Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

Позивачка, через свого представника звернулася до суду з позовом до [INFO], Моторного (транспортного) страхового бюро України, [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, в якому просить стягнути на користь позивачки: з Центру розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України завдану майнову шкоду в розмірі 323 665,06 грн.; з Моторного (транспортного) страхового бюро України завдану майнову шкоду у розмірі 32 979,67 грн.; з [PERSON] завдану моральну шкоду в розмірі 80 000,00 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 15.03.2023 року о 12 год. 53 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «DONGFENG RICH 6» д.н.з. [NUMBER] в київській області по Гостомельському шосе в напрямку Києва, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно та здійснив зіткнення з автомобілем «Audi» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а позивачка та пасажири її автомобіля тілесні ушкодження. Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 11 травня 2023 року [PERSON] визнано винним у вчинені вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Транспортний засіб «Audi» д.н.з. [NUMBER] на праві власності належить [PERSON] . В результаті ДТП автомобіль позивачки зазнав значних механічних пошкоджень, а позивачу було завдано значної матеріальної шкоди, яка згідно Звіту №84/46.04.23 про оцінку вартості матеріального збитку від 04.04.2023, складає 628 765,06 грн. Зазначений розмір матеріального збитку визначений на рівні ринкової вартості транспортного засобу, так як відновлювальний ремонт перевищує ринкову вартість і складає 1 312 707,87 грн. Транспортний засіб «DONGFENG RICH 6» д.н.з. [NUMBER] належить [INFO]. Відповідно до витягу з наказу №2 від 13.01.2023 [PERSON] прийнято на роботу на посаду заступника начальника Центру розмінування. З 01.03.2023 по 30.03.2023 відповідач [PERSON] згідно з наказом №23 від 01.03.2023 вибув у відрядження до м. Києва та м. Чернігів на 30 діб для фахової підготовки. На час виникнення ДТП [PERSON] було надано дорожній лист, згідно якого він використовував транспортний засіб «DONGFENG RICH 6» д.н.з. [NUMBER] в службових цілях. Цивільно-правова відповідальність позивачки на час ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» поліс № НР-20916260, натомість у [INFO], як власника транспортного засобу «DONGFENG RICH 6» д.н.з. [NUMBER] був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. У зв`язку з чим 20.03.2023 [PERSON] звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявами про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. 27.04.2023 року залишки належного позивачці транспортного засобу вона продала за 151 600,00 грн. Відповідно до п.1.ч.1. постанови Національного банку України №109 від 20.05.2022 року затверджено страхові суми за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду заподіяну майну потерпілих у розмірі 160 000,00 грн. Моторним (транспортним) страховим бюро України [PERSON] було сплачено 134 815,33 грн. страхового відшкодування. Недоплачена сума страхового відшкодування складає 25 184,67 грн., яка складається з різниці суми ліміту страхового відшкодування та суми страхової виплати сплаченої позивачці (160 000-134 815,33). Оскільки, юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків, просить суд стягнути з [INFO] завдану майнову шкоду в розмірі 317 165,06 грн., яка складається з різниці суми майнових збитків, суми страхової виплати та суми отриманих коштів за продаж залишків транспортного засобу «Audi» д.н.з. [NUMBER] (628 765,06-160 000- 151 6000=317 165,06). Крім того, на користь [PERSON] з Центру розмінування підлягають стягненню витрати, у зв`язку з транспортуванням свого автомобіля «Audi» д.н.з. [NUMBER] для проведення огляду експертами оцінювачами в сумі 2000 грн. та витрати на послуги оцінювача в сумі 4500 грн. Крім того, після ДТП, 16.03.2023 [PERSON] зверталася до ТОВ «Медичний центр «Добробут-Поліклініка» за консультацією нейрохірурга, ортопеда-травматолога та проведення комп`ютерної томографії, вартість цієї діагностики склала 6 770 грн. В зв`язку з вищезазначеним, просить стягнути також з Моторного (транспортного) страхового бюро України на свою користь 25 184,67 грн. - недоплачену суму страхового відшкодування, 6 770,00 грн. - витрат на лікування, 1025 грн. послуги евакуатора. Пошкодження автомобіля, перенесення позивачкою значного емоційного стресу, який супроводжувався почуттям страху за своє життя, життя малолітньої дитини та матері, які були в салоні автомобіля під час аварії, також в цей час позивачка була вагітна, всі ці обставини спричинили [PERSON] моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 80 000,00 грн та вважає правильним стягнути з відповідача [PERSON] . У відзиві [PERSON] у задоволенні пред`явлених позовних вимог до нього просив відмовити, зазначив, що вимогу щодо стягнення моральної шкоди пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки у відповідності ч.1 ст. 1172 ЦК України тягар відшкодування, як моральної так і матеріальної шкоди, завданої [PERSON] внаслідок цієї ДТП, покладається на Центр розмінування як його роботодавця. [PERSON] зазначає, що ним була запропонована допомога [PERSON] у відновленні пошкодженого транспортного засобу, від якої вона відмовилася. Крім того, докази обізнаності відповідачки щодо стану вагітності на момент ДТП в матеріалах справи відсутні, також про вагітність [PERSON] не зазначено і в документах за результатами обстеження позивачки проведених 16.03.2023 року в ТОВ «Медичний центр «Добробут» відразу після ДТП, а відповідно до медичної довідки, виданої ЦОЗ ПАТ «Укрзалізниця «Центр здоров`я жінки» від 09.08.2023 строк її вагітності становив близько 3 тижнів. В зв`язку з вищезазначеним просив відмовити у задоволенні позовних вимог до [PERSON] в повному обсязі. Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України у відзиві повністю не погодився із викладеними обставинами у позовній заяві зважаючи на наступне. Власниця пошкодженого транспортного транспорту «Audi» д.н.з. [NUMBER] 20.03.2023 звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, оскільки на момент настання ДТП транспортний засіб «DONGFENG RICH 6» д.н.з. [NUMBER] не було забезпечено договором обов`язкового страхування. В зв`язку з чим, після погодження дати та часу аварійним комісаром було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, за результатом огляду якого, було складено звіт. Відповідно до звіту вартість відновлювального ремонту автомобіля «Audi» д.н.з. [NUMBER] становить 935 258,39 грн., а отже транспортний засіб є фізично знищеним. Якщо транспортний засіб є фізично знищеним, то його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Оцінювач при визначені розміру транспортного засобу в пошкодженому стані (вартість утилізації) керувався Наказом Фонду Державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 року, яким затверджена Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, тому оцінювачем було вірно визначено розмір регламентної виплати. Крім того, звіт, який надано позивачкою не відповідає вимогам законодавства, оскільки, цей звіт виконаний з грубим порушенням норм Методики, оскільки пунктом 7.18 Методики визначено, що вартість утилізації КТЗ визначається як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися. ФОП [PERSON] при визначенні розміру ринкової вартості визначив різницю між розміром ринкової вартості до ДТП та вартістю матеріального збитку, що суперечить нормам Методики, оскільки Методикою не передбачено визначення ринкової вартості КТЗ у пошкодженому стані та визначення таким способом суперечить нормам Методики, оскільки експерт не визначив які є придатні залишки КТЗ та не визначив ринкову вартість придатних складових. Вважає, що звіт, наданий позивачкою, виконаний з порушенням Методики, а тому не може бути б прийнятий судом як допустимий доказ. Також, зазначає, що даним оцінювачем було невірно визначено ринкову вартість транспортного засобу у непошкодженому стані, оскільки було взято лише вартість бюлетня автотоварознавця без визначення ринкової вартості вказаного транспортного засобу. Крім того, позивачка мала право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди, лише якщо представник страховика не з`явився у визначений строк. У такому випадку страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи. В зв`язку з вищезазначеним просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, а також стягнути із [PERSON] судові витрати відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн. Представниця [INFO] у відзиві просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначила, що оцінювачем ФОП [PERSON] було невірно визначено ринкову вартість пошкодженого транспортного засобу позивачки, оскільки об`єктивний розмір ринкової вартості КТЗ до пошкодження, визначений звітом №01/04/23 МТСБУ. Сума матеріального збитку їй відшкодована страховиком у розмірі 134 815,33 грн., а також продано залишки належного позивачці транспортного засобу за 151 600,00 грн.,тому вимога про стягнення майнової шкоди у розмірі 323 665,06 грн. задоволенню не підлягає. Позивачкою не надано доказів щодо того, що вона перебувала у складному психологічному стані, який перешкоджав її звичайному ритму життю, тому у задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди має бути відмовлено. Крім того, заявлені позивачкою витрати на професійну правничу допомогу у сумі 30 000 грн. не відповідають критеріям реальності таких витрат, обґрунтованості та пропорційності щодо предмета спору, тому задоволенню не підлягають. В зв`язку з вищезазначеним просить відмовити у задоволенні позовних вимог до відповідача [INFO] в повному обсязі. У відповіді на відзив Центру розмінування Державної служби транспорту Міністерства оборони України позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позові, зазначила, що шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Представниця відповідача [INFO] просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав викладених у відзиві. Відповідачі [PERSON] та представник Моторного (транспортного) страхового бюро України у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у відзиві просили суд розглянути справу за їх відсутності, та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд ухвалив проводити розгляд справу за відсутністю відповідача [PERSON] та представника Моторного (транспортного) страхового бюро України. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 15.03.2023 року о 12 год. 53 хв. [PERSON] керуючи автомобілем «DONGFENG RICH 6» д.н.з. [NUMBER] в Київській обл. по Гостомельському шосе в напрямку Києва, при зміні напрямку руху не переконався що буде безпечно та здійснив зіткнення з автомобілем «AUDI» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . В результаті зіткнення від автомобіля «DONGFENG RICH 6» д.н.з. [NUMBER] відєдналось запасне колесо та зіткнулось з автомобілем «VOLKSWAGEN» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП вказані автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. [PERSON] та пасажири автомобіля «AUDI» отримали тілесні ушкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 11.05.2023 у справі №756/4996/23 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн (т. 1, а.с. 28). Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В результаті вчинення [PERSON] правопорушення, транспортний засіб «Audi» д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] отримав механічні пошкодження, а позичка тілесні ушкодження, чим останній заподіяно майнову шкоду. Транспортний засіб «DONGFENG RICH 6» д.н.з. [NUMBER] належить [INFO]. На час виникнення ДТП [PERSON] використовував транспортний засіб «DONGFENG RICH 6» д.н.з. [NUMBER] в службових цілях, що підтверджується матеріалами справи і визнається її учасниками, а тому в силу положень ст.82 ЦПК України ця обставина доказуванню не підлягає. Цивільно-правова відповідальність позивачки на час ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» поліс № НР-20916260. У Центра розмінування Державної служби транспорту Міністерства оборони України, як власника транспортного засобу «DONGFENG RICH 6» д.н.з. [NUMBER] був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. 20.03.2023 [PERSON] звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявами про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. На підставі п.41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» [PERSON] було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 134 815,33 грн. Як вбачається зі Звіту №01/04/23 про оцінку автомобіля «Audi» д.н.з. [NUMBER] , наданого ФОП [PERSON] на підставі укладеного з МТСБУ договору, ринкова вартість вказаного автомобіля на дату оцінки без врахування отриманих пошкоджень складає: 272 815,33 грн; вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу та допусків, в межах яких відбулася оцінка складає 508 819,61 грн. з ПДВ 20 % на замінні складові, 432 669,68 грн. без 20% ПДВ на замінні складові (а.с. 166-170). Відповідно до розрахунку вартості колісного транспортного засобу з номерним знаком [NUMBER] після ДТП та розміру регламентної виплати від 15.04.2023 (номер справи 91378) розмір матеріального збитку завданий власнику автомобіля «Audi» д.н.з. [NUMBER] складає 272 815,33 грн., ринкова вартість КТЗ до ДТП - 272 815,33 грн., вартість відновлювального ремонту - 508 819,61 грн., вартість КТЗ в пошкодженому стані 138 000 грн., різниця вартості КТЗ до та після ДТП 134 815,33 грн, розмір регламентної виплати 134 815,33 грн.(а.с. 185). Цю суму МТСБУ було виплачено позивачці. Не погоджуючись із вказаним звітом, позивачем замовлено у ФОП [PERSON] . Звіт № 84/46.04.23 про оцінку вартості матеріального збитку від 04.04.2023, відповідно до якого ринкова вартість на момент настання страхового випадку транспортного засобу «Audi» д.н.з. [NUMBER] складала 628 765,06 грн., вартість відновлювального ремонту після ДТП склала 1 312 707,87 грн. Тому, проведення ремонту є недоцільним і майнові збитки визначаються на рівні ринкової вартості транспортного засобу, тобто у розмірі 628 765,06 грн. Клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи в цій справі не заявлялося. Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних регламентовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» . Положеннями ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування»). У відповідності до ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За нормою п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. За вимог п.п. 33.1.4 п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Згідно п. 34.1. ст.34 зазначеного Закону страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Відповідно до п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до та місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку розміру збитків. Згідно з п. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до пп. 39.1, 39.2.1 п. 39,2 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, основним завданням якого є, у тому числі, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Згідно з пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду від 21 липня 2022 року у справі № 752/13375/19. Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц (провадження № 61-28918св18) дійшов висновку, що «визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами)». З огляду на вищезазначене, за основу для визначення розміру матеріальної шкоди, завданої позивачу суд бере висновки Звіту №01/04/23 про оцінку автомобіля «Audi» д.н.з. [NUMBER] , наданого ФОП [PERSON] на підставі укладеного з МТСБУ договору, відповідно до якого, вартість відновлювального ремонту автомобіля складає ринкова вартість вказаного автомобіля на дату оцінки без врахування отриманих пошкоджень складає: 272 815,33 грн; вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу та допусків, в межах яких відбулася оцінка складає 508 819,61 грн. з ПДВ 20% на замінні складові, 432 669,68 грн. без 20% ПДВ на замінні складові, тобто вартість відновлювального ремонту більша ринкової вартості, а тому транспортний засіб вважається фізично знищеним. Такого висновку суд дійшов з огляду на те, що представник позивачки був присутній на огляді транспортного засобу, не висловлював жодних зауважень щодо його проведення та висновків. При проведенні огляду транспортного засобу ФОП [PERSON] будь-хто з заінтересованих осіб присутній не був, відомості про їх повідомлення про проведення огляду відсутні. Відповідно до Звіту №01/04/23 та розрахунку вартості колісного транспортного засобу з номерним знаком [NUMBER] після ДТП та розміру регламентної виплати від 15.04.2023 (номер справи 91378 розмір матеріального збитку завданий власнику автомобіля «Audi» д.н.з. [NUMBER] складає 272 815,33 грн., ринкова вартість КТЗ до ДТП - 272 815,33 грн., вартість відновлювального ремонту - 508 819,61 грн., різниця вартості КТЗ в пошкодженому стані 138 000 грн., різниця вартості КТЗ до та після ДТП 134 815,33 грн., отже розмір збитку завданий позивачу складає різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 134 815,33 грн (272 815,33 -138 000 грн). Відповідно наказу 3/11048 від 26.06.2023 МТСБУ виплатило [PERSON] 27.06.2023 року суму страхового відшкодування у розмірі 134 815,33 грн., ця обставина визнається сторонами, тому в силу положень ч.4 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Отже, відповідачем МТСБУ здійснено виплату страхового відшкодування [PERSON] у повному обсязі, тому підстави для стягнення 25 184,67 грн.(різниці між сумою ліміту страхового відшкодування та сумою сплачених позивачці коштів) відсутні. Як убачається з постанови Оболонського районного суду м. Києва від 11.05.2023 у справі №756/4996/23 пасажири автомобіля «Audi» д.н.з. [NUMBER] отримали тілесні ушкодження. 16.03.2023 [PERSON] зверталася до ТОВ «Медичний центр «Добробут-Поліклініка» за консультацією нейрохірурга, ортопеда-травматолога та проведення комп`ютерної томографії, вартість цієї діагностики склала 6 770 грн, що підтверджується рахунком-актом 4505202 від 16.03.2024 та фіскальним чеком про сплату за послуги (том.1, а.с. 92). Крім того, [PERSON] скористалася послугою евакуатора ТОВ «Експрес-Т», вартість якої склала 1025 грн., що підтверджується актом виконаних робіт (том. 1, а.с. 83). Витрати у розмірі 6 770 грн. на лікування та у розмірі 1025 грн на евакуацію транспортного засобу, відшкодовані не були, тому підлягають стягненню з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь позивачки. Частиною першою статті 1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовом відшкодування шкоди» (далі - Постанова Пленум №6), під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу відповідних на те прав. Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.). Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму №6 відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах. Згідно з абз. 2 п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі - Постанова Пленуму №4), якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспорт, переданий її власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Отже відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків. При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника. Згідно п. 72 постанови Верховного Суду від 04.07.2018 р. № 755/18006/15-ц, зазначено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Позивачка просила суд стягнути з [INFO] завдану майнову шкоду в розмірі 317 165,06 грн., яка складається з різниці суми майнових збитків, суми страхової виплати та суми отриманих коштів за продаж залишків транспортного засобу «Audi» д.н.з. [NUMBER] (628 765,06-160 000- 151 6000=317 165,06), витрати, у зв`язку з транспортуванням свого автомобіля «Audi» д.н.з. [NUMBER] для проведення огляду експертами оцінювачами в сумі 2000 грн. та витрати на послуги оцінювача в сумі 4500 грн. Як зазначалося вище, визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, суд взяв до уваги висновок експерта Звіту №01/04/23 про оцінку автомобіля «Audi» д.н.з. [NUMBER] , наданого ФОП [PERSON] на підставі укладеного з МТСБУ договору, відповідно до якого, розмір матеріального збитку завданий власнику автомобіля «Audi» д.н.з. [NUMBER] складає 272 815,33 грн., вартість КТЗ в пошкодженому стані 138 000 грн., сума страхової виплати, як різниця вартості КТЗ до та після ДТП складає 134 815,33 грн. В позовній заяві позивачка повідомила, що 27.04.2023 залишки належного їй транспортного засобу вона продала за 151 600 грн. Оскільки, завдану матеріальну шкоду внаслідок ДТП, розмір якої визначено на підставі Звіту №01/04/23 наданого ФОП [PERSON] , позивачці МТСБУ відшкодовано в повному обсязі, суд відмовляє у стягненні з Центру матеріального збитку у розмірі 317 165,06 грн., а також 4500,00 грн. витрат на оцінку вартості матеріального збитку від 04.04.2023, та 2000 грн. витрат на послуги транспортування належного їй транспортного засобу здійсненими 02 та 03 квітня 2023 року. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Позивачка просить стягнути з відповідача [PERSON] 80 000 грн. моральної шкоди. Як зазначалось вище, відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. На час виникнення ДТП [PERSON] використовував транспортний засіб «DONGFENG RICH 6» д.н.з. [NUMBER] в службових цілях та був службовою особою [INFO]. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 р. у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 21.02.2019 р. у справі №355/1394/16-ц. Схожі за змістом висновки зроблені і у постановах Верховного Суду від 06.02.2019 р. у справі №640/4185/15-ц, від 05.05.2018 р. у справі №910/14685/17, від 21.08.2020 р. у справі № 905/1391/19. Отже, тягар відшкодування моральної шкоди, завданої [PERSON] внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, покладається на Центр розмінування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України, тому вимога про відшкодування моральної шкоди пред`явлена до неналежного відповідача. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) вказано, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. У зв`язку з тим, що вимога про стягнення моральної шкоди, пред`явлена до неналежного відповідача, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог до відповідача [PERSON] . Щодо вимог позивачки про стягнення судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано Договір про надання правової допомоги від 17.03.2023 року, відповідно до п. 5.2, якого сторони домовилися, що розмірі гонорару за надання Адвокатом правової допомоги Клієнту за цим договором складає 30 000 грн., орієнтовний розрахунок суми судових витрат. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 922/15944/17. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу позивачки у сумі 30 000 грн. є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання правничої допомоги, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Отже, загальний розмір судових витрат понесених позивачкою, доведений перед судом складає 30 000 грн., які позивачка просить стягнути солідарно з відповідачів. Відповідно до ч.1 і 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] було задоволено тільки до відповідача МТСБУ на 1,7% від загальної пред`явленої суми, суд вважає правильним стягнути з відповідача МТСБУ на користь позивачки 510 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Суд, вирішуючи питання про стягнення судового збору, на підставі ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, вважає правильним стягнути з відповідача МТСБУ на користь позивачки суму сплаченого судового збору у розмірі 1 211,грн.

Outcome: partial