Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

02.09.2024 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15.02.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір № 181829354 на суму 29750 грн строком на 126 днів зі сплатою 0,65 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В подальшому, 28.11.2018 між року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» (далі - ТОВ «Таліон плюс») було укладено договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого закінчувався 28.11.2019. В подальшому, 28.11.2019 , 31.12.2020 та 31.12.2021між року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» було укладено додаткові угоди відповідно №19 №26 та №27, згідно з якими строк дії вищевказаного договору факторингу продовжено до 31.12.2020. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №141 від 06.07.2021 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 ( з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 58901,93 грн. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон плюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанси» (далі - ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» було укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 17.07.2024 ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено договір факторингу № 17/07/24, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відступило для ТОВ «ФК «Ейс» належне йому право вимоги до відповідача коштів в сумі 58901,93 грн, з яких 27472,78 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 31429,15 грн - сума заборгованості за відсотками. Посилаючись на те, що відповідач, не виконавши належним чином зобов`язання за договором, порушує його умови, просить суд стягнути із відповідача на 58901,93 грн заборгованості за кредитними договорами, а також судові витрати по справі. 17.09.2024 у справі відкрито провадження та постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами. Відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 15.02.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір № 181829354 на суму 29750 грн у формі електронного документа з використанням електронного підпису (а.с.20-22). Електронний підпис одноразовий ідентифікатор MNV662UG відправлено 15.02.2021 о 20:05:22 год. на номер телефону 0682506353 відповідача та введено ним, що є підтвердженням підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.40). Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 Договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії, у розмірі 29750 грн на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором; строк кредитування 126 днів. Відповідно до п.п. 1.4. Договору, стандартна процентна ставка складає 0,650% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку надання кредиту. 21.04.2021 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" ініціювало переказ коштів згідно договору № 181829354 від 15.02.2021 безготівковим зарахуванням через АТ КБ «Приватбанк» на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджено платіжним дорученням (а.с.32) і що, в свою чергу, є доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» . В подальшому, 28.11.2018 між року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» (далі - ТОВ «Таліон плюс») було укладено договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого закінчувався 28.11.2019. В подальшому, 28.11.2019, 31.12.2020 та 31.12.2021 між року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» було укладено додаткові угоди відповідно №19 №26 та №27, згідно з якими строк дії вищевказаного договору факторингу продовжено до 31.12.2020. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №141 від 06.07.2021 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 ( з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 58901,93 грн. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон плюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанси» (далі - ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» було укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 17.07.2024 ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено договір факторингу № 17/07/24, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відступило для ТОВ «ФК «Ейс» належне йому право вимоги до відповідача коштів в сумі 58901,93 грн, з яких 27472,78 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 31429,15 грн - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам Договору №181829354 від 15.02.2021 відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, що створило заборгованість у розмірі 58901,93 грн, з яких 27472,78 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 31429,15 грн - сума заборгованості за відсотками, що підтверджується випискою з особового рахунку за вказаним кредитним договором, який міститься в матеріалах справи (а.с.33). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами. За ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статей 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором установлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ст.1078 ЦК України). Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно з вимогами ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням ч. 2 ст. 516 ЦК України. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач не погасив узятий ним кредит, не сплатив відсотки, а тому відповідно до зазначених вище норм цивільного законодавства заборгованість в сумі 58901,93 грн підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс». На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн (а.с.1). Позивачем заявлено клопотання про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено здійснення розподілу судових витрат на підставі поданих сторонами доказів. Окрім того, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною позивача до матеріалів справи додано Договір про надання правничої допомоги № 1807/24-01, укладений ТОВ «ФК «Ейс» з адвокатським бюро «Тараненко і партнери», акт прийому-передачі наданих послуг до вказаного договору, додаткову угоду № 1 до вказаного Договору. Згідно вказаних документів, вартість наданих адвокатським бюро послуг становить 6000 грн. (а.с. 43). Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанови Верховного суду у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18). Таким чином, враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), значення справи для сторін, вважає розмір витрат співмірним із заявленими вимогами. Отже, суд приходить до висновку про необхідність стягнення із відповідача на користь позивача 6000 грн. документально підтверджених витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved