Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

у червні 2024 року ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» (надалі - позивач) звернулося до суду з цим позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01 березня 2021 року між [PERSON] (надалі відповідач, позичальник) та ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (надалі - банк) укладений кредитний договір № 1/4082397, відповідно до якого банк надав, а позичальник отримав кредитні кошти в сумі 100\~000,00 грн строком на 60 місяців з 01 березня 2021 року по 28 лютого 2026 року. 05 серпня 2021 року між банком та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К» укладений Договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021. Згідно з цим договором 14 лютого 2022 року відбулося відступлення прав вимоги за Кредитним договором № 1/4082397 від 01 березня 2021 року, що був укладений між ПАТ«КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (надалі - банк) та [PERSON] . Відповідно до договору відступлення ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К» набуло прав кредитора до [PERSON] . У зв`язку з несплатою відповідачем чергового платежу по кредиту позивачем відповідачеві направлене поштове повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом станом на 14 лютого 2022 року, проте зазначене повідомлення залишилося невиконаним відповідачем у зв`язку з чим 13 травня 2024 року позичальникові направлена вимога про дострокове повернення всієї суми боргу за неналежне виконання умов Кредитного договору, процентів за користування кредитом та комісії. Загальна сума заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором становить 196\~694,29 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача. Постановленою суддею ухвалою від 27 червня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрите провадження у справі, призначене судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, у якому підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а у разі неявки у судове засідання відповідача - ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, належним чином, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою у судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом установлено, що 01 березня 2021 року між [PERSON] та ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» укладений кредитний договір № 1/4082397 відповідно до якого банк надав, а позичальник отримав кредитні кошти в сумі 100\~000,00 грн строком на 60 місяців з 01 березня 2021 року до 28 лютого 2026 року /а.с.9/. П.1.3.2 Кредитного договору погоджена комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості (надалі - Комісія), та встановлено, що за користування кредитом позичальник сплачує комісійну винагороду щомісячно за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,35 % у місяць від суми кредиту. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати усіх платежів. Відповідач підписав кредитний договір, погодився з умовами користування кредитом. Банк виконав умови кредитного договору, надавши позичальникові кредитні кошти на відповідних умовах їх повернення. Факт надання відповідачеві кредитних коштів у вищевказаному розмірі за Кредитним договором від 01 березня 2021 року підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжної інструкції № 35514199-1 від 01 березня 2021 року на суму 100\~000,00 грн /а.с.11 зворот/. 05 серпня 2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» укладений Договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021 /а.с.34-38/. Відповідно до договору відступлення ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» набуло прав кредитора до [PERSON] за кредитним договором від 01 березня 2021 року. У зв`язку з несплатою відповідачем чергового платежу по кредиту позивачем відповідачеві направлене поштове повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом станом на 14 лютого 2022 року /а.с.13/. 13 травня 2024 року у зв`язку з невиконанням вимог, указаних в повідомленні від 18 лютого 2022 року позивачем направлена відповідачеві вимога про дострокове повернення всієї суми боргу за неналежне виконання умов Кредитного договору, процентів за користування кредитом та комісії /а.с.14 зворот/. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 629 та ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору і є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів. Суд приймає до уваги той факт, що кредитор звертався до позичальника з вимогою про сплату заборгованості, яка відповідачем залишилась проігнорована. Дослідивши матеріали справи, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить висновку, що позивачем за допомогою належних та допустимих доказів доведений факт невиконання відповідачем прийнятих на себе, відповідно до положень умов указаного Кредитного договору, зобов`язань перед позивачем, внаслідок чого наявні підстави для стягнення з відповідача суми заборгованості за тілом кредиту та несплаченим відсоткам. Проте, з огляду на надані суду матеріали, суд висновує, що не є правомірною вимога позивача про стягнення з відповідача комісії виходячи з такого. Так, положенням п.1.3.2. вищевказаного Кредитного договору передбачена сплата клієнтом (відповідачем) комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості: щомісячно, в розмірі 2,35% у місяць від суми кредиту. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати усіх платежів. Однак, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 серпня 2022 року у справі № 180/1434/20 (провадження № 61-9418св21) зазначено, що «оцінюючи зміст оспорюваного положення пункту 1.2 кредитного договору, яким передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту - 3,5 % від суми кредиту, та зміст положень пункту 6.9.3 Загальних умов кредитування розділу 6 «Умови надання споживчих кредитів» Універсального договору банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» версія 13.0, чинними на час укладення оспорюваного договору, якими визначено, що послуга банку по обслуговуванню кредиту полягає у тому, що банк здійснює нагадування про дати сплати заборгованості за кредитом та суму заборгованості, шляхом направлення SMS - повідомлень; вносить зміни до графіку погашення у випадку здійснення клієнтом часткового дострокового погашення кредиту, за письмовою вимогою клієнта надає оновлений графік погашення або інформацію про залишок заборгованості, тощо, Верховний Суд дійшов висновку, що дії банку, які складають обслуговування кредиту, відповідають зобов`язанням банку, визначеним пунктом 6.9.7 Загальних умов кредитування, про надання не частіше одного разу на місяць безоплатно інформації про поточний розмір заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, надання виписок по рахунку, щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за договором, які сплачені та які належить сплатити і дати сплати, та зобов`язанням кредитодавця про надання інформації споживачу, визначених статтею 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому такі послуги не можуть бути оплатними. Наведене дає підстави для висновку, що положення пункту 1.2 кредитного договору, яким передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту - 3,5 % від суми кредиту суперечать положенням частини першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому таке положення є нікчемним». Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 констатувала, що Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Проаналізувавши норми законодавства, ВП ВС зауважила, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 цього Закону. Аналогічних висновків дійшов КЦС ВС у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19 (провадження № 61-7416св20). Пунктом 1.4 кредитного договору позивачці встановлено плату за надання інформації щодо кредиту без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем. Розмір плати за обслуговування кредиту, визначений у п. 6 кредитного договору (у графіку щомісячних платежів), фактично стосується лише послуг з надання інформації про кредит на вимогу споживача не частіше ніж один раз на місяць, оскільки ним не передбачено надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості. Ураховуючи те, що позивачці встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, ВП ВС дійшла висновку про те, що положення пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, укладеного між позивачкою та відповідачем, щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. У цій справі комісійна винагорода за надання кредиту відповідає загальним зобов`язанням кредитної установи та звичайній її діяльності, позивачем не надано доказів того, що в склад нарахованої заборгованості з комісії включені інші платежі, які виходять за межі зобов`язань банку по обслуговування кредиту та повинні надаватися безоплатно, відтак положення про комісію є нікчемним. Аналізуючи викладене, враховуючи встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність у відповідача боргу перед позивачем на час розгляду справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 121\~623,63 грн, яка складається з: заборгованість за тілом кредиту в сумі 88\~974,60 грн; заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 32\~649,03 грн. У задоволенні іншої частини вимог належить відмовити. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки суд прийшов висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача, на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial