Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , правонаступником якого є [PERSON] , звернулись до суду з позовом до Київської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вони проживають і володіють частиною будинку [ADDRESS] , який належав їх батькам. Після смерті батьків вони успадкували лише по 1/8 частині цього будинку. Іншу частину будинку отримали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вони користуються будинком більше десяти років, а тому мають підстави для визнання за ними права власності на цей будинок за набувальною давністю. Просили визнати за ними, окремо за кожним, право власності на 3/8 частки будинку [ADDRESS] . 06.09.2021 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. 12.01.2022, 14.12.2022 постановлено ухвали про витребування доказів. 04.05.2023 постановлено протокольну ухвалу про залучення [PERSON] , як правонаступника померлого позивача [PERSON] та постановлено ухвалу про витребування доказів. 03.07.2023 постановлено протокольну ухвалу про залучення [PERSON] , як правонаступника померлого відповідача [PERSON] та постановлено ухвалу про витребування доказів. 16.11.2023 постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та закриття провадження у справі в частині позовних вимог до [PERSON] та [PERSON] . 30.04.2024 постановлено ухвалу при прийняття справи до провадження та призначено її до розгляду по суті. 22.10.2024 постановлено ухвалу про закриття провадження у справі в частині позовних вимог до [PERSON] . Київська міська рада надала відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що обставина добросовісного заволодіння позивачами будинком не доведена. Позивач [PERSON] , правонаступник позивача [PERSON] та представник позивачів [PERSON] підтримали позовні вимоги. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 16.08.1946 було видано свідоцтво про право спадкоємства, згідно з яким єдиними спадкоємцями майна в рівних частках, яке залишилось після померлої [INFO] [PERSON] є дочки померлої [PERSON] , [PERSON] та сини померлої [PERSON] та [PERSON] . До складу спадкового майна увійшло домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] . Це домоволодіння було повернуто у власність порядком денаціоналізації померлій [PERSON] за укріпительним актом, виданим 18.10.1923 за №4779. За адресою: [ADDRESS] , знаходиться житловий будинок площею 64,8 кв.м з надвірними побудовами, частина якого зруйнована. Згідно з довідкою КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» від 31.10.2018 №1375121 житловий будинокза адресою: [ADDRESS] , зареєстрований за: [PERSON] - 1/8 частка; [PERSON] - 1/4 частка; [PERSON] - 1/4 частка; [PERSON] - 1/4 частка; [PERSON] - 1/8 частка. Після руйнування частини будинку дольові частки не перераховувались. [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті спадкова справа не заводилась. [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті заведено спадкову справу №366/2011 (номер у спадковому реєстрі 52059212) у Двадцять другій київській державній нотаріальній конторі. Згідно відомостей спадкової справи №366/2011 [PERSON] прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті матері [PERSON] , про 26.11.2011 подала нотаріусу відповідну заяву. 20.03.2012 [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину, спадкове майно, на яке видане це свідоцтво складається з 1/4 частини будинку за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] .За життя він склав заповіт від 06.01.1983 за реєстровим №4-309, який був посвідчений у Другій київській державній нотаріальній конторі. Після його смерті спадкова справа не заводилась. [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті спадщину прийняла [PERSON] , яка 15.04.2023 отримала свідоцтво про право на спадщину,спадкове майно, на яке видане це свідоцтво складається з 1/8 частини будинку за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] 25.04.2023 зареєструвала право власності на спадкове майно. Згідно з довідкою КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» від 25.01.2023 №23 відповідно до проведеної інвентаризації від 14.09.2022 будинок за адресою: [ADDRESS] , має житлову площу 63,1 кв.м, житлову площу 37,7 кв.м, житловий будинок реконструйований зі зруйнуванням частини приміщень, до реконструкції житловий будинок мав житлову площу 109,9 кв.м, житлову площу 60,8 кв.м. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з частинами першою-другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до частин першої, п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ст. 1297 ЦК України). Позивачами заявлено вимогу про визнання за ними, окремо за кожним, права власності на 3/8 частки будинку [ADDRESS] . Оцінюючи доводи, викладені сторонами у заявах по суті справи у сукупності з наданими доказами, суд відзначає наступне. Позов пред`явлений до Київської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] померли до відкриття провадження у справі, а тому не набули статусу відповідачів у цій справі, а тому провадження у справі за позовними вимогами до них було закрито. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Судом встановлено, що позивачами заявлено вимоги про визнання за ними права власності за набувальною давністю на спірний будинок. Станом на день розгляду справи співвласниками будинку є [PERSON] , [PERSON] , яким належить на праві власності по 1/8 частці спірного будинку Крім того, 1/4 частина спірного будинку належить [PERSON] , яка отримала свідоцтво про право на спадщину, це спадкове майно. Відомості про набуття права власності на решту часток спірного будинку, які належали померлим власникам [PERSON] та [PERSON] , відсутні. Суд зазначає, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; (пункти 1 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України). Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц). Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (частина перша статті 33 ЦПК України у редакції, чинній на час відкриття провадження у справі та її розгляду). Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України). Суд зауважує, що звертаючись до суду із даним позовом про визнання права власності за набувальною давністю на 3/8 часток будинку за адресою: [ADDRESS] , за кожним з них, отже при вирішенні цього спору безпосередньо вирішуються права не лише Київської міської ради, яка може визнати відумерлою 1/2 частину спірного будинку, власниками якої в рівних частках (по 1/4 частці) були померлі [PERSON] та [PERSON] , але і зачіпаються права іншого співвласника будинку [PERSON] ,якій належить на праві власності 1/4 частина спірного будинку і яка до участі у справі як співвідповідач не залучалась. За таких обставин суд приходить до висновку висновок про відмову в задоволенні позову, оскільки до участі у справі не була залучена як співвідповідач [PERSON] , права, свободи чи інтереси якої можуть бути порушені внаслідок розгляду справи по суті. Клопотання про залучення її до участі у справі співвідповідача до суду позивачі та їх представник не надали. За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються.

Outcome: dismissed