Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

Позивач подала до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області позовну заяву до ТОВ "Лайм Кепітел" про визнання зобов`язання за договором припиненим, стягнення безпідставно набутих грошових коштів . Ухвалою суду від 11.03.2024 року матеріали даної справи передано до Центрального районного суду м. Миколаєва за підсудністю. Протоколом автоматизованого розподілу від 11.04.2024 року визначено головуючого суддю Чаричанського П.О. Ухвалою від 12.04.2024 року прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що між нею та ТОВ "Лайм Кепітел" 20.08.2019 року було укладено кредитний договір ЛЛ-00018893 на суму 6500,00 грн. строком на 16 днів. Протягом 16 календарних днів з дня надання кредиту нараховується % ставка у розмірі 2%, а з дня наступного за днем закінчення строку у розмірі 2,5 % . Згідно детального опису сукупної вартості кредиту сума платежу за користування кредитом 16 днів складає 8580,00 грн., з яких 6500,00 грн. - сума кредиту, 2080,00 грн. сума процентів за 16 днів, сума процентів за 96 днів - 15080,00 грн. У встановлений договором строк (до 05.09.2019 року) позивач не сплатила проценти за користування кредитом та не повернула суму кредиту. Пізніше сплатила на користь відповідача 42097,00 грн. Здійснивши 03.01.2020 року платіж на суму 2078,00 грн. в повному обсязі погашено основну суму заборгованості за кредитом, залишок складав 612,70 грн. Однак, незважаючи на здійснення оплати на користь кредитора, останній не визнає повного погашення позичальником сум боргу, працівники відповідача постійно телефонують з вимогами погашення залишку боргу у сумі 16639,39 грн. На думку позивача умови договору вона виконала, а тому просить суд визнати зобов`язання за кредитним договором припиненим 03.01.2020 року, а також повернути сплачені нею кошти у розмірі 24327,30 грн., які були перераховані на рахунок відповідача з 22.01.2020 року по 07.04.2021 року, як такі що були безпідставно стягнуті. Крім того, просила стягнути з відповідача судовий збір та витрати на правничу допомогу. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомленні, в матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи без їх участі /а.с. 95/. Відповідач повторно в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку - шляхом направлення судової повістки на адресу місця реєстрації, шляхом направлення повістки-повідомлення в його електронний кабінет. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутність не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування\~судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки представник позивача та відповідач не з`явилися до зали судового засідання. Відповідно до п.п. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідачка належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, відповідачка не з`явилася в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подала відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач не надав до суду відзив, не повідомив суд про причини неявки в судове засідання, та те, що представник позивача надав згоду на проведення судового засідання у відсутність відповідача, то суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. 20 серпня 2019 року між [PERSON] та ТОВ "Лайм Кепітел" було укладено Кредитний договір №ЛЛ-00018893 на суму 6500,00 грн. строком на 16 днів. Протягом 16 календарних днів з дня надання кредиту нараховується % ставка у розмірі 2%, а з дня наступного за днем закінчення строку у розмірі 2,5 % ./а.с.41-44/. В детальному описі сукупної вартості кредиту сума платежу за користування кредитом 16 днів складає 8580,00 грн., з яких 6500,00 грн. - сума кредиту, 2080,00 грн. - сума процентів за 16 днів, сума процентів за 96 днів - 15080,00 грн. /а.с.45/. Згідно листа ТОВ "Лайм Кепітел" від 22.06.2021 року на розрахунковий рахунок товариства [PERSON] сплатила 42097,00 грн. в період з 08.09.2019 року по 07.04.2021 року.Вказано, що заборгованість за кредитним договором складає: основне зобов`язання по погашенню кредиту 6489,84 грн., проценти - 10149,55 грн. Надано розрахунок згідно якого, [PERSON] за період з 08.09.2019 року по 07.04.2021 року сплатила суму в розмірі 42097 грн. /а.с. 46/. Відповідно до наданого представником позивача відомостей щодо сплачених [PERSON] коштів на користь ТОВ "Лайм Кепітел" за Кредитним договором №ЛЛ-00001889 від 20.08.2019 року позивачка сплатила на рахунок товариства 42097,00 грн., з яких: 11209,70 грн. -проценти за користування сумою кредиту за період 20.08.2019 року до 24.11.2019 року, 6500,00 грн. - основної заборгованості за тілом кредиту, 24327,30 грн. - отримана ТОВ "Лайм Кепітел" переплата. /а.с.19-37/. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 2 статті 1054 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Частиною 2 статті 1048 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як зазначено в ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 2\~ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно матеріалів справи, [PERSON] повністю сплатила кошти, надані їй в кредит, а також сплатила відсотки за користування кредитними коштами. А тому повністю виконала умови Кредитного договору №ЛЛ-00001889 від 20.08.2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно ст. 599 ЦК України Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Стаття 41 Конституції України закріплює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз ст. 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. На підставі викладеного, відповідачу було надано кошти у сумі 24327,30 грн., які є безпідставно набутими, а тому вказані кошти підлягають поверненню позивачу в повному обсязі. При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1, пункту 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: Договір №37 про надання правової допомоги від 12.05.2021 року /а.с.14-18/, Акт приймання-передачі наданих послуг від 02.03.2024 року /а.с.49/. Згідно частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Так, позивачем ставилось питання про стягнення з відповідача на його користь суми понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн. При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву, Відомості щодо сплачених [PERSON] коштів на користь товариства та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в 8000 грн. є обґрунтованим та не завищеним. Відтак, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесені останнім витрат на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач на підставі частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору за вимогу про припинення зобов`язання. У справі заявлені дві вимоги, як майнова так і немайнові, за немайнову вимогу Позивач звільнений від сплати, тому при поданні позовної заяви підлягало сплаті з урахуванням положень пункту 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» 1211,20 грн., які підлягають стягненню з Відповідача на користь Держави.

Outcome: approved