Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Рибаков В.О. звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «АГРІКОЛЬ-САМАРА» про розірвання договору оренди земельної ділянки, поданою в електронній формі. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ДП № 070977, виданого 12.04.2002, належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 10,455 га, кадастровий номер 1225955100:04:001:0360, розташована на території Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області. 25.05.2015 між [PERSON] та ТОВ «АГРІКОЛЬ-САМАРА» укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки, який зареєстровано реєстраційною службою Васильківського районного управління юстиції Дніпропетровської області 25.05.2015. Разом з тим, ТОВ «АГРІКОЛЬ-САМАРА» належним чином не виконувало умови договору оренди землі та не сплатило позивачу у встановленому порядку орендну плату за 2022, 2023 та 2024 роки. Вважаючи порушеними свої права на отримання орендної плати за договором, [PERSON] змушений звернутись до суду з позовом до ТОВ «АГРІКОЛЬ-САМАРА», та просить розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений з ТОВ «Агріколь-Самара» 25.05.2015. Ухвалою від 19.09.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження. Позивач та його представник адвокат Рибаков В.О. в судове засідання не з`явилися, останній в заяві просив розглянути справу за його та позивача відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягав. Представник відповідача ТОВ «АГРІКОЛЬ-САМАРА» у судове засідання не з`явився, у встановлений судом строк відзиву на позов, заяв з повідомленням причин неявки або про відкладення розгляду справи не надав. Про дату, час та місце розгляду справи та прийняті судом процесуальні рішення повідомлений належним чином через підсистему ЕСІТС «Електронний суд», оскільки віднесений до осіб, які зобов`язані зареєструвати електронний кабінет. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд доходить таких висновків. Судом встановлено, що 25 травня 2015 року між [PERSON] (орендодавець) та ТОВ «АГРІКОЛЬ-САМАРА» (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1225955100:04:001:0360, площею 10,455 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за умовами якого орендодавець передав в оренду відповідачу належну йому на праві власності земельну ділянку, строком на 7 років, розташовану на території Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області (а.с. 6-7). 11 серпня 2015 року здійснено державну реєстрацію речового права оренди зазначеної земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 10759715 (а.с. 9). За змістом пунктів 3.1. та 5.2.3. договору від 25.05.2015 ТОВ «АГРІКОЛЬ-САМАРА» як орендар взяло на себе зобов`язання своєчасно виплачувати орендодавцю орендну плату в грошовій формі з розрахунку 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки щорічно з вересня по грудень кожного календарного року користування за такий рік. Пунктами 7.1. та 6.3. договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання цього Договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього Договору, а в разі відсутності взаємної згоди сторін щодо дострокового розірвання договору чи зміни його умов ці питання вирішуються у судовому порядку. Оскільки відповідач ТОВ «АГРІКОЛЬ-САМАРА» не скористалось своїм правом надання відзиву на позов та доказів на підтвердження сплати орендної плати, суд доходить висновку, що орендна плата за 2022 та 2023 роки за договором від 25.05.2015, укладеним з [PERSON] , не сплачувалась. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Як встановлено пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України та статтею 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Згідно з пунктом 289.1 статті 289 ПК України, статті 1, частини 5 статті 5 та частини 1 статті 13 Закону України «Про оцінку земель» для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки проводиться та може використовуватись нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка являє собою капіталізований рентний дохід (дохід, який можна отримати із землі як фактора виробництва залежно від якості та місця розташування земельної ділянки), визначений за встановленими і затвердженими нормативами. Отже, розмір орендної плати та порядок її перегляду є істотною умовою договорів оренди землі та, відповідно, договору оренди землі від 25.05.2015, а отримання орендної плати за передану в користування земельну ділянку (отримання доходу) є по суті єдиною метою, якої прагне досягти орендодавець (позивач), укладаючи договір. \~ \~ \~ \~ Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. У частині першій та другій статті 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. В пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України зазначено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Таким чином, законодавство передбачає як необхідну умову для розірвання договору оренди землі систематичне невиконання умов договору, в тому числі і несплату орендної плати. Порушення умов договору від 25.05.2015 щодо сплати орендної плати є істотним, оскільки значною мірою позбавило позивача того, на що він розраховував при укладенні договору, зокрема, отримання гідної та економічно обґрунтованої плати за передачу в користування належної йому землі. Застосування такого правового наслідку як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за змістом ст. 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. На думку суду істотне порушення орендарем такої умови договору оренди, як сплата орендної плати, є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання договору оренди землі в судовому порядку. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України). Таким чином, у зобов`язальних правовідносинах вина особи, яка порушила зобов`язання, презюмується і саме на неї покладається обов`язок з доведення відсутності своєї вини у порушенні зобов`язання. Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивачку можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа (Постанова Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.03.2020 року у справі № 371/628/18). Отже, оскільки під час розгляду справи встановлено, що ТОВ «АГРІКОЛЬ-САМАРА» систематично не виконувало свій обов`язок зі сплати орендної плати за землю за договором оренди земельної ділянки, суд доходить висновку, що вимоги позивача про розірвання договору оренди землі є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь [PERSON] судовий збір, сплачений ним за подання позову до суду, у розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved