувся до МТСБУ поза межами річного строку, а тому відповідачем правомірно відмовлено йому у виплаті страхового відшкодування. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Суд дійшов висновку, що за наведених обставин, відсутні підстави для задоволення позову [PERSON] про стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України матеріальної шкоди, що завдана в результаті ДТП. Враховуючи те, що [PERSON] відмовлено у задоволенні позовних вимог, а тому понесені ним судові витрати покладаються на позивача. Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу відповідача, суд керується наступними нормами процесуального закону. Так, статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. У відповідності до приписів ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно до положень ч.ч.1-4ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Разом з тим склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані наступні документи: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимог. В матеріалах справи міститься витяг з договору №3/4/2023 про надання послуг у сфері права від 21.12.2022, а також додаткова угода №92 до вказаного договору, згідно з якими витрати у зв`язку з розглядом справи, де позивачем є [PERSON] , складають 2000,00 гривень. Водночас, передбачено, що оплата послуг здійснюється замовником шляхом безготівкового перерахунку коштів на поточний рахунок виконавця протягом 5 банківських днів з дня підписання сторонами акту про виконані роботи. У свою чергу, документів, що свідчать про оплату послуг, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, як то квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, тощо, суду не подано. Також в матеріалах справи відсутній акт приймання-передачі наданих послуг за договором, рахунок на оплату гонорару. За таких обставин, у відшкодуванні витрат відповідача на правничу допомогу слід відмовити.

Outcome: dismissed