Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: договір купівлі-продажу від 01.02.2022р.; акт приймання передачі нерухомого майна за договором купівлі-продажу від 01.02.2022р.; витяг № 246884654 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.03.2021р., про реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок, з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; витяг № 246894776 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.03.2021р., про реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0549 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5124110100:02:005:0024, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); технічний паспорт на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] ; рішення Ренійського районного суду Одеської області від 27.08.2020р., справа № 510/1715/19. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач звернулась до суду із вищезгаданими вимогами до відповідача, зазначивши, що в 01 лютого 2022 року між сторонами була досягнута домовленість про купівлю-продаж нерухомості. Того ж дня між сторонами був фактично укладений договір купівлі-продажу нерухомості, згідно якого відповідач продав, а позивач купила житловий будинок, з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку за цією ж адресою, площею 0,0549 га, кадастровий номер 5124110100:02:005:0024, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На підтвердження виконання умов договору сторони склали акт приймання передачі від 01.02.2022р. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Після вчинення правочину позивач розпорядилась щодо догляду за придбаною нерухомістю, доглядає за її збереженням, сплачує всі необхідні платежі. З метою нотаріального засвідчення правочину, позивач неодноразово зверталась до відповідача, однак, останній від посвідчення договору ухиляється, на прохання позивача не реагує. При зверненні до відповідних органів з питанням про переоформлення документації на нерухомості на себе, позивачу було роз`яснено, що зробити це за відсутності відповідача неможливо. Враховуючи вищенаведене, позивач була вимушена звернутися із позовом до суду. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки доводи позивача знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом із тим, між сторонами була досягнута взаємозгода за всіх істотних умов договору, покупець передав продавцю обумовлену суму, продавець передав документи, нерухомість в натурі. Позивач фактично вступила у володіння і розпорядження нерухомістю, після укладання правочину розпорядилась щодо догляду за нерухомістю, постійно наглядає за збереженням майна, тобто правочин між сторонами фактично відбувся. Згідно ст. 220 ЦК України договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є нікчемним. Однак, в ч.2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Таким чином, по даній справі між сторонами при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачу передані гроші, позивачу нерухомість, якою вона на теперішній час користується, проте через нотаріальне непосвідчення договору, не може нею розпорядитися, переоформити на себе. Факти укладення угоди, передачі грошей у рахунок вартості нерухомості підтверджуються доводами позивача, які відповідач визнав, крім того, обставини продажу, передачі грошей, сам відповідач не заперечує. В даний час звернення за оформленням договору купівлі-продажу є неможливим, оскільки прохання позивача з цього приводу відповідачем не сприймаються. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідача щодо житлового будинку з надвірними спорудами, земельної ділянки на якій він розташований, та встановленні права на нерухомість у позивача, тому є правові підстави визнати договір дійсним та право власності на нерухоме майно за позивачем. \~ \~ \~ \~Позивачем у позові та під час розгляду справи не заявлялись вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладення цих витрат на відповідача.

Outcome: approved