Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

1. Описова частина. Короткий зміст вимог заяви. Рух справи. [PERSON] (далі - «Заявник») звернулася до суду з заявою до [PERSON] (далі - «Заінтересована особа») про видачу обмежувального припису. В обґрунтування заявлених позовних вимог Заявник посилається на наступні обставини. Заявник протягом кількох років перебувала у романтичних стосунках із [PERSON] , з яким вони тривалий час проживали у шлюбі без його офіційної реєстрації. У зв`язку із суттєвими розбіжностями у поглядах на світ та на відносини між людьми наприкінці 2022 року Заявник вирішила припинити стосунки із [PERSON] , про що повідомила йому в приватній бесіді. [PERSON] сприйняв їхній розрив вороже, спочатку взагалі не повіривши у можливість припинення відносин. У подальшому, на фоні розриву стосунків між Заявником та Заінтересованою особою, вже як сторонніми одне для одного людьми, почали виникати сварки, які переросли в серйозні конфлікти, під час яких поведінка Заінтересованої особи почала бути занадто агресивною, він почав погрожувати Заявнику та її рідним фізичною розправою. Заявник зазнає постійного психологічного, а подекуди і фізичного тиску з боку [PERSON] . На її адресу та членів її родини постійно надходять погрози вбивством, як в телефонних розмовах так і в текстових повідомленнях. Декілька разів протягом 2024 року [PERSON] перестрівав Заявника у публічних місцях у м. Біла Церква, інколи навіть за адресою її місця проживання, та влаштовував скандали і сварки, доводячи справу до нанесення їй ляпасів та постійного обзивання нецензурними словами. 04.07.2024 року та 05.09.2024 року з вищевикладених підстав Заявник звернулася до Білоцерківського РУП ГУ НП у Київській області, за результатами чого відносно заінтересованої особи були складені протоколи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Крім того, коли агресивна поведінка [PERSON] почала турбувати сусідів, останній почав погрожувати і їм. На даний час Заявник, турбуючись за своє та своєї дитини життя, вимушена переховуватися від Заінтересованої особи та всіляко уникати спілкування з ним. Отже, Заявник стверджує, що [PERSON] вчиняє відносно неї психологічне насильство, що виражається у постійному тероризуванні, влаштуванні із нею скандалів і сварок у будь-якому місці, де б вони не зустрілися, у погрозах вбивством її та членів її родини. З огляду на дані обставини щодо наявності психологічного насильства, що чинить [PERSON] відносно Заявника, а також наміри останнього, що виражаються у погрозах, Заявник вважає, що вона, як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Посилаючись на приписи Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», Заявник просить суд видати обмежувальний припис [PERSON] на строк шість місяців з заборонами щодо: перебування в місці проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; наближення на 50 м. до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] , а саме: Білоцерківський колегіум за адресою: [ADDRESS] ; місця реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; ведення листування, телефонних переговорів з [PERSON] або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. 18.10.2024 року ухвалою суду указану заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначити судове засідання на 21.10.2024 року. У судовому засіданні Заявник та її представник вимоги заяви підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Звернулися до суду із клопотанням про долучення доказів - фото обличчя Заявника із наявними тілесними ушкодженнями, а також флеш-носія з відео та аудіо записами зустрічі сторін 05.09.2024 року (а.с. 21, 22). Заявник пояснила суду, що їхні стосунки з Заінтересованою особою тривали приблизно з осені 2019 року. Вони спочатку зустрічалися, а потім почали разом жити в квартирі [PERSON] . Згодом вони переїхали жити в іншу його квартиру. Однією сім`єю вони проживали з кінця грудня 2020 року до 08.04.2024 року. Сварки та непорозуміння відбувалися постійно, він застосовував до неї силу, бив по обличчю, тягав за волосся. 03.04.2024 року вони разом їздили в Карпати, де [PERSON] знову проявляв агресію і тягав її за волосся. Вони повернулися разом, із 08.04.2024 року вона з ним намагається не спілкуватися, але він її переслідує, змушує слухати образливі слова, погрожує, застосовує силу, що підтверджується, у тому числі наданим відео та аудіо записом. Також він приходив до матері Заявника, погрожував її знищити, на що мати подала заяву в поліцію. Також [PERSON] писав СМС повідомлення дитині Заявника, де звинувачував останню у всіх гріхах. Доньці Заявника було дуже неприємно, це травмувало її психіку. 04.07.2024 року [PERSON] знов застосував до неї насильство біля приміщення Білоцерківського колегіуму та в самому приміщенні, де навчається її донька від колишнього шлюбу, куди вона прийшла з організаційно-фінансових питань. Спочатку він слідкував за нею на вулиці, там він штовхав її у паркан, плював в обличчя. У приміщенні колегіуму він схопив її за волосся, стягнув її з другого поверху, дав два ляпаси по обличчю. Після цього Заявник звернулася із відповідною заявою до поліції, працівниками якої було складено відповідний протокол стосовно [PERSON] . Дані адміністративні матеріали перебувають на розгляді в суді. 05.09.2024 року Заявник йшла по бульвару Олександрійському в [ADDRESS] , де її зустрів [PERSON] , та почав із нею скандал із застосуванням нецензурної лайки. Під час цього він погрожував їй, ударив долонею по обличчю, декілька разів плюнув в обличчя. При цьому він не дозволяв їй припинити спілкування та піти. Через викладене Заявник була змушена викликати поліцію. Подібні дії [PERSON] також неодноразово вчиняв у квартирі, де вони з ним мешкали. Таку поведінку Заінтересованої особи Заявник пояснює тим, що розірвавши стосунки із ним, вона можливо зачепила його чоловіче его. Представник Заявника додатково пояснив, що сторони перебували в тривалих стосунках, які припинилися за ініціативою його довірителя, і можливо, тому Заінтересована особа так себе поводить. На його думку, ці дії підпадають саме під поняття домашнього насильства, оскільки сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Зауважив, що Заявник не була обізнана про наявність постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.10.2024 року по справі №357/13816/24 та буде її оскаржувати в апеляційному порядку. У судовому засіданні Заінтересована особа проти задоволення вимог заяви заперечував, просив відмовити у їх задоволенні, пояснив суду наступне. Він має освіту: бакалавр права та офіцер тактичної ланки командування. Він був заступником та командиром застави. На цей час він у відставці, працює інструктором та волонтером. Він розуміє зміст заяви, розуміє суть того що відбувається в судовому засіданні та не потребує правової допомоги, оскільки сам здатний захищати свої інтереси. Копію заяви та повістку про виклик до суду він отримав 18.10.2024 року. Зазначив, що він є членом збірної команди прикордонної служби по самбо, виховувався в сім`ї батьків-тренерів. Батько був директором спортивної школи боротьби. Батьки його виховували в правильному спортивному дусі. Підкреслив, що із Заявником вони разом не проживали, побут спільний не вели. У нього є двоє дітей: донька, якій 16 років, та син, якому 10 років. Діти проживають з його колишнім тестем. Перша дружина загинула у 2011 році і донька від цієї дружини, а син - від іншого шлюбу, який було розірвано. Також він усвідомлює, що кожна протиправна дія тягне за собою відповідальність. Слова Заявниці є неправдивими, а пояснення її представника нічим не підтверджуються та є його домислами. Протокол, складений працівниками поліції по ст.173-2 КУпАП не є доказом його вини, оскільки факт їх спільного проживання із Заявником не встановлений, остання йому ніким не приходиться. Певний час вони дійсно були разом, зустрічалися для інтимних цілей один - два рази на місяць. Зауважив, що Заявник винна йому кошти. 04.07.2024 року йому повідомили, що Заявник ходить по місту та шукає фахівців в сфері ІТ, щоб зламати його банківські карти, телефон тощо. У той день він їхав на своєму автомобілі по бульвару Олександрійському в місті Біла Церква недалеко від Білоцерківського колегіуму. Там він випадково побачив Заявника, зупинився та підійшов до неї щоб з`ясувати вищезазначені питання. Потім вона пішла в приміщення колегіуму, а він пішов за нею щоб нагадати про гроші, але вона почала уходити від розмови. Тоді він дійсно висловлювався нецензурною лайкою, але тілесні ушкодження не завдавав. Хтось з людей викликав поліцію, але його вже там не було. Протокол він отримав пізніше у приміщенні поліції, судом відповідні адміністративні матеріали буде розглянуто судом пізніше. 05.09.2024 року він знову побачив Заявника й запитав її як у неї справи і сказав про наступну зустріч у суді. Інцидент відбувся, але фізичну силу він до неї не застосовував. Він відбив її руку, це має бути видно на відео. Можливо він чимось її принизив коли спілкувався нецензурною лайкою, утім це були лише емоції. Насильства він не вчиняв. Вони дійсно разом їздили у Львівську область у Східницю на відпочинок, але лише на 2 дні. Там дійсно був інцидент, внаслідок якого він зрозумів, на що ця жінка здатна. Зауважив, що відомості про Заявника він не збирає. Вважає, що висловлювання нецензурною лайкою відносно жінки не є психологічним насильством до неї. Наголосив, що Заявник брала у нього гроші, вони їздили на відпочинок і іноді перебували разом, але спільно не проживали. Заявник його сама не шукала, зустрічей не призначала. До суду на неї він не подавав. Надав суду копію постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.10.2024 року по справі №357/13816/24 (а.с. 23-25). У судовому засіданні було досліджено наданий Заявником відеозапис та звукозапис події, яка сталася між сторонами 05.09.2024 року по [ADDRESS] . На відео видно, як [PERSON] активно жестикулюючи, наніс удар відкритою долонею по обличчю Заявника. Декілька разів плюнув їй в обличчя. З аудіо запису вбачається, що [PERSON] у розмові із Заявником звинувачує її у зрадах йому з іншими чоловіками, нецензурно висловлюється в бік останньої, зазначає, що не бачив її весь це час щоб її «не розірвати». Говорить, що їй краще поїхати, погрожуючи розправою із нею. Намагається з`ясувати із ким вона проводила час. Також зазначає, що він «вичислив» з ким вона була. Після перегляду відео та прослуховування звукозапису Заінтересована особа підтвердив суду, що на цих записах дійсно зображений він з Заявником та лунають його і її голоси. Пояснюючи причини такої поведінки зазначив, що Заявник була його єдиним партнером тривалий час і він не любить неправди. Вважає свою поведінку дрібним хуліганством, а не насильством в сім`ї. Адвокат йому не потрібен, він розуміє суть заяви та вважає її нісенітницею. 2. Мотивувальна частина. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Відповідно до листа Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області від 26.07.2024 року №8222 за результатами повідомлення Заявника відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №097443 від 26.07.2024 року за правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с. 3, 4, 5). Згідно з листом Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області від 12.09.2024 року №11250 «Про розгляд повідомлення за фактом вчинення домашнього насильства» за результатами повідомлення Заявника відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №242757 від 05.09.2024 року за правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с. 6, 7). Тобто, наявними у справі документами від органів Національної поліції підтверджується факт неодноразового звернення до них з боку Заявника та їхнього реагування на такі звернення, зокрема у вигляді складання протоколів про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП. 07.10.2024 року постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №357/13816/24 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки фізичне та психологічне насильство відносно [PERSON] не підтверджено наданими до протоколу працівника поліції доказами, а саме будь-якими відеозаписами тощо (а.с. 23-25). Разом з цим, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №097443 від 26.07.2024 року за правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП перебуває на розгляді в суді. Із пояснень обох сторін у судовому засіданні та із змісту наявних у матеріалах справи відео та аудіо записів зустрічі сторін 05.09.2024 року убачається, що Заявник та Заінтересована особа перебували у близьких стосунках, які за ініціативою Заявника було розірвано. Як убачається із вищевказаних відео та аудіо записів зустрічі сторін, Заінтересована особа з таким рішення не погоджується, пред`являє Заявнику претензії з приводу, на його думку, її зустрічей з іншими чоловіками, обвинувачує її у зраді. При цьому він неодноразово плює в обличчя Заявника, дає їй ляпасів, нецензурно висловлюється на її адресу та погрожує («ти ізмєніла мені», «не бачив тебе це все врємя щоб не розірвати», «тобі п…, уєзжай звідси» тощо). Нормами матеріального та процесуального права України, якими керується суд. Відповідно до правил ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі. Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі д дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Згідно з ч.1-ч.4 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника має, зокрема, постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Висновки суду. Заслухавши пояснення сторін, оцінивши наявні ризики та даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню всіх обставин, суд приходить до висновку про те, що викладені Заявником обставини підтверджені належними, достовірними та допустимими доказами, Заінтересованою особою в судовому засіданні не спростовані. Вимоги Заявника ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню. При цьому суд ураховує не лише надану Заінтересованою особою копію постанови суду, а й і інші наявні у матеріалах справи докази, які у своїй сукупності підтверджують наявні ризики того, що у випадку неприйняття судом необхідних заходів, Заінтересована особа продовжить вчиняти щодо Заявника діяння, що мають ознаки фізичного та психологічного насильства. Разом з цим, суд роз`яснює Заінтересованій особі, що метою реалізації обмежувального припису в межах ЦПК України є саме реалізація тимчасової перестороги, тимчасового заходу захисту на підставі оцінки ризиків здійснення домашнього насильства або його повторення. Обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи, а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях (постанова Верховного Суду від 05.09.2019 року по справі № 756/3859/19). На підставі викладеного та

Outcome: approved