Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

12 січня 2024 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що ПрАТ «Страхова група «ТАС» укладено договір\~добровільного страхування\~наземного транспорту\~FA-00108589.\~Предметом договору\~страхування є\~страхування транспортного\~засобу Volkswagen\~Passat\~д.н.з.\~ [NUMBER] .\~13.01.2021\~року о\~18:15\~год.\~по вул.\~Будівельна в\~с.\~Рованці Луцького\~району Волинської\~області,\~відбулася дорожньо-транспортна\~пригода за\~участю застрахованого\~транспортного засобу\~Volkswagen\~Passat\~д.н.з.\~ [NUMBER] \~ та\~ транспортного\~ засобу\~ BMW\~328\~ д.н.з.\~ [NUMBER] \~ під\~керуванням [PERSON] .Постановою Луцького міськрайонного суду Волинсьткої області від 09.02.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП. У результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб Volkswagen Passat д.н.з. [NUMBER] . Враховуючи наявність договору страхування, власник пошкодженого транспортного засобу Volkswagen Passat д.н.з. [NUMBER] звернувся до ПрАТ «Страхова група «ТАС» із заявою про настання події. Вказує, що з метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Volkswagen Passat д.н.з. [NUMBER] проведено його огляд, про що складено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) та ремонтну калькуляцію 00990_16 від 20.01.2021 року, відповідно до якої вартість ремонту Volkswagen Passat д.н.з. [NUMBER] склала 121 882,56 грн. У зв?язку із зазначеним, ПрАТ «Страхова група «ТАС», на підставі зібраних документів складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт №02231/16/921 від 25.01.2021 року на суму 121 882,56 грн., яку було виплачено в якості страхового відшкодування. Зазначає, що загалом фактичні витрати ПрАТ «Страхова група «ТАС» склали у розмірі 121 882,56 грн. Враховуючи, що винуватцем ДТП визнано [PERSON] , а його цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» згідно полісу №200288483, тому ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернулася до страхової компанії [PERSON] із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку суброгації. ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» виплатило страхове відшкодування за полісом №200288483 у розмірі 106\~631,81 грн. Вказує, що оскільки розмір витрат ПрАТ «Страхова група «ТАС» на виплату страхового відшкодування складає 121\~882,56 грн., при цьому полісом №200288483 покрито частину шкоди на суму 106\~631,81 грн., то залишок шкоди, що підлягає стягненню з [PERSON] складає 15\~250,75 грн. Ухвалою суду від 16 січня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи. 13 лютого 2024 року на адресу суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. У відповіді на відзив від 20.02.2024 року представник позивача просив позовні вимоги задовольнити. 23 лютого 2024 року на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 7 березня 2024 року суд постановив перейти від розгляду справи в порядку спрощеного провадження до розгляду справи в порядку загального позовного провадження у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» до [PERSON] про відшкодування шкоди та призначено підготовче засідання. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 20 травня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, водночас, у позовній заяві представник позивача просив справу розглянути за їх відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причин не явки не повідомив, клопотань про відкладення до суду не надходило. У відзиві на позовну заяву від 13.02.2024 року відповідач просить відмовити у задоволенні позову, в порядку суброгації, мотивуючи тим, що спір щодо суми страхового відшкодування, яка є предметом позову виник виключно між ПрАТ «Страхова група «ТАС» та ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна». У відповіді на відзив від 20.02.2024 року представник позивача надав свої заперечення щодо обставин, викладених у відзиві на позовну заяву. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі за таких підстав. Судом встановлено, що 02.09.2020 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту FA-00108589 (а.с. 10 на звороті). Предметом договору страхування є страхування транспортного засобу Volkswagen Passat д.н.з. [NUMBER] . [PERSON] 13.01.2021 року о 18.15 год. в с. Рованці Луцького р-ну по вул. Будівельна, керуючи автомобілем BMW 328i д.н.з. [NUMBER] , не був уважним за кермом, не врахував дорожньої обстановки та стану дорожнього покриття, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем VolkswagenPassat д.н.з. [NUMBER] . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків. Такі дії кваліфіковані поліцейським як порушення пункту п.п. 2.3 «б», 12.1 ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. Постановою Луцького\~міськрайонного суду\~Волинської області\~від 09.02.2021\~року у\~справі №161/1137/21\~ [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124\~КУпАП (а.с. 12). Постанова суду набрала законної сили 22.02.2021 року. Враховуючи наявність договору страхування, власник пошкодженого автомобіля Volkswagen Passat д.н.з. [NUMBER] звернувся до ПрАТ «Страхова група «ТАС» із заявою про настання події (а.с. 11). З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Volkswagen Passat д.н.з. [NUMBER] проведено його огляд, про що складено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) та ремонтну калькуляцію 00990_16 від 20.01.2021 року, відповідно до якої вартість ремонту Volkswagen Passat д.н.з. [NUMBER] склала 121 882,56 грн. (а.с. 6-9, 18-22). ПрАТ «Страхова група «ТАС» складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт №02231/16/921 від 25.01.2021 року на суму 121 882,56 грн. (а.с. 17). Оскільки винуватцем ДТП визнано [PERSON] , а його цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» згідно полісу №200288483 ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» звернувся до страхової компанії [PERSON] із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку суброгації. ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» виплатило страхове відшкодування за полісом №200288483 у розмірі 106\~631,81 грн. (а.с. 14). Розмір витрат ПрАТ «Страхова група «ТАС» на виплату страхового відшкодування складає 121\~882,56 грн., при цьому полісом №200288483 покрито частину шкоди на суму 106\~631,81 грн. Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких правових норм. Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до частини другої ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до частини першої статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аналогічні положення містяться в частині першій статті 990 ЦК України. Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. У преамбулі Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вказано, що цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Натомість, відповідно до частини першої статті 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування". Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/9320/15-ц, провадження № 61-7833св18. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) сформульовано висновок, про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону № 1961-IVу страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Виплата страхового відшкодування у розмірі, визначеному домовленістю між потерпілим та страховиком, якщо він менше страхової суми (ліміту відповідальності), не створює обов`язку для заподіювача шкоди, який застрахував свою відповідальність відповідно до вимог Закону № 1961-IV, відшкодувати різницю між розміром такого відшкодування та реальним розміром шкоди, заподіяної потерпілому на підставі статті 1194 ЦК України, якщо заподіювач шкоди доведе, що розмір страхового відшкодування, визначений за домовленістю між потерпілим та страховиком, є меншим, ніж розмір оціненої шкоди, яка підлягала виплаті страховою компанією відповідно до пунктів 22.1статті 22 Закону № 1961-IV у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі. Тому, з урахуванням вимог тягаря доказування заперечень проти позову, який сформульований у нормах ст.ст. 12, 81 ЦПК України, - обов`язок доведення вищевказаних обставин що розмір страхового відшкодування, визначений за домовленістю між потерпілим та страховиком, є меншим, ніж розмір оціненої шкоди, яка підлягала виплаті страховою компанією, у даному випадку покладається на відповідача, а не на позивача. Позивач, як страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону «Про страхування» реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого винна у завданні шкоди особа застрахувала свою цивільно-правову відповідальність. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Обсяг відповідальності відповідача, як страхувальника своєї цивільної відповідальності обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, яка підлягала визначенню відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, тобто розміром оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілої внаслідок протиправних під час ДТП дій відповідача особи. Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підставі суброгації можливе за умови, якщо страхова компанія, яка виконала свій обов`язок перед потерпілою особою, з урахуванням отримання страхового відшкодування в інтересах винної в ДТП особи від його страховика та сплаченої суми франшизи винною особою - не одержала повного відшкодування здійсненого нею страхового платежу на підставі договору добровільного страхування на користь потерпілої особи, яку позивач внаслідок цього замінив у спірних правовідносинах. Правові висновки, які були висловлені Великою Палатою Верховного Суду про покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, що має відповідати меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), пункт 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 752/16797/14-ц (провадження № 14-80цс19)). Стороною відповідача не надано доказів в розумінні положень ст.ст. 76-81 ЦПК України на спростування позовних вимог. З урахуванням вищевказаного, суд вбачає достатньо правових підстав для задоволення позовних вимог до [PERSON] та стягнення на користь позивача суми матеріальної шкоди в порядку суброгації у розмірі 15\~250,75 грн. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264\~ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved