Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-10 00:00:00

28.06.2024 року позивач [PERSON] звернувся до Баранівського районного суду Житомирської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.02.1998 року. Від шлюбу сторони мають трьох дітей, двоє з яких [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є повнолітніми та [PERSON] , [INFO] , є малолітньою. Протягом останніх років стосунки між сторонами зіпсувались через несумісність характерів та подружню зраду відповідачки. Уже більше року сторонам не вдається підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї та у спілкуванні між собою. Стало важко зберігати відносини поваги, дружби, взаємодопомоги, які були раніше між сторонами. У родині зникло почуття любові, яке має бути між подружжям. Кожен з сторін має різні погляди на шлюб та сім`ю. Оскільки з 31 грудня 2023 року сторони не спілкуються як подружжя, кожен з сторін влаштовує власне життя на свій розсуд, позивач вважає, що подальше збереження сім`ї суперечить інтересам кожного з сторін. Сторони не ведуть спільного господарства, не підтримуємо шлюбно-сімейні відносини. Вважаю, що примирення з відповідачем неможливе. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2024 головуючим суддею визначено Самойленко Л.М. Ухвалою суду від 12.09.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено до розгляду з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 11.10.2024 року від нього до суду надійшла заява про розгляд справи справи без його участі, позовну заяву підтримує, просить її задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 11.10.2024 року направила до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає та просить їх задовольнити. З огляду на те, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 лютого 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Баранівського району Житомирської області, актовий запис № 8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07.02.1998 (а.с.7). Від шлюбу сторони мають трьох дітей, двоє з яких [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є повнолітніми та [PERSON] , [INFO] , є малолітньою (а.с. 8). Під час розгляду справи судом з`ясовано, що спільне життя сторін не склалося через протилежні погляди на подружнє життя, між сторонами відсутнє взаєморозуміння, подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки буде шкодити їх інтересам. Відповідачка позов визнає. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. З урахуванням досліджених доказів по справі, позиції відповідачки, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них, а тому позов законний, обґрунтований і такий, що підлягає задоволенню. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст.1 Сімейного кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Частиною 3, 4 ст.56 СКУкраїни передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.110 СКУкраїни позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Понесені судові витрати позивач просить покласти на нього. На підставі викладеного та

Outcome: approved