Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 03.07.2024 року через систему «Електронний суд» надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МАРИН-ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 776\~019,09 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 19.12.2019 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Кредобанк» було укладено Кредитний договір № CL-248758. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на дату цієї вимоги заборгованість за Кредитним договором складає 776\~019,09 грн., в тому числі: строкове тіло 132\~944,39 грн., прострочене тіло 268\~976,87 грн., строкові відсотки 16\~627,70 грн., прострочені відсотки 357\~476,13 грн. 08.11.2023 року у правовідносинах за вказаною заборгованістю була здійснена заміна кредитора у зобов`язанні з Акціонерним товариством «Кредобанк» на ТОВ "ФК "МАРИН-ФІНАНС" на підставі договору факторингу. Боржника було повідомлено про заміну кредитора в зобов`язанні. Досудовою вимогою щодо виконання договірних зобов`язань та повідомленням про заміну кредитора в зобов`язанні. З метою досудового, добровільного врегулювання спору 30.01.2024 року на адресу позичальника направлено Досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань та повідомлення про заміну кредитора в зобов`язанні. Дану вимогу залишено відповідачем без реагування. Тобто, відповідач свідомо не скористався своїм правом на дотримання строку для погашення заборгованості за Кредитним договором. Позивач вчинив всі необхідні дії для досудового урегулювання спору. Таким чином, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач звернувся до суду та просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором CL-248758 від 19.12.2019 року в сумі 776 019,09 грн., в тому числі: строкове тіло 132 944,39 грн., прострочене тіло 268 976,87 грн., строкові відсотки 16 627,70 грн., прострочені відсотки 357 476,13 грн., а також судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі в сумі 9\~312,23 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн. Матеріали позову суддя отримала 04.07.2024 року. До суду 23.07.2024 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Зазначену відповідь суддя отримала 24.07.2024 року. Ухвалою суду від 24.07.2024 року по справі відкрито провадження у спрощеного позовного провадження без виклику сторін та призначено судове засідання на 13.09.2024 року. У зв`язку з відсутність відзиву судове засідання відкладено на 22.10.2024 року. У судове засідання 22.10.2024 року сторони не прибули, в матеріалах справи міститься клопотання представника ТОВ «ФК «МАРИН-ФІНАНС» про розгляд справи за відсутності представника, проти винесення заочного рішення не заперечували. (а.с. 59). Відповідач [PERSON] про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, відзив суду не надав. Заяв по суті справи також не було надано. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п.п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ч. 1 ст. 279 ЦПК України передбачено що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 268 ЦПК України та у зв`язку з перебуванням 25.10.2024 року судді Домусчі Л.В. у відряджені, датою складення цього судового рішення є 28.10.2024 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до наступного висновку. Судом встановлено,\~що між [PERSON] та Акціонерним товариством «Кредобанк» 19.12.2019 року було укладено Кредитний договір № CL-248758. Відповідно до п. 1 Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. У п. 2.1 Кредитного договору сторони погодили суму та валюту кредиту 500 000 грн., згідно з п. 2.2 Кредитного договору датою видачі кредиту є 16.06.2023 року, строк кредитування - 42 місяці, до 18 січня 2027 року (п. 2.3 Кредитного договору). Згідно з п. 2.4 Кредитного договору позичальник доручила банку здійснити переказ кредитних коштів на визначений нею поточний рахунок. Пунктом 3 Кредитного договору сторони обумовили порядок видачі кредиту, в п. 4 - погодили порядок проведення розрахунків за кредитом. У п. 6 Кредитного договору передбачено порядок повернення кредиту, а п. 7 передбачено відповідальність сторін за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Згідно з п. 9.2 Кредитного договору він набуває чинності з дня підписання обома сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобов`язань. Однак позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 08.07.2024 року заборгованість за Кредитним договором складає 776 019,09 грн., в тому числі: строкове тіло 132 944,39 грн., прострочене тіло 268 976,87 грн., строкові відсотки 16 627,70 грн., прострочені відсотки 357 476,13 грн. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Із позову вбачається, що відповідач свої зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконував, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилася прострочена заборгованість за кредитом, що й стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Як встановлено судом, кредитний договір укладено у письмовій формі, де сторонами узгоджено всі істотні умови договору, про що свідчить особистий підпис позичальника на кожному екземплярі кредитного договору. Судом також встановлено, що 08.11.2023 року у правовідносинах за вказаною заборгованістю була здійснена заміна кредитора у зобов`язанні з АТ «Кредобанк» на ТОВ "ФК "МАРИН-ФІНАНС" на підставі договору факторингу. Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до витягу з Додатку № 1 до Договору факторингу від 08.11.2023 року до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачка [PERSON] за кредитним договором № CL-248758 від 19.12.2019 року в розмірі 776\~019,09 грн. З наведеного також випливає, що після укладення Договору факторингу від 08.11.2023 року позивачем не здійснено будь-яких додаткових нарахувань відповідачці до суми заборгованості за кредитним договором. Боржника [PERSON] було повідомлено про заміну кредитора в зобов`язанні, що підтверджується даними досудової вимоги від 30.01.2024 року щодо виконання договірних зобов`язань та повідомленням про заміну кредитора в зобов`язанні, яка, судячи з усього, залишена останньою без реагування, доказів протилежного суду не надано. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Тож, позивач довів належними та допустимими доказами заявлену до стягнення з відповідача суму заборгованості, тоді як відповідачем не спростовано суму заборгованості за кредитом. Отже, враховуючи, що відповідач допустив порушення умов кредитного договору, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Щодо вирішення питання про судові витрати та витрати пов`язані із правничою допомогою, суд виходить з наступного. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 9\~312,23 грн. У зв`язку із тим, що позов задоволено повністю, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог слід стягнути 9\~312,23 грн. сплаченого судового збору. Разом з тим, відповідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За положеннями ст.ст. 133, 137 ЦПК України, учасник справи має право на відшкодування лише професійної правової допомоги, наданої адвокатом. 01.04.2024 року між ТОВ "ФК "МАРИН-ФІНАНС" та адвокатом Альховською І.Б. було укладено договір про надання правничої допомоги № 01/04/24. Адвокатом додано до матеріалів позовної заяви ордер про надання правничої (правової) допомоги серії ВС № 1291074, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ № 001330. Згідно з актом до договору про надання правничої допомоги № 01/04/24 від 01.04.2024 року сторони погодили, що вартість наданих послуг адвокатом складає 6 000 грн. за 3 години витраченого адвокатом часу (2 000 грн. за годину) на вивчення документів та підготовку позовної заяви про стягнення заборгованості, зауважень та претензій у клієнта до адвоката немає. Враховуючи особливості предмета спору, а також беручи до уваги, що відповідачем не подано заяву про зменшення судових витрат, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.

Outcome: approved