Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

У листопаді 2023 року неповнолітня [PERSON] через свого представника адвоката Шевченко К.М. звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи уточнення позовних вимог, просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неї, [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження № 857, складений 18 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, та стягувати із відповідача на її користь на особистий рахунок аліменти на неї в розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, від дня пред`явлення позову і до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що вона народилася [INFO] , її батьком є відповідач [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , які перебували у шлюбі з 22 листопада 2008 року. Їхня сім`я проживала разом із її бабусею [PERSON] , третьою особою у цій справі. [INFO] її матір [PERSON] померла. Після смерті матері, батько залишив свою дочку, почав проживати за іншою адресою за місцем своєї реєстрації та зловживати алкогольними напоями. До дня звернення до суду з цим позовом відповідач до неї, своєї дочки, так і не повернувся, участі в її вихованні та утриманні він не приймає, продовжує зловживати алкогольними напоями, ніде не працює. Фактично її утриманням займається бабуся [PERSON] зі своєї заробітної плати. Пенсія по втраті годувальника, яка повинна витрачатися на неї, оформлена на батька [PERSON] та використовується ним на погашення його боргів, оскільки останній є боржником за трьома виконавчими провадженнями. На банківську картку постійно накладаються арешти, що унеможливлює використання пенсії по втраті годувальника за призначенням. Вона (позивач) досягла 14 років, їй необхідно оформити паспорт громадянина України, проте вона не має можливості це зробити без паспорта батька [PERSON] , який відсутній у нього, поновлювати його він не збирається. Це унеможливлює, зокрема, подальше подання документів до вищих навчальних закладів, оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Із 2019 року відповідач [PERSON] не приймає участі у вихованні та утриманні своєї дочки, її життям, здоров`ям і навчанням не цікавиться, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, покладених на нього законом батьківських обов`язків не виконує. Усі питання щодо її виховання вирішуються бабусею [PERSON] , тому наявні усі підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON] . Позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON] відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України не звільняє його від обов`язку щодо утримання дитини до досягнення дочкою повноліття. Представник позивача неповнолітньої [PERSON] адвокат Шевченко К.М. у суді позов підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] та стягнення з нього на користь дочки на особистий рахунок дитини аліментів у розмірі частки його заробітку (доходу), оскільки уже тривалий час вихованням і утриманням дочки займається бабуся дочки по материнській лінії [PERSON] , третя особа у справі. Представник третьої особи Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської (далі - Орган опіки та піклування) Кнуренко Я.В. у суді позов та висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON] підтримала, просила суд позов задовольнити. Третя особа [PERSON] у суді позов підтримала, просила суд його задовольнити. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію учасників справи, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 листопада 2008 року відповідач [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Від шлюбу [INFO] у місті Бровари Київської області у них народилася дочка [PERSON] , про що 18 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області був складений відповідний актовий запис № 857, що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб серії [NUMBER] від 22 листопада 2008 року, про народження позивача серії [NUMBER] від 18 серпня 2009 року. Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30 березня 2019 року вбачається, що [INFO] померла матір позивача [PERSON] у віці 33 років. Неповнолітня дитина [PERSON] , дочка відповідача, зареєстрована та постійно проживає разом зі своєю бабою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади № 2023/008644719 та № 2023/008645025 від 24 жовтня 2023 року, актами обстеження житлово-побутових умов. Відповідно до акта № 127 обстеження умов проживання від 06 березня 2023 року, складеного в. о. начальника, головним спеціалістом відділу профілактики та захисту прав дитини Служби у справах дітей Броварської міської ради Баварського району Київської області Борисевич С.В., [PERSON] , проведеного за вказаною вище адресою, помешкання складається з двох кімнат, умови проживання задовільні. Для виховання та розвитку дитини наявна окрема кімната, одягом, взуттям по сезону, шкільним приладдям, засобами гігієни дитина забезпечена. За цією адресою проживають [PERSON] - баба, [PERSON] - онука. Матір дитини [PERSON] померла [INFO] . Батько дитини [PERSON] проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті матері дитини, [PERSON] як батько свою дочку [PERSON] не утримує, зловживає алкоголем. Для дитини бабою [PERSON] створені належні умови проживання, остання бажає оформити опіку над своєю неповнолітньою онукою [PERSON] . Згідно із актом обстеження житлово-побутових умов, складеним 25 жовтня 2023 року депутатом Броварської міської ради Броварського району Київської області Коваленко В.М., підписаним сусідами, проведеним на підставі звернення [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , зі слів дитини встановлено, що за цією адресою вона проживає разом зі своєю бабою [PERSON] , матір дитини померла [INFO] , батько дитини [PERSON] із травня 2019 року разом із ними не проживає. Умови проживання дитини задовільні. У характеристиці учениці 7-В класу [PERSON] , [INFO] , виданій 13 квітня 2023 року Броварським ліцеєм № 10 Броварської міської ради Броварського району Київської області № 01-05/174, серед іншого зазначено, що [PERSON] навчається у школі з першого класу. Дитина виховується в сім`ї без матері, не вистачає батьківського піклування. Учениця під постійним контролем бабусі, яка цікавиться навчанням онуки, відповідально ставиться до виховання онуки, відвідує батьківські збори. У ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 46 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦПК України неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Суд може залучити до участі в таких справах законного представника неповнолітньої особи або особи, цивільна дієздатність якої обмежена. За змістом ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, орган опіки та піклування, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-III встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 150, ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. 13 лютого 2024 року виконавчим комітетом Броварської міської ради Броварського району Київської області прийнято рішенням за № 180 про надання до суду висновку про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Із цього висновку Органу опіки та піклування видно, що на засіданні комісії з прав дитини були присутніми неповнолітня [PERSON] та її баба [PERSON] , батько дитини [PERSON] не з`явився, проте надав свою письмову згоду на позбавлення його батьківських прав відносно дочки [PERSON] . Баба дитини [PERSON] зазначила, що буде звертатися до органу опіки та піклування про призначення її піклувальником над онукою. Враховуючи викладене, беручи до уваги той факт, що батько дитини [PERSON] про фізичний і духовний розвиток своєї неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , не піклується, не цікавиться життям дитини, не забезпечує медичного догляду, лікування дочки, не надає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей, інтересу до внутрішнього світу дитини не виявляє, матеріально свою неповнолітню дитину він не утримує, Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON] , [INFO] . Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , ухиляється, позов він визнав, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] у частині позбавлення відповідача батьківських прав відносно неї ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. За змістом ч. 4 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", ч. 2 ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Позивач [PERSON] також заявила вимогу про стягнення на її користь на особистий рахунок із батька [PERSON] аліментів на неї в розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення нею повноліття. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі Згідно із ч. ч. 1, 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. У ч. 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи наведене, вимоги ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України, визнання позову відповідачем [PERSON] , суд вважає, що позов [PERSON] у частині стягнення з [PERSON] аліментів на неповнолітню дочку в розмірі частки його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення нею повноліття підлягає задоволенню. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за дві позовні вимоги немайнового характеру в загальному розмірі 2147 грн. 20 коп. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved