Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що згідно свідоцтва на право власності на жилий будинок [PERSON] була в половині головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок за адресою: [ADDRESS] . За вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку площею 0,25 га. Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних (ч.2 ст.123 ЦК УРСР). [PERSON] померла [INFO] , не залишивши заповіту. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: 1/2 частки житлового будинку, що знаходиться за вищевказаною адресою. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON] , яка проживала та була зареєстрована разом з спадкодавцем на день її смерті. [PERSON] спадщину прийняла, однак юридично свої спадкові права на будинок не оформила. [PERSON] мала у власності 4/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з яких 3/6 частки вона успадкував за законом після смерті мами [PERSON] , а 1/6 частки належала їй, як члену колгоспного двору. [PERSON] померла [INFO] , не залишивши заповіту. Спадкоємцями першої черги за законом після її смерті є її дочка - позивачка [PERSON] та чоловік [PERSON] , які успадкували по 2/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за вищевказаною адресою. Отже, позивачка [PERSON] стала власником 3/6 часток (2/6 частки успадкувала після смерті мами, 1/6 частки належала їй, як члену колгоспного двору) житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] також належить 3/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться за вищевказаною адресою, з яких 2/6 частки він успадкував після смерті дружини, а 1/6 частки належала йому, як члену колгоспного двору. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 04.04.2024 у справі № 342/174/24 встановлено: факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , як дочкою та матір?ю; факт реєстрації шлюбу 12 жовтня 1967 року в Чортовецькій сільській раді Городенківського району Івано-Франківської області, відповідний запис за № 40 від 12 жовтня 1967 року в книзі записів актів громадянського стану про одруження, між [PERSON] , 1944 року народження, який помер [INFO] , та [PERSON] , 1949 року народження, яка померла [INFO] . Згідно свідоцтва на право власності на жилий будинок [PERSON] був в половині головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок за адресою: [ADDRESS] . За вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку площею 0,25 га. Станом на 15.04.1991 (час припинення колгоспних дворів) в половині колгоспного двору, що належав [PERSON] , були зареєстровані та проживали: голова господарства [PERSON] , дружина [PERSON] , дочка [PERSON] [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 3/6 (1/2) частки житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, успадкувала після смерті тата належну йому 1/2 частину даного житлового будинку з господарськими будівлями. Таким чином, позивачка стала власником цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Прийнявши спадщину після смерті матері та батька, позивачка звернулася до приватного нотаріуса Яшана Р.Р. із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок. Проте, нотаріус відмовив позивачці у вчиненні нотаріальних дій у зв?язку з тим, що після смерті мами [PERSON] , яка померла [INFO] , вона не надала оригінали правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності померлої на житловий будинок по [ADDRESS] . Після смерті тата [PERSON] , який помер [INFO] , позивачка не надала документи, які підтверджують право власності спадкодавця на частку спадкового житлового будинку, видані, як голові колгоспного двору, що позбавляє нотаріуса можливості визначити його частку в житловому будинку та видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок. Ринкова вартість житлового будинку, що знаходиться за вищезгаданою адресою становить 110580,00 грн. Ухвалою суду від 19.06.2024 відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 23.09.2024 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивачка 14.10.2024 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовольнити. Від відповідачів [PERSON] та [PERSON] судом 08.08.2024 засобами поштового зв`язку отримано заяви про розгляд справи за їх відсутності, де зазначено, що позовні вимоги вони визнають в повному обсязі, не заперечують щодо задоволення позову. Дії сторін не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідачі не скористалися правом на подання відзиву в порядку ст.178 ЦПК України, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає вимогам ч.8 ст.178 ЦПК України. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 02 липня 1989 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 102 від 14 червня 1989 р., вбачається, що в половині жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 02 липня 1989 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 102 від 14 червня 1989 р., вбачається, що в половині жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 06.12.1976 № 1514-ІХ село Чортовець перейменовано на село Назаренкове; згідно Постанови Президії Верховної Ради України № 3278-ХІІ від 11.06.1993 селу Назаренкове відновлено колишнє найменування - [ADDRESS] не змінювався, що стверджується довідкою № 16, виданою 08.01.2024 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди у період видачі вищезгаданих свідоцтв на право особистої власності на жилий будинок (з 31.01.1966 по 19.01.1996) регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і втратила чинність від 19.01.1996 на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56. Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Копією витягу з погосподарської книги Чортовецької сільської ради за 1991-1995 роки, виданою Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради, стверджується, що суспільна група 1/2 частки господарства (особовий рахунок № [NUMBER] ) та 1/2 частки господарства (особовий рахунок № [NUMBER] ), розташованого по [ADDRESS] , - «колгоспники». Оскільки право власності на майно колишнього колгоспного двору, а саме: на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ) та на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ) набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору. Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, яка діяла на час виникнення колгоспних дворів) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Частки всіх членів колгоспного двору є рівними (ст.123 цього ж Кодексу). Згідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Зі змісту ч.2 ст. 370 ЦК України вбачається, що у разі виділу частки із майна, що є в спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст. 563 ЦК УРСР якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила цього розділу (Спадкове право). На 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , був відкритий окремий погосподарський номер 857, у якому станом на 15.04.1991 зареєстрованих осіб не було, що стверджується довідкою № 573, виданою 06.08.2024 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області. Враховуючи вищенаведене, 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ) належала на праві власності [PERSON] . На 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , був відкритий окремий погосподарський номер 858, у якому станом на 15.04.1991 були зареєстровані: голова колгоспного двору [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 574, виданою 06.08.2024 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області. З наведеного слідує, що 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ) належала [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/6 кожному від цілого житлового будинку. Голова колгоспного двору (особовий рахунок № [NUMBER] ) [PERSON] померла [INFO] у віці 69 років у с. Назаренкове Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 8 від 15 лютого 1991 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Назаренківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] померла до 01.01.2004, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. [PERSON] , [INFO] , на день смерті ( [INFO] ) була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; за даною адресою були зареєстровані: зять [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 404, виданою 15.05.2024 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області. Родинні відносини між [PERSON] , [INFO] , та спадкодавцем [PERSON] , як дочкою та матір`ю, підтверджено копіями: свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 19 серпня 1965 р., актовий запис № 153 від 01 грудня 1949 р.; свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 12 жовтня 1967 р. Чортовецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, з якого вбачається, що [PERSON] , 1949 р.н., у зв`язку із реєстрацією одруження змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис № 40 від 12 жовтня 1967 р. [PERSON] заповіту не вчиняла. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її дочка - [PERSON] . Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] судом не встановлено. [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, однак не зверталася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно спадкодавця. Інформаційною довідкою № 77525305 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданою 02.07.2024 Городенківською державною нотаріальною конторою, підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилася. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області, що належала їй, як голові колишнього колгоспного двору, яку успадкувала [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 68 років у с. Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 17 від 25 квітня 2018 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 25 квітня 2018 р. виконкомом Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, визначено ч.1 ст.1267 ЦК України. За ст. ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] , [INFO] , на день смерті ( [INFO] ) була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; за даною адресою були зареєстровані: чоловік [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] , правнучка [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 13, виданою 08.01.2024 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області. Факт родинних відносин між позивачкою [PERSON] , [INFO] та спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , як дочкою та матір`ю, встановлено рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2024 р. у справі № 342/174/24 (провадження № 2-о/342/43/2024), що набрало законної сили 06.05.2024. Даним рішенням також встановлено факт реєстрації шлюбу 12 жовтня 1967 року в Чортовецькій сільській раді Городенківського району Івано-Франківської області,відповідний запис за № 40 від 12 жовтня 1967 року в книзі записів актів громадянського стану про одруження, між [PERSON] , 1944 року народження, який помер [INFO] , та [PERSON] , 1949 року народження, яка померла [INFO] . Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. [PERSON] заповіту не вчиняла, що стверджується копією Інформаційної довідки № 75495406 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), сформованою 19.01.2024 приватним нотаріусом Яшаном Р.Р. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її дочка - позивачка [PERSON] та чоловік [PERSON] , які в рівних частках прийняли спадщину, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину, судом не встановлено. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить 8/12 (2/3) частки від цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , 2/12 (1/6) частки якого належала їй, як члену колишнього колгоспного двору, а 6/12 (1/2) частки успадкована нею після смерті матері [PERSON] , як спадкоємцем першої черги за законом, однак документи на успадковане майно [PERSON] не оформила. Враховуючи вищенаведене, позивачка [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, в рівних частках прийняли вищезгадане спадкове майно після смерті [PERSON] , що становить по 4/12 (1/3) частки. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Із копії спадкової справи № 12/2024, наданої суду приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшаном Р.Р., вбачається, що позивачка [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті матері [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, 19.01.2024 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно спадкодавця. Копією Витягу № 75495371 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого19.01.2024приватним нотаріусом Яшаном Р.Р., підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 71874197 (номер у нотаріуса 12/2023), спадкодавець - [PERSON] , дата народження: [INFO] , дата смерті: [INFO] . Чоловік спадкодавця [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті дружини [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно спадкодавця не звертався. Згідно ч.3 ст.1296 ЦПК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 ст.1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. За заповітом, посвідченим 03 липня 2018 р. секретарем Чортовецької сільської ради Городенківського району, зареєстрованим в реєстрі за № 66, [PERSON] , [INFO] , все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, в тому числі: житловий будинок з усіма господарськими спорудами та земельними ділянками, що належать до нього за адресою: [ADDRESS] ; грошові заощадження; земельні ділянки (паї) за державними актами на його ім`я; майнові паї і взагалі все те, що на день смерті буде належати йому і на що він за законом матиме право заповів [PERSON] . Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 62695132 (номер в реєстрі нотаріальних дій 66), що стверджується копією Інформаційної довідки № 75015252 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданої 05.12.2023 приватним нотаріусом Яшаном Р.Р. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 79 років у с. Чортовець Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 324 від 20 червня 2023 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20.06.2023 Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. [PERSON] , [INFO] , на день смерті ( [INFO] ) був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; на день його смерті за вказаною адресою були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією довідки про останнє місце реєстрації громадянина на день його смерті № 2521762, виданої 02.12.2023 центром надання адміністративних послуг. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30 квітня 1977 р., вбачається, що позивачка [PERSON] , [INFO] , є дочкою спадкодавця [PERSON] , актовий запис № 20 від 30 квітня 1977 р. Позивачка [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині [PERSON] та прийняли спадщину, - судом не встановлено. Пережившого подружжя у померлого немає. Із копії спадкової справи № 177/2023, наданої суду приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Яшаном Р.Р., вбачається, що позивачка, прийнявши спадщину після смерті батька [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, 05.12.2023 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно спадкодавця. Копією Витягу № 75015250 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 05.12.2023 приватним нотаріусом Яшаном Р.Р., підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 71678202 (номер у нотаріуса 177/2023), спадкодавець - [PERSON] , дата народження: [INFO] , дата смерті: [INFO] . До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить 6/12 (1/2) частки від цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , 2/12 (1/6) частки якого належала йому, як члену колишнього колгоспного двору, а 4/12 (1/3) частки успадкована ним після смерті дружини [PERSON] , як спадкоємцем першої черги за законом, однак документи на успадковане майно [PERSON] не оформив. Підставою звернення позивачки до суду стало те, що постановами приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Яшана Р.Р. від 08.06.2024№ 231/02-31 та № 313/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальних дій позивачці відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на спадкові частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] та [PERSON] з посиланням на те, що спадкоємцем не надано оригіналу правовстановлюючого документу, який би посвідчував право власності померлої [PERSON] на належну їй частку спадкового житлового будинку, а також на те, що вищезгадане господарство відносилось до колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , що позбавляє нотаріуса можливості визначити частку померлого у даному житловому будинку. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 09.02.2024, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1965 р., господарські будівлі та споруди - в 1965, 1970, 1986 роках. Ринкова вартість даного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами станом на 12.02.2024 становить 110 580 грн, що стверджується копією звіту про оцінку житлового будинку № 12022024/01214/С, складеного ФОП [PERSON] . Даний житловий будинок розміщений на земельній ділянці площею 0,25 га, що стверджується довідкою № 15, виданою 08.01.2024 Чортовецькимстаростинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 395605509, сформованої 19.09.2024, вбачається, що відомості про право власності на житловий будинок [ADDRESS] відсутні. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Досліджені судом докази підтверджують, що [PERSON] , як голові колгоспного двору, 02.07.1989 був виданий документ, що посвідчував її право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Оскільки станом на день набрання чинності Законом України «Про власність» (15.04.1991) у даному господарстві зареєстрованих осіб не було, тому дана частка вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами належала [PERSON] на праві власності. [PERSON] , як голові колгоспного двору, 02.07.1989 також був виданий документ, що посвідчував його право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Однак, дана частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами належала йому, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/6 кожному від цілого житлового будинку, як членам колишнього колгоспного двору. [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, успадкувала після смерті матері [PERSON] належну їй 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , однак не зверталася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно спадкодавця. Крім того, [PERSON] належить 2/12 (1/6) частки від цілого житлового будинку, як члену колишнього колгоспного двору, що разом становить 8/12 (2/3) часток. Позивачка [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, успадкували після смерті [PERSON] по 4/12 (1/3) частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Крім того, їм належить по 2/12 (1/6) частки від цілого житлового будинку, як членам колишнього колгоспного двору, що разом становить по 6/12 (1/2) часток. Позивачка [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, успадкувала після смерті батька [PERSON] 6/12 (1/2) часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] та, з урахуванням належної їй частки у даному житловому будинку, фактично стала власником цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за вищезгаданою адресою, однак через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, який би посвідчував право власності померлої [PERSON] на належну їй частку спадкового житлового будинку та через те, що спадковий житловий будинок відносився до колгоспного двору і частка померлого [PERSON] у ньому не визначена немає можливості отримати свідоцтва про право на спадщину на спадкові частки нерухомого майна. Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] з підстав та в обсязі, наведеному в мотивувальній частині рішення. На підставі ст.ст. 112, 120, 123, 524-526, 529, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.),ст.ст. 316, 317, 325, 328, 368, 370, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1258, 1261, 1267-1270, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved