Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, яке відкрилось після смерті [INFO] його матері [PERSON] у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який знаходиться у [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) площею 0,0613 га. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про визнання позовних вимог, в яких також просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. \~ \~ \~ \~Виходячи з наведеного, суд вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а отже рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про смерть [PERSON] , померла [INFO] ; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.02.2006 р.; акт приймання в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку та господарських будівель від 22.11.2005 р.; рішення про ввід до експлуатації житлового будинку та господарсько будівельних споруд по [ADDRESS] від 25.11.2005 р.; технічний паспорт на житловий будинок по [ADDRESS] ; договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва від 21.11.1975 р.; рішення виконкому Ренійської міської ради від 28.08.1975 р. про відвід земельної ділянки для індивідуального будівництва; акт від 04.09.1975 р.; архівна копія від 16.11.2009 р. № М-217 рішення від 19.01.1995 р. № 92 про передання безоплатно у приватну власність земельних ділянок для обслуговування житлових домов та господарських будівель»; звіт про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку по [ADDRESS] ; довідка виконкому Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 1483 від 14.09.2023 р.; свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , батько [PERSON] ; свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , батько [PERSON] ; постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії від 17.10.2023 р.; паспорт громадянина України [PERSON] з ідентифікаційним номером; паспорт громадянина України [PERSON] з ідентифікаційним номером; Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 12.01.2024 р.. Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом було встановлено, що [INFO] померла мати сторін по справі [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який знаходиться у [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) площею 0,0613 га. Під час життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишила, тому спадкоємство здійснюється за законом. Сторони входять до кола спадкоємців першої черги за законом спадкового майна [PERSON] . У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини, сторони не звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, однак, на момент відкриття спадщини, позивач постійно проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою виконкому Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 1483 від 14.09.2023 р., від спадщини не відмовлявся. Відповідач на спадщину не претендує, не заперечує проти визнання за позивачем право власності на спадкове майно. 17.10.2023 р. позивач звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, позивач прийняв спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, вважає що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідач, як спадкоємець першої черги за законом, ніяких дій для прийняття спадщини не вчиняв, не заперечує проти визнання за позивачем право власності на спадкове майно, про що свідчить заява, яка знаходиться в матеріалах справи. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Як було встановлено судом, сторони у справі є спадкоємцями за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, відмову від спадщини не заявляв. Відповідач ніяких дій для прийняття спадщини не вчинив, не заперечує проти визнання за позивачем право власності на спадкове майно, про що свідчить заява, яка знаходиться в матеріалах справи. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляв про відмову від неї, однак оформити її не може у зв`язку з обставинами, які не залежать від нього. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на нерухоме майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи за даною позовною заявою позивач з відповідача просив не стягувати.

Outcome: approved