Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

13.08.2024 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому свої вимоги мотивує тим, що відповідачів було засуджено вироком Зарічного районного суду м. Суми від 16.12.2010 року, яким окрім іншого, стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ ПриватБанк в особі Сумської філії 1 150 603 грн 76 коп. в відшкодування матеріальної шкоди. Стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ ПриватБанк в особі Сумської філії 170 083,11 грн у відшкодування матеріальної шкоди. Відповідачі тривалий час рішення суду не виконують. Позивач вважає, що необхідно стягнути солідарно з відповідачів 3% річних та інфляційні втрати за ст. 625 ЦК України за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 (1095 днів). За таких обставин просить: 1) стягнути з [PERSON] та [PERSON] на свою користь 3% річних за ст. 625 ЦК України за прострочення виконання судового рішення у сумі 103554,34 грн та інфляційні втрати у сумі 251596,13 грн, а всього 355150,47 грн, 2) стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на свою користь 3% річних за ст. 625 ЦК України за прострочення виконання судового рішення у сумі 15307,48 грн та інфляційні втрати у сумі 37191,13 грн, а всього 52498,61 грн. У судове засіданні представник позивача до суду не з`явився, просив позовні вимоги задовольнити та справу розглядати без їх участі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повідомлялись про час та місце розгляду справи, однак до суду не з`явились, про причини своєї неявки суд не сповістили, відзив на позовну заяву, письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову не надали. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши наявні докази по справі, суд дійшов такого висновку. Так, вироком Зарічного районного суду м. Суми від 16.12.2010 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочинів та призначено покарання: за ст. 364 ч.2 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 2 роки 6 місяців обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями строком на 3 роки, за ст. 367 ч.2 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 3 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно- розпорядчими функціями строком на 2 роки та зі штрафом в сумі 4000 грн, за ст. 368 ч.2 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 4 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно- розпорядчими функціями строком на 3 роки. На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинення більш суворого покарання менш суворим остаточно призначити покарання у вигляді 4 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаціно-розпорядчими функціями строком на 3 роки та зі штрафом в сумі 4000 грн. [PERSON] визнано винним у скоєнні злочинів та призначено покарання: за ст.ст. 27 ч.5, 364 ч.2 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 2 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями строком на 2 роки, за ст. 366 ч.2 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 3 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно- розпорядчими функціями строком на 3 роки, за ст. 369 ч.2 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 3 років обмеження волі, за ст. 190 ч.4 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 4 років обмеження волі. На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинення більш суворого покарання менш суворим остаточно призначити покарання у вигляді 4 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями строком на 3 роки. [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченому ст. 366 ч.2 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від реального відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. [PERSON] визнано винною у скоєнні злочину, передбаченому ст. 366 ч.2 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від реального відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк в особі Сумської філії 1 150 603 грн. 76 коп. в відшкодування матеріальної шкоди. Стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк в особі Сумської філії 170 083,11 грн. в відшкодування матеріальної шкоди. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Відповідачі тривалий час рішення суду не виконують. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Положеннями ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Згідно з ч. 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання. Згідно зі статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У випадку, коли позичальник своєчасно не повертає борг, то згідно зі статтею 625 ЦК України він має сплатити суму боргу, а також інфляційні втрати та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (пункт 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18)). Передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати та 3 % річних від простроченої суми входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання (постанови Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 6-352цс16, від 22 березня 2017 року у справі № 6- 2311цс16, від 30 березня 2016 року у справі № 6-2168цс15, а також Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 8 листопада 2019 року в справі № 127/15672/16-ц зазначила про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Приймаючи до уваги триваючий характер невиконання судового рішення необхідно стягнути солідарно з відповідачів 3% річних та інфляційні втрати за ст. 625 ЦК України за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 (1095 днів): щодо стягнення з [PERSON] , [PERSON] 1 150 603,76 грн: розрахунок 3% річних за ст. 625 ЦК України 1 150 603,76 грн (сума визначена вироком до стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] ) * 3% * 1095 днів / 365 = 103 554,34 грн. Період розрахунку - березень 2019 - лютий 2022. Сума боргу - 1150603.76 грн. Сума боргу з інфляцією - 1402199.89 грн. Інфляційне збільшення боргу - 251596.13 грн. Таким чином, згідно до ст. 625 ЦК України, за прострочення виконання зобов`язання за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 належить з [PERSON] та [PERSON] 3% річних у сумі 103\~554,34 грн та інфляційні втрати у сумі 251 596,13 грн, а всього 355 150,47 грн. щодо стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 170 083,11 грн: розрахунок 3% річних за ст. 625 ЦК України 170 083,11 грн (сума визначена вироком до стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ) * 3% * 1095 днів / 365 = 15 307,48 грн. Період розрахунку - березень 2019 - лютий 2022. Сума боргу - 170083.11 грн. Сума боргу з інфляцією - 207274.24 грн. Інфляційне збільшення боргу - 37191.13 грн. Таким чином, згідно до ст. 625 ЦК України, за прострочення виконання рішення суду за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 належить стягнути з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 3% річних у сумі 15 307,48 грн та інфляційні втрати у сумі 37 191,13 грн, а всього 52 498,61 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 4 891,79 грн.

Outcome: approved