Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

06 червня 2024 року представник позивача звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просила суд позбавити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , щомісячно у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу (заробітку) [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 04 червня 2024 року, та до досягнення повноліття. Судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача надала заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судові засідання на виклики суду неодноразово не з`явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив до суду не направляв, будь-яких заяв чи клопотань до суду від відповідача не надходило. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області у судове засідання не з`явився, направив до суду висновок органу опіки та піклування, подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності, висновок органу опіки та піклування підтримують. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 11 червня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Козацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис № 01. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.04.2008, актовий запис № 02, складений виконавчим комітетом Козацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 01.04.2010, актовий запис № 11, складений виконавчим комітетом Козацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. 28 вересня 2012 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі № 1505/6301/2012 шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), [INFO] , було розірвано. Рішення набрало законної сили 10 жовтня 2012 року. 15 грудня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис № 3484. Від даного шлюбу у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Відповідач не бере жодної участі в вихованні, навчанні та утриманні своїх дітей, не спілкується з ними, не піклувався про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, його місцезнаходження та контактні дані позивачу невідомі, тобто в розумінні ст. 164 Сімейного кодексу України батько умисно ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей та/або забезпечення здобуття ними повної загальної середньої освіти. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпеченню здобуття нею повної загальної середньої освіти. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків виражається у тому, що вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною взагалі, що порушує нормальне самоусвідомлення дитини; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З огляду на викладене батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них. Згідно положення пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року із змінами від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Наведеними обставинами і фактами у сукупності підтверджується, що [PERSON] дітьми не цікавиться, ухиляється від здійснення батьківських обов`язків відносно фізичного, духовного та морального розвитку дітей, не проявляє до них турботи та уваги, не цікавиться їхніми справами та станом здоров`я, не створює умови для отримання ними освіти. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що особа ухиляється від їх виконання свідомо. А це означає, що вона вперто та систематично, незважаючи на всі заходи попередження, продовжує не виконувати свій батьківський обов`язок. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Як вже зазначалось вище, застосується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявились безрезультатними. В силу ч.4 і ч.5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів, щодо позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно Довідки № 31-05 від 31.05.2024, виданої Головою ГО «Авангард-2» члену ГО «Авангард-2» [PERSON] , за адресою [ADDRESS] разом проживають [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Згідно відповіді на № 632948 від 10.06.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру [PERSON] зареєстрований з 19.12.2001 року за адресою: [ADDRESS] . Згідно з актом обстеження умов проживання від 28.05.2024 за адресою місця реєстрації [PERSON] та її неповнолітніх дітей: [ADDRESS] , для дітей створені належні умови для виховання та розвитку, у всіх дітей є окремі кімнати, усі діти забезпечені одягом, взуттям та усім необхідним для навчання та розвитку, родина дружня, відносини гарні та підтримують один одного. Згідно відповіді від № 01-21/130 від 15.05.2024, наданої директором ЗЗСО «Прилиманський ліцей» Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської було надано характеристики щодо участі кожного з батьків у вихованні та навчанні дітей [PERSON] та [PERSON] , зокрема, згідно Характеристики [PERSON] , 2010 року народження, учня 7-Г класу № 02-15/194 від 15.05.2024 мати [PERSON] - голова батьківського комітету класу. Бере активну участь у навчанні та вихованні сина, спілкується з педагогами, іншими батьками, часто відвідує школу для вирішення організаційних питань класу, допомагає в організації позакласних заходів, регулярно відвідує батьківські збори. Батько, [PERSON] , з дитиною не спілкується, не цікавиться його навчанням, не несе відповідальності за виховання дитини. З класним керівником, педагогами ліцею жодного разу на зв`язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся. Згідно Характеристики [PERSON] , [INFO] , учня 9-Б класу № 02-15/193 від 15.05.2024 мати [PERSON] приділяє належну увагу навчанню та вихованню сина. [PERSON] має охайний та доглянутий зовнішній вигляд. Учень забезпечений всім необхідним приладдям для навчанням. Батько [PERSON] за весь період навчання до закладу освіти ніколи не з`являвся, навчанням та вихованням сина не цікавився. Згідно відповіді № 111 20.05.2024, наданої директором КНП «Авангардівська АЗПСМ», [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , мають укладені декларації з лікарем загальної практики-сімейним лікарем [PERSON] . Останнє відвідування лікаря неповнолітніми дітьми у супроводі матері було 10 квітня 2024 року. З часу укладення декларацій та на всі прийоми діти приходили з матір`ю - [PERSON] . Усі рекомендації лікаря виконують сумлінно. Стосовно питання щодо звернень батька дітей та супроводження їх на прийоми - інформація відсутня». Згідно відповіді б/н від 21.05.2024, наданої директором ПП «Карліт», [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку Центру корекції зору «Lumos (Люмос)», в базі Центру контактною особою вказана мати [PERSON] . Під час консультування, діагностики та лікування в Центрі корекції зору «Lumos (Люмос)» дітей супроводжувала мати [PERSON] . Мати дітей [PERSON] здійснювала оплати наданих послуг з 2020 року по 2024 рік. Згідно протоколу опитування особи за її згодою від 22.05.2024 [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , повідомив, що з [PERSON] та [PERSON] знайомий з 2009 року, є їхнім сусідом. Неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] [PERSON] виховує сама без участі батька дітей, забезпечує всім необхідним, діти повністю на її утриманні, ввічливі та доглянуті, допомагають матері та один одному за необхідності. Після розлучення [PERSON] та [PERSON] приблизно з 2012 року за адресою місця проживання [PERSON] та неповнолітніх дітей не з`являвся. Діти проживають з матір`ю в буд. 634 в ГО «Авангард-2», батько дітей з ними не проживає, не приїжджає до них, участі у вихованні дітей не бере, не спілкується та не проводить з ними час. Згідно протоколу опитування особи за її згодою від 22.05.2024 [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , повідомив, що [PERSON] є його сусідкою, проживає разом з неповнолітніми дітьми у буд. [ADDRESS] , познайомився з нею та [PERSON] десь в 2009 (2010) році. З [PERSON] спілкувався як сусід десь протягом 3 років, протягом останніх 7 років не бачив більше його, до дітей він не приїжджав та з ними особисто не спілкувався. [PERSON] самостійно без участі батька дітей займається вихованням своїх дітей [PERSON] та [PERSON] , повністю їх забезпечує всім необхідним, всюди супроводжує своїх неповнолітніх дітей та утримує їх. Діти виховані, доглянуті, завжди вітаються, допомагають матері, проводять разом час. На виконання ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 19.08.2024 про витребування доказів начальником Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України було надано витяг (№ 19-59945/18/24-Вих від 02.09.2024) з наявною в Базі даних інформацією щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином України в період з 08.11.2017 по 02.09.2024, згідно якого [PERSON] 25.08.2020 виїхав за межі території України через пункт пропуску Бориспіль-D в напрямку 844 Київ-Мінськ. На виконання ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 19.08.2024 про витребування доказів ТВО начальника [INFO] було повідомлено (№ 7243 від 01.10.2024), що згідно АІТС «Оберіг» з 15.08.2022 року знятий з військового обліку в [INFO] у зв`язку з перетином кордону та вибув за межі України. [PERSON] під час бесіди з працівниками Служби у справах дітей Авангардівської селищної ради повідомив, що свого біологічного батька не пам`ятає, із чотирьох річного віку жодного разу не бачив батька. Вихованням займається мати та її чоловік [PERSON] , якого вважає своїм батьком. [PERSON] під час бесіди з працівниками Служби у справах дітей Авангардівської селищної ради повідомив, що свого біологічного батька пам`ятає дуже погано, навіть не пам`ятає його імені та як він виглядає. Своїм батьком вважає чоловіка матері - [PERSON] . На біологічного батька образи не має, так як проживає у турботі. Батько самоусунувся від виховання синів, свідомо нехтує своїми обов`язками по вихованню та утриманню дітей, чим порушив ст. ст. 141, 150, 152 Сімейного кодексу України. Зазначені обставини перешкоджають матері у вирішенні питань захисту законних прав та інтересів дитини, які потребують згоди від батька. Орган опіки та піклування Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, враховуючи те, що відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не приїжджає до дітей, не спілкується з ними, участі у вихованні та утриманні дітей не бере, не надає жодної допомоги на їхнє утримання, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Також позивач одночасно з вимогою про позбавлення батьківських прав заявила вимогу про стягнення аліментів на утримання дітей на її користь з відповідача. До вказаних правовідносин застосовуються норми права, визначені Сімейним кодексом України. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно із статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до пунктів 1 і 2 статті 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом статті 18 Конвенції, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Крім того, відповідно до абз. 3-4 п.17 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК ( 2947-14 ). Зазначена позиція суду узгоджується з Постановою Верховного Суду по справі № 175/1713/20 від 23 червня 2022 року, що "Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце не тільки коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, що є основою батьківського піклування дитиною. Але й коли батьки, надаючи дитині житло та необхідне харчування, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини." За таких обставин суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України та задоволення позову, з відповідача необхідно стягнути на користь [PERSON] сплачений нею судовий збір у розмірі 1211,20 грн. При відкритті провадження по справі позивачку було звільнено від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», зв`язку з цим,

Outcome: approved