Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

У січні 2022 року до Октябрського районного суду м. Полтави звернувся [PERSON] до [PERSON] з позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на частку спільного майна, в якій просив встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 31. 08.2020 року по 30.10.2021 року та визнати однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , визнати право власності за [PERSON] на частку квартири за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказав, що він, будучи доцентом кафедри хореографії Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка, познайомився з [PERSON] , яка навчалася в університеті на заочній комерційній формі навчання в магістратурі кафедри хореографії психолого-педагогічного факультету з 01.09.2019 року по 31.12.2020 року, де він викладав свою дисципліну та здійснював керівництво науковою діяльністю магістрів. У них склалася дружні стосунки, які з часом переросли у взаємні почуття і з середини лютого 2020 року [PERSON] та [PERSON] стали спільно проживати, як чоловік та жінка, в належному позивачу на праві приватної власності житловому будинку [ADDRESS] в ті дні, коли вона перебувала на навчанні. Обговоривши умови спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка й жінки, але на перших порах без реєстрації шлюбу, а також погодившись, що вони будуть утримувати та виховувати доньку відповідача від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , [PERSON] у червні 2020 року переїхала в належний позивачу житловий будинок спільно з донькою, і вони стали проживати, як одна сім`я, не приховуючи своїх стосунків. [PERSON] подала позов до Глобинського районного суду Полтавської області про розірвання шлюбу, рішенням якого від 29.07.2020 року шлюб між [PERSON] та її чоловіком [PERSON] було розірвано. Вказане рішення суду набрало законної сили 31.08.2020 року. Вони стали постійно проживати в належному позивачу на праві власності житловому будинку по [ADDRESS] , вести спільний побут та домашнє господарство, спільний бюджет, разом придбавали і спільно користувалися придбаними побутовими речами та іншим набутим спільним майном; допомагали та підтримували один одного в життєвих та побутових питаннях, спільно утримували житло та спільно виховували доньку відповідача від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] . Як чоловік і жінка влітку 2020 року позивач та відповідач разом з донькою відповідача спільно відправились на відпочином до Єгипту, де перебували в період з 12.07.2020 року по 24.07.2020 року. У серпні 2020 року вони спільно вирішили придбати квартиру та зареєструвати її на [PERSON] , яка в подальшому буде використовуватись її донькою по досягненню нею повноліття, а до того часу здавати цю квартиру в оренду, щоб компенсувати комунальні платежі і повернути витрачені на її придбання грошові кошти, оскільки значну їх частку позивач взяв в борг у своїх знайомих. Після вивчення існуючих пропозицій та своїх фінансових можливостей вони дійшли згоди, що зможуть придбати однокімнатну квартиру вартістю не більше як за 350-360 тисяч грн., які позивач мав у своєму розпорядженні. Оскільки [PERSON] зволікала з офіційною реєстрацією шлюбу то позивач, розуміючи, що не матиме права власності на придбану квартиру, яку буде зареєстровано за [PERSON] , за порадою своїх знайомих, 18.09.2020 року оформив з [PERSON] нотаріально посвідчений Договір позики на суму 365 465, 10 грн., що в еквіваленті становило 13 000 доларів США. При цьому позивач і [PERSON] дійшли спільної думки, що після реєстрації шлюбу сума позики за спільною згодою буде вважатись повернутою. 23.09.2020 року [PERSON] відповідно до Договір купівлі-продажі, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Бабич С.В., зареєстрованого в реєстрі за № 835, придбала в особисту власність однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 31,4 кв.м, житловою площею 12,6 кв.м., яка належала сестрі позивача [PERSON] , яка погодилась її продати за наявні у них кошти. 28.09.2020 року позивач для вказаної квартири придбав диван «Модерн» вартістю 7 800 грн. Проте у Товарному чеку на вказаний диван зазначено замовником [PERSON] , але платником його вартості є [PERSON] . Подібним чином вони спільно придбали кухонні і побутові прилади, посуд у квартиру, а також стали виконувати незначні ремонтні роботи за спільні кошти, як подружжя. Після придбання вказаної квартири сторони постійно продовжували проживати у належному позивачу житловому будинку по [ADDRESS] , як одна сім`я. У період з 04.04.2021 року по 11.04.2021 року [PERSON] і [PERSON] спільно відпочивали у Єгипті у м. Шарм-Еш- Шейх. Також як подружжя вони перебували на форумі і торжествах туристичної агенції «АДВАНТ» у м. Чернігів 12-13.03.2021 року у ресторані готелю « [INFO] ». У кінці жовтня 2021 року, коли позивач повернувся до додому у вечірній час, [PERSON] , забравши речі, покинула помешкання та по телефону повідомила, що вони не можуть бути разом, і вона відмовляється від офіційної реєстрації шлюбу. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду. 25.01.2022 ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави Гольник Л.В. відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 20.04.2024 року заяву представника позивача адвоката Козленка О.М. про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт шляхом заборони вчиняти дії по відчуженню квартири [ADDRESS] , загальною площею 31,4 кв.м., житловою площею 12,6 кв.м., що належить [PERSON] , [INFO] , на праві приватної власності відповідно до договору купівлі продажу від 23.09.2020 року. 31.03.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач не визнає позовних вимог та просить у їх задоволенні відмовити. Вважає, що позивачем не надано до суду належні та допустимі докази його спільного проживання з [PERSON] з 31.08.2020 року по 30.10. 2021 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Новосел не заперечує перебування у дружніх відносинах з [PERSON] та заперечує, що вона проживала з ним як дружина та планувала з ним створювати сім`ю та реєструвати шлюб, не мала з [PERSON] спільного бюджету, спільно з ним не витрачала кошти на придбання спірної квартири та не витрачала спільно з ним кошти на утримання його особистого будинку. [PERSON] підтримував [PERSON] як особа значного старшого віку. Поїздка за кордон на відпочинок також мала характер дружніх відносин. Дружними стосунками підтверджується те, що позивач вирішив допомогти їй у придбанні квартири та передав [PERSON] у борг кошти у сумі 365\~465,10 грн. [PERSON] як позикодавець стверджував факт, що грошові кошти, які передаються позичальнику є його особистою власністю, оскільки в шлюбі та/або в фактичних шлюбних відносинах не перебуває (п.8 договору позики). Отримавши кошти у борг, [PERSON] придбала у свою особисту власність квартиру за адресою: [ADDRESS] . та сплатила кошти у суму 325100,00 грн. Для визначення осіб, які перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбане спірне майно. Квартира не була придбана [PERSON] за кошти спільного бюджету, та сторони не проживали разом. [PERSON] була зареєстрована станом на 23.09.2020 року за адресою: [ADDRESS] . Спільний відпочинок, світлини, які надані позивачем, не можуть бути доказом спільного проживання (а.с. 63-68). 21.04.2022 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача зазначає, що твердження представника відповідача про відсутність належних та допустимих доказів у позовній заяві [PERSON] про факт їх спільного проживання як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 31.08.2020 по 30.10.2021, є безпідставними та суперечать приписам ст. 81 ЦПК України, оскільки позивач вмотивовано вважає, що надані ним докази доводять ті обставини, на які він посилається, а оцінку цим доказам дасть суд у своєму рішенні. Факт спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу позивача та відповідача будуть підтверджені свідками у справі. Позиція позивача, що кошти він надав у борг [PERSON] виключно як жінці, з якою перебував у фактичних шлюбних відносинах і які не підлягали поверненню після реєстрації шлюбу за їх спільною домовленістю, підтверджується тим фактом, що відповідач [PERSON] , отримавши кошти внаслідок таких її обіцянок умисно не виконує умови Договору позики від 18.09.2020 року (а.с.84-85). Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави [PERSON] від 11.07.2023 року закрито підготовче провадження у справі та справа призначена до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що є викладачем кафедри хореографії Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка. На початку 2020 року він познайомився з [PERSON] , яка навчалася в Полтавському університету у магістратурі на заочній формі навчання, проживала у с. Великі Кринки Глобинського району, там і була зареєстрована. На той час вона перебувала у шлюбі, але жила з чоловіком формально. Спочатку з [PERSON] були дружні відносини. Коли вона приїздила на сесію, то проживала у [PERSON] , їй було затишно з позивачем, тому почали думати як жити далі. Він купував їй подарунки. З попереднім чоловіком у [PERSON] життя не склалося, тому вона подала позов про розірвання шлюбу. Вони разом їздили відпочивати. Потім придбали квартиру за 13000 доларів США. Він перевіз мати та брата [PERSON] до Полтави. Після купівлі квартири [PERSON] проживала по [ADDRESS] , де [PERSON] була господаркою. У купленій квартирі робили ремонт. Договір позики він підписав з [PERSON] , оскільки це була страховка від втрати квартири та коштів. Кошти на квартиру були використані з сімейного бюджету. У судовому засіданні представник позивача адвокат Козленко О.М. підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Листопад Н.А. заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Вказувала, що станом на лютий 2020 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірвано рішенням суду, яке набрало законної сили 31.08.2020 року. Квартира придбана за власні кошти [PERSON] , в якій вона і проживала. Також [PERSON] перевезла свою маму до м. Полтави у вересні 2020 року. Вказувала, що позивач не довів у судовому засіданні належними та допустимими доказами позовні вимоги. Фактично з боку позивача [PERSON] , який на 42 роки старше [PERSON] , має місце примушування відповідача, яка була його студенткою, до шлюбу шляхом нотаріально посвідченого договору позики. [PERSON] заперечує взяття у борг коштів у позику для купівлі квартири. Також відповідач заперечує, що проживала з Горголем однією сім`єю, оскільки вони не проживали разом як подружжя, не вели спільного господарства, не мали спільного бюджету. У судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснила, що з [PERSON] не бажала утворювати сім`ю, спільно з ним не проживала та не мала спільного майна, сімейного бюджету. З позивачем познайомилася, коли вона перебувала у шлюбі. У нею були складні відносини з чоловіком. Вона працювала вчителькою у молодшій школі. Горголя вважала порядною людиною, він надавав їй допомогу. Але у подальшому він проявив себе з поганої сторони. Коли вона переїхала до Полтави, то дізналася про нього багато іншого. В університеті ходили про нього різні чутки. Він став агресивним, пропонував заміж, застосовував фізичну силу та психічне насильство. Для неї це був стрес, з його боку був шантаж. [PERSON] влаштовував скандали, принижував, казав: «Хто ти така», «Тобі ніхто не повірить», «Ти винна мені гроші», погрожував, переслідував. Вона дзвонила до поліції, оскільки боялася за своє життя, та ніхто не міг за неї заступитися. [PERSON] став вимагати кошти за позикою, коли вона казала, що не готова укладати з ним шлюб. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов такого висновку. Встановлено, що [PERSON] є викладачем кафедри хореографії Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка. Вказана обставина сторонами не оспорюється. [PERSON] навчалася в Полтавському національному педагогічному університеті імені В.Г. Короленка на заочній комерційній формі навчання на психолого-педагогічному факультеті з 01.01.2019 року по 31.12.2020 року (а.с. 19). Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 29.07.2020 року шлюб, укладений між\~ [PERSON] , [INFO] , уродженцем села Великі Кринки Глобинського району Полтавської області та [PERSON] ,\~ [INFO] , уродженкою м. Ужгород Закарпатської області, зареєстрований виконавчим комітетом Кринківської сільської ради Глобинського району Полтавської області 11 серпня 2018 року, актовий запис № 05, розірвано (а.с.20-21, 23-24). Відповідно до Договору № А75423863 про надання інформаційно-консультаційних та посередницьких послуг від 02.07.2020 року, укладеного між [PERSON] та Турагентом в особі ФОП [PERSON] , туристична подорож здійснювалася у складі трьох туристів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] до Египту в період з 12.07.2020 року по 24.07.2020 року (а.с. 25-26). Відповідно до Договору позики, укладеного 18.09.2020 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Бабичем С.В., зареєстрованого в реєстрі за № 829, [PERSON] отримала від позикодавця, а позикодавець передав у власність грошові кошти у сумі 365465,10 грн., що за офіційним курсом Національного банку України на день укладення цього договору є еквівалентним суми 13\~000,00 доларів США. У п.8 вказаного договору вказано, що позикодавець стверджує той факт, «що грошові кошти, які передаються позичальнику є його особистою власністю, оскільки в шлюбі та/або в фактичних шлюбних відносинах не перебуває». (а.с. 32-33). Відповідно до Договору купівлі-продажу, укладеного 23.09.2020 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Бабичем С.В., зареєстрованого в реєстрі за № 835, [PERSON] придбала у власність однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 31,4 кв.м, житловою площею 12,6 кв.м. (а.с. 28-31). Згідно з електронним Ваучером № 2308235 та з Сертифікатом застрахованої особи № Б2308235 від 02.04.2021 року у період з 04.04.2021 року по 11.04.2021 року [PERSON] та [PERSON] перебували у Єгипті (м. Шарм-Еш- Шейх) (а.с.41-44). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що знайома зі сторонами з 2021 року по роботі у мережі ТОВ «Адвант-Тревал». Вона організовувала заходи з роботи компанії. У цих заходах, зокрема у «Шишкино», Глобино, спільно брали участь [PERSON] та [PERSON] , яких вона сприймала як пару. [PERSON] залицявся до [PERSON] , піклувався про неї. Однак, де вони проживають та інші обставини їхнього життя вона не знає. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , який є братом дружини [PERSON] , пояснив, що [PERSON] знає як співмешканку [PERSON] . Знає зі слів родичів, що позивач разом з [PERSON] з січня 2020 року. Він особисто познайомився з [PERSON] у листопаді 2020 року, коли у дружини був день народження у кафе « [PERSON] » . [PERSON] та [PERSON] приїздили на день [PERSON] дружини разом, привезли торт. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , який є сусідом [PERSON] , пояснив, що він кожен день прогулювався з собакою та бачив [PERSON] . Вперше побачив [PERSON] у лютому 2020 року. У період з лютого 2020 по травень 2020 року її бачив епізодично. Познайомився з [PERSON] влітку, вона була з донькою [PERSON] . [PERSON] представив її як дружину. В будинку, в якому проживає [PERSON] , живе також його син [PERSON] разом зі своєю родиною. Про спільне життя позивача та відповідача він нічого не знає. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є дружиною рідного брата позивача, пояснила, що позивач [PERSON] давно вже розлучений, проживав сам. Якось прийшов до брата та повідомив, що збирається одружуватися. У подальшому [PERSON] познайомив їх з [PERSON] , коли були на дачі [PERSON] . Тоді він привіз мати [PERSON] з братом, святкували на дачі день народження матері [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] разом були десь рік. Хоча різниця у віці їх шокувала. Вони разом проживали за адресою: [ADDRESS] . Однак особисто вона у 2020 році та у 2021 році була у [PERSON] вдома десь по два рази на рік. Підтвердила, що не бачила, щоб сторони придбавали продукти харчування та інші речі. Знала, що [PERSON] навчалася у педінституті. Зі слів [PERSON] вона йому допомагала по комп`ютеру. Про бюджет сторін вона нічого не знає. До місця помешкання [PERSON] приходила також його колишня дружина. [PERSON] їй не казала, що збирається жити з [PERSON] . Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , який є сином позивача, пояснив, що він є власником будинку по [ADDRESS] . На першому поверсі живе батько [PERSON] . На другому поверсі живе він зі своєю родиною. Батько спочатку був зав. кафедрою, а потім викладачем педінституту. Батьки розлучилися понад 20 років тому. До цього у батька були інші жінки, але вони не жили разом у цьому будинку. [PERSON] навчалася в педінституті, була здобувачем вищої освіти за спеціальністю « [PERSON] ». 02.05.2020 на день свого народження батько запросив і [PERSON] . З літа 2020 по осінь 2021 року вона проживала разом з батьком. З [PERSON] він постійне перетинався на подвір`ї, на спільних святах. Він сприймав [PERSON] як майбутню дружину, а батька та [PERSON] як родину. Вони придбавали продукти, але за які кошти не знає. Їх відносини він не обговорював, з [PERSON] особисто не спілкувався. Чи вели вони спільний бюджет також не знає. [PERSON] допомагав купити [PERSON] квартиру, а він допомагав заносити якісь речі в цю квартиру. Щодо місця реєстрації [PERSON] він не знає. А з осені 2021 року [PERSON] перестала жити у батька. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , який знає [PERSON] як колегу та викладача педінституту, пояснив, що він познайомив з [PERSON] по спільному проекту ТОВ «Адвант», оскільки [PERSON] залучав колег до цього мережевого маркетингу, були плани розширення компанії шляхом розширення мережі. Вони їздили до м.Миргороду. [PERSON] надихався [PERSON] , при всіх він висловлювався - «моя друга половинка». Він сприймав [PERSON] як музу для [PERSON] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є матір`ю відповідача [PERSON] , пояснила, що її донька перебувала у шлюбі та проживала зі своїм чоловіком, працювала у с. Обізнівці Глобинського району. У березні 2020 року свідок познайомилася з [PERSON] як викладачем вишу, оскільки вона та [PERSON] є неодруженими. Улітку 2020 року [PERSON] запрошував до себе на дачу, де святкували її день народження, він на машині забирав її та сина. Донька ніколи не казала, що збирається з [PERSON] створити сім`ю. У вересні 2020 року була куплена квартира у м. Полтаві, гроші на її придбання збирали вся родина, надавала вона, хрещена та батько доньки. У квартирі по [ADDRESS] , проживала [PERSON] з донькою, свідок з сином. Донька їздила до [PERSON] , допомагала йому. Але потім [PERSON] став погрожувати. Зараз донька перебуває за кордоном. Згідно з положеннями частин 1, 2\~ст.\~21\~Сімейного кодексу України (далі СК)\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1\~ст. 36 цього Кодексу\~шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Разом із тим згідно зі\~ст. 74 СК, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього\~Кодексу. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні\~ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі\~ст. 74 СК\~суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно. За приписами ч. 2\~ст. 3 СК сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Отже, ознаками фактичної сім`ї, що складає фактичний шлюб між чоловіком та жінкою є: спільне проживання чоловіка і жінки; спільний побут; взаємні права і обов`язки. Конституційний суд України у своєму\~рішенні від 03.06.1999 року у справі № 1-8/99\~зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту\~спільного проживання, є\~ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Згідно з усталеною судовою практикою, яка викладена у постанові Верховного Суду від 17 січня 2024 року у справі № 759/14906/18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі № 343/1821/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі № 279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі № 748/897/18, від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17, від 18 грудня 2019 року в справі № 761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року, у справі № 757/8786/15-ц та від 03 листопада 2022 року у справі №\~361/4744/19, «встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю». Проаналізувавши показання свідків сторони позивача, суд бере до уваги специфічність відносин, що склалися між [PERSON] та [PERSON] . Ці відносини були обумовлені значним впливом позивача у професійній спільноті, як у Полтавському національному університеті імені В.Г. Короленка, так і поза його межами, маючи широке коло спілкування, пов`язане з його професійною діяльністю. На час виникнення цих відносин [PERSON] , [INFO] , маючи різницю у віці з відповідачем 42 роки, перебував на посаді доцента кафедри хореографії Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка, а [PERSON] , [INFO] , з часу знайомства та до грудня 2020 року була студенткою цього університету та навчалася саме за спеціальністю «Хореографія», що вказує на перебування [PERSON] у певній залежності від цих відносин. З огляду на вищевказане, суд критично оцінює, твердження позивача про постійне проживання [PERSON] , а саме у період продовж 31.08.2020 року по 30.10.2021 року по [ADDRESS] . Перебування [PERSON] за вказаною адресою, що підтверджували свідки сторони позивача, суд вважає, були зумовлені саме специфічністю цих відносин між сторонами. Проте вказане перебування [PERSON] за адресою по [ADDRESS] не є постійним та не є визначальним для даного предмету доказування. Як вбачається, [PERSON] не була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а своїм постійним місцем проживала у [ADDRESS] вказувала адресу по [ADDRESS] . Водночас жоден свідок не зміг підтвердити наявність у сторін спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю. Вказані свідки зазначали лише зовнішню сторону взаємовідносин позивача та відповідача, оскільки позивач демонстрував поведінку прихильності до [PERSON] , своєї захопленості нею як жінкою. Позивач [PERSON] на підтвердження позовних вимог, крім показань свідків, надав фотокартки проведення спільного часу, відпочинку, чек на купівлю дивану. Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуваннях та інших заходах, придбання дивану, \~без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю,\~не можуть свідчити\~про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. Також слід зазначити, що згідно з усталеною судовою практикою самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16-ц). Відповідно до\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можуть ґрунтуватись на припущеннях. Отже, враховуючи усталену судову практику з розгляду даної категорії справ, суд приходить до висновку про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження доводів позивача щодо факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 31.08.2020 року по 30.10.2021 року та набуття ними у цей час спільного сумісного майна. Суд дійшов висновку про залишення позовних вимог [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу без задоволення, а також позовних вимог про визнання права власності на частку спільного майна. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~141\~ЦПК України\~при вирішенні\~питання про\~розподіл судових\~витрат суд\~враховує: чи\~пов`язані ці\~витрати з\~розглядом справи; чи\~є розмір\~таких витрат\~обґрунтованим та\~пропорційним до\~предмета спору\~з урахуванням\~ціни позову,\~значення справи\~для сторін,\~в тому\~числі чи\~міг результат\~її вирішення\~вплинути на\~репутацію сторони\~або чи\~викликала справа\~публічний інтерес; поведінку\~сторони під\~час розгляду\~справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Встановлено, що 21.03.2022 року між позивачем [PERSON] та адвокатом Листопад Н.А. укладено Договір про надання правової допомоги. Згідно з Актом виконаних робіт від 14.10.2024 року до Договору про надання правової допомоги від 21.03.2022 року винагорода (гонорар) адвоката становить 20\~000 грн. Відповідачем [PERSON] сплачено за правову допомогу 20\~000 грн., що підтверджується квитанцією від 21.03.2022 року. Суд виходить з принципу реальності наданих адвокатських послуг, критерію розумності його розміру та справедливості з урахуванням того, що вказана справа є важливою для відповідача [PERSON] , відсутність заперечень позивача щодо завищення розміру судових витрат, а тому дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь\~\~відповідача\~\~витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 гривень.

Outcome: approved