Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору №б/н від 03.09.2019 [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було збільшено до 110000 грн., з видачею кредитної картки «Універсальна GOLD» (в подальшому зі спливом строку дії картки були видані картки «Універсальна WORLD», картка «Visa Signature»), зі строком кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації, з фіксованою. відсотковою ставкою 36% річних. Крім того, 23.09.2022 відповідач підписав у системі самообслуговування Приват24 заяву на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та додаткову угоду з банком, за умовами яких сторони узгодили змінити умови кредитного договору та встановили тип кредиту - не відновлювальна кредитна лінія, строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією, але не більше 5 років з дати укладення, з процентною ставкою 12% річних, зі сплато мінімального платежу у розмірі 1% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн. щомісячно протягом перших шусти календарних місяців з дати укладення та збільшенням до 3% починаючи з 7 місяця календарного місяця з дати укладення до дати повного погашення кредиту. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 23.06.2024 складає 125037,59 грн. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12.08.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Пороти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи убачається, що 03.09.2019 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір №б/н, відповідно до умов якого позивачем видано відповідачеві кредитну картку, відкрито картковий рахунок та надано кредит на споживчі цілі у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було збільшено до 110000 грн., з видачею кредитної картки «Універсальна GOLD» (в подальшому зі спливом строку дії картки були видані картки «Універсальна WORLD», картка «Visa Signature»), зі строком кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації, з фіксованою відсотковою ставкою 36% річних. Повернення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором. Сторони визначили, що договір складається з заяви позичальника про приєднання до умов та правил банківських послуг, а також Умов та правил надання банківських послуг. 23.09.2022 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] у системі самообслуговування Приват24 укладено кредитний договір у вигляді заяви на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та додаткову угоду №SAMDNWFC00069178161_01, за умовами яких сторони узгодили змінити умови кредитного договору та встановили тип кредиту - не відновлювальна кредитна лінія, строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією, але не більше 5 років з дати укладення, з процентною ставкою 12% річних, зі сплато мінімального платежу у розмірі 1% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн. щомісячно протягом перших шусти календарних місяців з дати укладення та збільшенням до 3% починаючи з 7 місяця календарного місяця з дати укладення до дати повного погашення кредиту. Судом встановлено, що кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані АТ КБ «Приватбанк» відповідачеві [PERSON] , які вона використала у повному обсязі. Пунктом 2.1.1.5.1 заяви передбачено обов`язок позичальника погашати кредит у строки та в розмірах визначених цим договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідач систематично не виконує взяті на себе за кредитним договором зобов`язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, відсотків за його користування, допустив заборгованість зі сплати кредиту у розмірі 125037,59 грн., що складається із: 116224,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8812,60 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. Пунктом 2.1.1.2.12 заяви сторони узгодили, що Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у певній частці у разі невиконання клієнтом своїх боргових та інших зобов`язань за цим договором. Судом встановлено, що позичальник [PERSON] прострочив сплату частини кредиту, процентів за користування ним, що надає право кредитодавцю вимагати у позичальника дострокового повернення кредиту, процентів за користування ним та інших платежів. Позивач реалізував своє право на дострокове стягнення усієї заборгованості за кредитним договором від 03.09.2019 №б/н шляхом звернення до суду з позовом до позичальника, що відповідає нормі ст. 1050 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 03.09.2019 у розмірі 125037,59 грн., що складається із: 116224,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8812,60 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved