Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

Представник позивача Військової частини [NUMBER] Збройних Сил України [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування розміру завданої шкоди внаслідок ДТП у якій просив - стягнути з [PERSON] на користь військової частини [NUMBER] (Збройних Сил України) матеріальну шкоду, що завдана внаслідок ДТП (16.01.2024) у розмірі 153 933 грн. 18 коп. та понесені судові витрати. Позовна заява обґрунтована тим, що 16.01.2024 близько 10:18 в [ADDRESS] сталася дорожня транспортна пригода за участю військовослужбовця військової частини [NUMBER] , старшого солдата [PERSON] , який керував автомобілем Ford Ranger (в.н.з [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] . 29.03.2024 постановою Ленінського районного суду міста Полтави у справі 553/132/24 [PERSON] визнано винуватим та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.\~124\~та ч. 1 ст.\~130 КУпАП. Шкода завдана дорожньо транспортною пригодою згідно зі звітом ПП «ЦЕНТР НЕЗАЛЕЖНОЇ ОЦІНКИ ТА ЕКСПЕРТИЗИ» становить 153933,18 грн. Оскільки, транспортні засоби як відповідача так і потерпілої сторони (позивача) не були забезпечені у встановленому порядку, МТСБУ у відповідності до вимог п.п. 1.7., 41.1. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не має повноважень здійснити регламентну виплату позивачу за шкоду завдану внаслідок ДТП. Позивачем на адресу відповідача надсилалися претензія про відшкодування завданої шкоди, на яку відповіді отримано не було, матеріальні збитки відповідач добровільно не відшкодував. У зв`язку із цим, зазначає, що відповідач, як заподіювач шкоди, повинен у повному розмірі відшкодувати Позивачу вартість завданих збитків, згідно звіту ПП "ЦЕНТР НЕЗАЛЕЖНОЇ ОЦІНКИ ТА ЕКСПЕРТИЗИ" про незалежну оцінку майна (визначення вартості матеріального збитку) автомобіля FORD RANGER, реєстраційний №\~ [NUMBER] від 15.04.2024. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав клопотання в якому просив суд здійснювати розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, в тому числі, шляхом направлення поштових повідомлень на адресу реєстрації проживання відповідача, які повернулися з відмітками «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою», а також, шляхом розміщення оголошення про виклик на веб-сайті суду. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України). У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наведених нижче підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, 16.01.2024 року о 10 год. 18 хв. водій [PERSON] в [ADDRESS] , керуючи автомобілем Citroen C4 Cactus днз. [NUMBER] , рухаючись по пров. Високий в напрямку вул. Героїв Крут, не вибрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Ford Ranger д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, Також після зіткнення автомобіль Citroen C4 Cactus днз. [NUMBER] здійснив зіткнення з електроопором, чим порушив вимоги п.12.1,ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Також, [PERSON] 16.01.2024 о 10 год. 18 хв. в м. Полтаві по пров. Високий 15/1, керував автомобілем Citroen C4 Cactus днз. [NUMBER] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 7510. Результат 1,51 проміле. Тест №\~377, прилад ARLM 0363, з результатом згоден. Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Полтави від 29.03.2024 року, [PERSON] визнано винним у скоєні адміністративних правопорушень, передбачених ст.\~124\~та\~ч.\~1\~ст.\~130\~КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до вимог п. п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з звітом ПП "ЦЕНТР НЕЗАЛЕЖНОЇ ОЦІНКИ ТА ЕКСПЕРТИЗИ" про незалежну оцінку майна (визначення вартості матеріального збитку) автомобіля FORD RANGER, реєстраційний №\~ [NUMBER] від 15.04.2024. вартість матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику пошкодженого транспортного засобу склала 153\~933,18 грн. (а.с. 14-49) 17.01.2024 позивачем було повідомлено МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду, що відбулася 16.01.2024 (а.с. 50-52). З листа МТСБУ про відмову у відшкодуванні шкоди, справа МТСБУ № 99883 від 29.01.2024, вбачається, що оскільки відносно КТЗ Ford Ranger (в.н.з [NUMBER] ) на момент ДТП був відсутній договір страхування, то такий транспортний засіб не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", і відповідно, МТСБУ не має повноважень відшкодувати шкоду, заподіяну пошкодженням такого транспортного засобу (а.с. 53). 20.04.2024 командиром в/ч [NUMBER] на адресу відповідача було направлено претензію №1 із вимогою про відшкодування витрат, які військова частина [NUMBER] мусить зробити для відновлення військового майна на суму 153933,18 грн. (а.с. 57-61). Відповідно до комерційної пропозиції №7 від 26.06.2024 ФОП [PERSON] , вартість матеріалів та робіт пов`язаних із відновленням пошкодженого автомобіля Ford Ranger д.н.з. [NUMBER] складає 184932,72 грн. Відповідно до комерційної пропозиції №0000013982 від 02.05.2024 ФОП [PERSON] вартість матеріалів та робіт пов`язаних із відновленням пошкодженого автомобіля Ford Ranger д.н.з. [NUMBER] складає 153000,00 грн. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власників автомобілів застрахована не була, то відповідач, як особа відповідальна за завданий збиток, повинна сплатити на користь позивача суму матеріальних збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу. Стороною відповідача не надано доказів в розумінні положень ст. ст.76-81 ЦПК України на спростування даних обставин. Таким чином, відповідач зобов`язаний сплатити суму матеріальних збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу, у розмірі: 153933,18 грн. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним «сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved