Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Товсте, Житомирського (Радомишльського) району, Житомирської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] зробила розпорядження у вигляді заповіту в якому зазначила, що усе її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, в тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом заповіла позивачу, тобто [PERSON] . Оскільки позивач не знав про існування даного заповіту, тому в установлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори. Ухвалою від 20.05.2024 справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином до суду надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять їх задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечив. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позов таким, що підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого повторно Радомишльським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області серії [NUMBER] від 13 липня 2018 року, про що зроблено відповідний актовий запис №7. Згідно дублікату заповіту від 10.04.2009 року\~ посвідченого приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Бойком В.М., [PERSON] заповіла все своє майно позивачу, тобто [PERSON] . Відповідно до\~довідки №136\~від 09.05.2024\~року,\~виданоїРаковицьким старостинським округом Радомишльської міської ради Житомирського району Житомирської області, померла [PERSON] проживала та була зареєстрована: [ADDRESS] . Вище згаданий житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями розташований на земельній ділянці орієнтовною площею 0,25 га яка не перебуває у приватній власності. Померла [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована в цьому будинку. Крім померлої на день смерті в цьому житловому будинку разом і нею та протягом шести місяців після смерті ніхто не проживав та не був зареєстрований. Відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю серії Р4 № 046606 від 13 листопада 2002 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,4203 га цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Раковицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, кадастровий номер 1825088300:09:000:0137. Згідно Витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку № НВ-5900221022024 від 22.02.2024 року, земельна ділянка з кадастровим номером 1825088300:09:000:0137 цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, Радомишльська територіальна громада є приватною власністю, власник [PERSON] . \~ \~ \~ \~ З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 78046945 від 19.08.2024 вбачається, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ЦПК України. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~1220\~ЦК\~України\~спадщина\~відкривається\~внаслідок\~смерті\~особи або\~оголошення\~її\~померлою.\~Право\~на\~спадкування виникає в день відкриття спадщини. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно роз`яснень, що викладені в п. 24 постанови Пленуму ВС України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визнання особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до правових висновків Верховного Суду зокрема у справах №565/1145/17 від 26.06.2019 року, № 484/3221/17 від 12 вересня 2018 року не обізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною для поновлення строку на прийняття спадщини. Суд, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. ст. 76-81 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач не є спадкоємцем першої черги і пропустив строк прийняття спадщини вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити позивачу додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved