Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

27.05.2024 позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 17.06.2005 Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, про що зроблено відповідний актовий запис № 485. Свої вимоги мотивує тим, що 17.06.2005 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 485. Від шлюбу сторони мають дітей: повнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , інваліда дитинства. Діти зареєстровані, проживають та будуть проживати з позивачем. Спільного майна подружжя не має, питання про розподіл не виникає. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, разом не проживають з червня 2021 року, подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає неможливим. Вказує, що сім`я існує виключно формально та про місце перебування відповідача позивачу не відомо. З огляду на викладене, просить позов задовольнити. 27.05.2024 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 25.06.2024 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання позивача. 03.06.2024 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 26.06.2024 відкрито спрощене позовне провадження в справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, 02.09.2024 до суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, у якому позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити позов про розірвання шлюбу. Також у клопотанні позивач вказав на те, що примирення між сторонами не відбулося. Також у клопотанні позивач вказав на те, що проти прийняття судом заочного рішення не заперечує. Відповідачем копію ухвали суду від 26.06.2024 та копію позовної заяви з додатками не було отримано. Вказані документи направлялися відповідачу за адресою місця реєстрації: [ADDRESS] . Конверт з копією ухвали про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов, які направлялися відповідачу за адресою місця реєстрації, повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася в порядку, передбаченому процесуальним законом, будь-яких заяв, клопотань, додаткових пояснень від відповідача до суду не надійшло, про причини своєї неявки суд не повідомила. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Таким чином, відповідач, враховуючи положення статей 128, 130 ЦПК України, вважається таким, що повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання. Жодних заяв, клопотань, пояснень з приводу позовних вимог або заперечень на позовні вимоги в будь-якій іншій формі від відповідача на адресу Солом`янського районного суду міста Києва не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити позицію останнього щодо предмету спору. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів поданого позову вбачається, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує. Таким чином суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення за наявними у справі доказами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Встановлено, що сторони уклали шлюб 17.06.2005 який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції.Києва, про що зроблено відповідний актовий запис № 485. Від шлюбу сторони мають дітей: повнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , інваліда дитинства. Діти зареєстровані, проживають та будуть проживати з позивачем. Судом встановлено, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося, разом подружжя не проживає тривалий час ,фактично шлюбні відносини припинені, а тому подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим. Аналізуючи матеріали справи та приймаючи до уваги вимоги чинного законодавства, згідно якого шлюб ґрунтується на взаємній згоді чоловіка та дружини, суд вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим. У відповідності до положень ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, 02.09.2024 до суду від позивача надійшло клопотання, у якому позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд не надавати строк для примирення, та задовольнити позов про розірвання шлюбу. Оцінюючи пояснення сторін та враховуючи вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе, шлюб сторін носить формальний характер, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved