Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом у якому просила визнати за нею право приватної власності на частки у спільному майні подружжя після смерті її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , а саме на частку житлового будинку під [ADDRESS] та на частку земельної ділянки площею 0,1486 га, кадастровий номер 5122782200:02:001:0055. У обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на вищевказане майно, яке вони придбали у період шлюбу 05.09.2016 року. В установлений законом строк вона звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, одна нотаріусом було їй відмовлено, оскільки не визначені частки подружжя, у зв`язку із чим вона вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. Позивач у судове засідання не з`явився, надавши заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність, додатково зазначивши, що проти задоволення позовних вимог не заперечують. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, відповідно до копії свідоцтва про укладання шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] , 11.08.1990 року уклали шлюб. Відповідно до договору купівлі продажу від 05.09.2016 року, посвідчених приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Орзіх Ю.Г., [PERSON] придбала житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] надав нотаріально засвідчено згоду подружжя на придбання зазначеного нерухомого майна. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Листом приватного нотаріуса Лисак А.В., було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтв про право власності на частку у спільному майні подружжя після смерті її чоловіка [PERSON] . Відповідно до копії спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] , будь які інші особи, окрім [PERSON] із заявами про прийняття спадщини - не звертались. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч.4 ст.368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості, і це є її процесуальним обов`язком (статті 12, 81 ЦПК України). Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2018р. у справі №61-2446св18). Відповідно до\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст.1226 ЦК України\~частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Частиною 1\~статті 1297 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. У відповідності до вимог\~ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні (п. 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). У відповідності до роз`яснень, наданих у\~Постанові Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20, - частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними (п.5). За життя спадкодавця частки у праві спільної сумісної власності на вказане нерухоме майно не визначалися. Виходячи із наведеного, суд прийшов до переконання, що частка спадкодавця становить 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на вищевказану земельну ділянку та житловий будинок. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик наслідків, пов`язаних із ненаданням доказів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved