Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Центру соціально-психологічної реабілітації для дітей Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання батьківства, в якому просив визнати його батьком дітей: - дочки [PERSON] , [INFO] , - дочки [PERSON] , [INFO] ; - дочки [PERSON] , [INFO] ; - сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначив, що він є батьком дітей, відомості про батька дітей були записані на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, мати дітей [PERSON] , з якою перебував у фактичних шлюбних відносинах до листопада 2019 року без реєстрації та у зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 2019 року, померла у вересні 2023 року. У судове засідання позивач та його представник, представник відповідача та представники третіх осіб, які повідомлялися судом належним чином про час, дату та місце розгляду справи, не прибули. Позивач та його представник, представники відповідачів: - Центру соціально-психологічної реабілітації для дітей Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області - Чумак Н.В., - виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як органу опіки та піклування, - [PERSON] [PERSON] , - Служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Кузєва І.Ж., - Службу у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області [PERSON] просили розглянути справу за їх відсутності, позов підтримали, просили задовольнити. Керівництва третіх осіб - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції та [INFO] свого відношення по суті справи не висловили та не повідомили про причини неявки своїх представників. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з 2002 року та з 16 листопада 2019 року у зареєстрованому шлюбі. Від сімейно-шлюбних відносин [PERSON] та [PERSON] мають дітей: - сина [PERSON] , [INFO] , - дочку [PERSON] , [INFO] , - дочку [PERSON] , [INFO] ; - дочку [PERSON] , [INFO] ; - сина [PERSON] , [INFO] . Відомості про дітей в актових записах стосовно батька дітей були вчинені на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Мати дітей [PERSON] померла [INFO] . Вказані обставини постають з позовної заяви та наявних у матеріалах справи копій свідоцтв про шлюб, народження дітей та про смерть [PERSON] , які не оспорювалися відповідачами та третіми особами. Відповідно до Висновку молекулярно-генетичного дослідження Медико-генетичного Центру «Мама Папа» (м. Київ) від 05 серпня 2024 року за № 43712 за результатами проведеного генетичного дослідження за зверненням позивача та наданих дозволів відповідачів стосовно малолітніх дітей, встановлена ймовірність батьківства позивача стосовно дочки [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , становить 99,999999% стосовно кожної дитини. У ст. 128 СК України визначено, зокрема: 1. За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. 2. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. 3. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Згідно з ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Як визначено у ч. 2, ч. 3 ст. 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. У відповідності до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. У ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію [про захист прав людини і основоположних свобод] та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Суд, з урахуванням інтересів дітей, заяв представників відповідачів про визнання позовних вимог, вирішуючи справу в межах наданих до суду доказів та матеріалів, враховуючи встановлені судом обставини, відсутності зі сторони відповідачів та третіх осіб доказів на спростування позову і встановлених судом обставин, висновків спеціаліста генетичного дослідження, дійшов висновку про наявність підстав для встановлення батьківства, а звідси також підлягають задоволенню вимоги щодо внесення відповідних змін до актового запису про народження дітей. Позивач станом на час розгляду справи остаточно не ставив жодних вимог до відповідачів про відшкодування понесених будь-яких судових витрат. Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих учасниками справи доказів.

Outcome: approved