Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

19.06.2024 до суду надійшов цивільний позов [PERSON] до Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції та Савранського відділу Державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю (земельною ділянку) шляхом зняття арешту. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 02.05.2024 вказаний цивільний позов передано за підсудністю до Савранського районного суду Одеської області для розгляду. Згідно зі статтею 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень статей 36, 37 ЦПК України, було визначено головуючого суддю Брюховецького О.Ю. та передано йому вказану справу. Позивачка в обґрунтування позову вказала, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 2,0174га, кадастровий номер 5124382000:01:004:0345. Згідно відомостей в розділі «Спецрозділ» автоматизованої системи у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністрства юстиції (м.Одеса), постановою державного виконавця від 07.02.2013 накладено арешт на майно [PERSON] . Підставою обтяження виконавчого провадження №36057478 виконавчий лист Приморського районного суду м.Одеси №2/1522/97/11 від 28.09.212 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБіБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 21529,10 грн. Державним виконавцем Савранського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції від 16.04.2013 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 49 3акону України «Про виконавче провадження» та надіслано виконавчий документ за належністю до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Крім того, позивачку повідомлено щодо для вирішення питання про зняття арешту з майна [PERSON] необхідно звернутись до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) або до суду. Однак, з відповіді Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) вбачається, що на виконанні у відділах, правонаступником яких є Приморський Відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), виконавче провадження №36057478 не перебувало. Також, Другим Приморським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) позивачку було повідомлено, що правові підстави, у відповідності до статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», для скасування Приморським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження по АСВП №36057478, видану 07.02.2013 року, видавник Відділ державної виконавчої служби Савранського РУЮ Одеської області, станом на 25.03.2024 року, відсутні. Відтак, позивачці Державною виконавчою службою було рекомендовано звернутися до суду про зняття арешту з відповідного майна. Враховуючи викладене позивачка звернулася з вказаним позов до суду для захисту своїх прав та просила: скасувати Постанову державного виконавця Кравець О.В. Савранського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07.02.2013 року, якою накладено арешт на майно боржника, що належать боржнику [PERSON] , [INFO] (паспорт серії [NUMBER] РНОКПП: [NUMBER] ). Реєстраційний номер виконавчого провадження №36057478. скасувати арешт, накладений на земельну ділянку, яка належить [PERSON] , [INFO] (паспорт серії [NUMBER] РНОКПП: [NUMBER] ), площею 2.0174 га, кадастровий номер 5124382000:01:004:0345 (на підставі рішення №1581-УШ від 30.11.2021 Савранської селищної ради Одеської області). Ухвалою Савранського районного суду від 25.06.2024 позовна заява [PERSON] залишена без руху через її невідповідність вимогам статей 175, 177 ЦПК України (а.с.35-37). 09.07.2024 до суду надійшла заява представника позивача адвоката Подольської Г.В. на виконання вимог ухвали про залишення заяви без руху з виправленими копіями позовної заяви з додатками (а.с.40-57). Згідно змінених вимог в позовній заяві вбачається, що представник позивача, яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги ВН №1383461 [PERSON] просить: скасувати арешт, накладений на земельну ділянку, яка належить [PERSON] , [INFO] (паспорт серії [NUMBER] РНОКПП: [NUMBER] ), площею 2.0174 га, кадастровий номер 5124382000:01:004:0345 (на підставі рішення №1581-УШ від 30.11.2021 Савранської селищної ради Одеської області) постановою державного виконавця Кравець О.В. Савранського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07.02.2013 року. Ухвалою судді Савранського районного суду Одеської області Брюховецьким О.Ю. від 15.07.2024 відкрито провадження у справі; вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін 11.09.2024 за наявними у ній матеріалами; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подачі до суду відповіді на відзив, а відповідачу\~п`ятиденний строк для подачі заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів (а.с. 58-59). Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до частини п`ятої статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі\~ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, та зазначено строки подання такого клопотання. 07.08.2024 до суду надійшов відзив начальника відділу Савранського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області ПМУ МЮ Циби Н.В., в якому вона вказала, що згідно відомостей в розділі «Спецрозділ» Автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВІ) в Відділі державної виконавчої служби Савранського районного управління юстиції Одеської області перебувало виконавче провадження №36057478 на підставі виконавчого листа Приморського районного суду міста Одеси №2/1522/9754/11 від 28.09.2012 про стягнення з [PERSON] , РПОКПП - 2579214945, на користь ПАТ «ВіЕйБіБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 21 529,10 грн. 17.01.2013 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 07.02.2013 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника, обтяження за якою було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав: номер запису про обтяження: 667671 (спеціальний розділ), ??зареєстровано 15.04.2013, ??вид обтяження: арешт нерухомого майна, ??зміст, характеристика обтяження: арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику, ??опис предмета обтяження: все нерухоме майно. Відомості про обтяження 667671 (спеціальний розділ), наразі наявне у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Постановою державного виконавця від 22.03.2013 змінено сторону виконавчого провадження, а саме: боржника [PERSON] змінено на [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Крім того, начальник відділу Циба Н.В. в запереченні на позов зазначила, що постановою державного виконавця накладено арешт на все нерухоме майно позивачки [PERSON] . Однак, враховуючи, що позивачка просить суд скасувати арешт лише на земельну ділянку, яка належить їй, площею 2,0174 га, кадастровий помер: 51243822000:01:004:0345, відсутня необхідність в скасуванні постанови державного виконавця Кравця О.В. від 07.02.2013. Разом з тим, сама по собі постанова державного виконавця про звернення стягнення на майно боржника носить разовий характер. Після реєстрації обтяження в Державному реєстрі речових прав на підставі такої постанови, остання втрачає юридичну силу. Таким чином начальник Савранського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області ПМУ МЮ просила суд позовні вимоги в частині скасування постанови державного виконавця Кравець О.В. Савранського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07.02.2013, якою накладено арешт на майно боржника [PERSON] [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , Реєстраційний номер виконавчого провадження №36057478 залишити без задоволення; вирішення питання щодо позовних вимог в частині скасування арешту на земельну ділянку, яка належить позивачці залишити на розсуд суду. Сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання призначене на 11.09.2024 не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. У зв`язку з викладеним справа призначена на 10.10.2024. 10.10.2024 в судове засідання позивачка не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином шляхом направлення судової повістки з повідомленням, однак до суду надійшла її заява про проведення судового засідання за відсутності позивачки та її представника (а.с.82). Представник позивачки в судове засідання також не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Будь-яких заяв, клопотань до суду не подала. Представник відповідача в особі Приморського відділу ДВС у м.Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.79). Представник відповідача в особі Савранського відділу Державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) в судове зсідання не з`явився. Однак, подала клопотання в якому позовні вимоги визнав повному обсязі та просив справу розглянути без його участі (а.с.27). Представник відповідача в особі ПАТ «ВіЕйБі Банк» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, однак до суду повернувся конверт з відміткою Укрпошти про «відсутність адресата за вказаною адресою» (а.с.81). З клопотаннями про відкладення розгляду справи учасники справи не звертались. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до частини 2 статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності до положень статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що позивачці на праві власності належить земельна ділянка площею 2,0174 га, кадастровий номер 5124382000:01:004:0345 (на підставі рішення №1581-УШ від 30.11.2021 Савранської селищної ради Одеської області), що підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав (а.с20). З відповіді на адвокатських запит від 23.02.2024 вбачається, що в Савранському відділі державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебувало виконавче провадження №36057478 на підставі виконавчого листа Приморського районного суду міста Одеси №2/1522/9754/11 від 28.09.2012 про стягнення з [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , на користь ПАТ «ВійБіБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 21 529,10 грн. В рамках вказаного виконавчого провадження 07.02.2013 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника. Постановою державного виконавця від 22.03.2013 змінено сторону виконавчого провадження, а саме: боржника [PERSON] змінено на боржника [PERSON] , РНОКІПІ [NUMBER] . Крім того, начальником відділу Савранського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) рекомендовано звернутися до Другого Приморського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) або до суду з питанням про скасування арешту з майна позивача (а.с.17). Як вбачається з відповіді №54716 від 25.09.2024 виконавче провадження №36057478 на виконанні у Приморському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) не перебувало (а.с.18). Згідно інформації про державну реєстрацію обтяжень вбачається, що державним виконавцем Кравцем О.В. Відділу державної виконавчої служби Савранського РУЮ Одеської області винесено постанову про арешт майна належного [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження (а.с.19-22). Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини четвертої статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частини 1 статті 316, статті 317 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно частини 1-2 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень частити 1 статті 50 Закопу України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року N 606-XIV, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Отже, на час винесення постанови від 16.04.2013 про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» законні підстави для зняття арешту з майна боржника по виконавчому провадженню №36057478 були відсутні. Крім того, відповідно до положень частини 1 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного для, коли йому стало відомо про такі обставини. Водночас, частина 4 статті 59 Закопу України «Про виконавче провадження», якою визначено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, не містить такої підстави для зняття арешту як надсилання виконавчого документу чи матеріалів виконавчого провадження за належністю до іншого органу державної виконавчої служби. Однак, положеннями частини 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно приписів статті 55 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. У разі прийняття судом рішення про звільнення майна з-під арешту або сплати боржником повної суми боргу за виконавчим документом до реалізації арештованого майна боржника, майно звільняється з-під арешту за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про звільнення майна з-під арешту надсилається боржнику та до органу (установи), якому була надіслана постанова про накладення арешту на майно боржника на виконання. У всіх інших випадках по незакінчених виконавчих провадженнях арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Аналогічні положення містить Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року. Крім того, аналогічні положення наведені і в пункті 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за №512/5. Відповідно до частини 2 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Згідно з положеннями пункту 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо нього будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власністю після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19). З урахуванням викладеного вище, суд приходить до переконання, що довготривала наявність обтяження, накладеного на належне позивачці на праві власності майно, є порушенням права власності. Тому, вказане право підлягає захисту у судовому порядку шляхом зняття таких обтяжень, що є визначеним законодавцем способом захисту права власності. Розподіляючи судові витрати, суд керується приписом частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Документально підтверджені судові витрати позивачки складають 1211,20 грн (а.с.25). Водночас, у позовній заяві позивачка не ставить вимоги про стягнення судового збору з відповідачів. Відтак, ухвалюючи рішення, суд не вирішує питання про стягнення з відповідачів на користь позивача витрат по сплаті судового збору, сплачених позивачем при зверненні до суду з цим позовом.

Outcome: approved