Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

19 серпня 2024 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернувся до Автозаводського районного суду міста Кременчука із зазначеною позовною заявою, у якій просив розірвати шлюб, зареєстрований з [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 31 серпня 2007 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31 серпня 2007 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого спільних неповнолітніх дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства. Позивач зазначає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам. Підставою для розірвання шлюбу в судовому засіданні вказав відсутність згоди другого з подружжя. Ухвалою від 22 серпня 2024 року суд прийняв позовну заяву, відкрив провадження та призначив судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позов підтримав та просив проводити судовий розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, звернулася з заявою, в якій позов визнала та не заперечував проти розірвання шлюбу. В силу вимог частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке. Зі змісту частини другої статті 1 Сімейного Кодексу України (далі СК України) вбачається, що побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Частиною другою статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною першої статті 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (частина перша статті 55 Сімейного кодексу України). Суд установив, що 31 серпня 2007 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, про що складено актовий запис №\~794, та підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони не мають спільних неповнолітніх дітей. Згідно з частиною третьою статті 56 та частиною другою статті 104 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин; шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №\~11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Ураховуючи, що сторони фактично не підтримують шлюбно-сімейних відносин, не мають наміру щодо збереження шлюбу, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно з частиною другою статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною третьою статті 115 СК України визначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За правилами частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті і задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок, сплачений під час звернення з позовом до суду, а інші 50% судового збору в розмірі 605 гривень 60 копійок слід повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved