Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Сойма І.Ю., звернулися до суду із позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Рахівська державна нотаріальна контора про визнання договору дарування житлового будинку в частині недійсним. Позовні вимоги мотивовані тим, що 05 грудня 2022 державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори Пріц О.І. посвідчено договір дарування житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] . Відповідно до вказаного договору дарування житлового будинку Дарувальник [PERSON] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з однієї сторони та Обдаровані: [PERSON] та [PERSON] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , фактично проживаючих за адресою: [ADDRESS] уклали Договір, згідно якого Дарувальник [PERSON] подарувала,а Обдаровані прийняли у дар спільну часткову власність від Дарувальника житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] . Разом з тим, 17 листопада 2022 Рахівський районний суд Закарпатської області виніс рішення, яким визнано нерухоме майно-житловий будинок [ADDRESS] спільним сумісним майном подружжя: [PERSON] та [PERSON] . Цим же рішенням визнано частково недійсною та скасовано в частині реєстрацію права власності за [PERSON] на вищевказаний житловий будинок та визнано за [PERSON] , позивачем у справі, право власності на частину вказаного житлового будинку. Отже, виготовляючи договір дарування житлового будинку [ADDRESS] на ім`я обдарованих [PERSON] та [PERSON] , відповідачка [PERSON] , знаючи про існування рішення Рахівського районного суду від 17.11.2022 свідомо ввела в оману державного нотаріуса Рахівського нотаріального округу Закарпатської області Пріц Олену Іванівну, не повідомила і про наявність судового рішення про визнання за позивачем [PERSON] права власності на частину на будинок [ADDRESS] , а держав ний нотаріус Пріц О.1 у свою чергу, виготовляючи договір дарування не перевірила у Державному реєстрі речових прав наявність судового рішення щодо вказаного житлового будинку, в порушення Закону України «Про нотаріат», виготовила такий договір. Отже, своїми неправомірними діями відповідачка [PERSON] позбавила позивача [PERSON] права власності на частину житлового будинку [ADDRESS] . На підставі викладеного просять суд визнати договір дарування житлового будинку [ADDRESS] , укладений у Рахівській державній нотаріальній конторі Рахівського нотаріального округу Закарпатської області від 05 грудня 2022. в частині недійсним, що згідно рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 17.11.2022 належить на праві власності [PERSON] , мешканцю [ADDRESS] та стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Сойма І.Ю., про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином як шляхом отримання повістки про виклик до суду, так і шляхом надсилання електронного повідомлення про виклик на номер телефону, вказаний у матеріалах справи. Разом з цим, від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Телегазій В.І. про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином як шляхом отримання повістки про виклик до суду, так і шляхом надсилання електронного повідомлення про виклик на номер телефону, вказаний у матеріалах справи. У судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином як шляхом надсилання електронного повідомлення про виклик на номер телефону, вказаний у матеріалах справи, так і шляхом шляхом вручення судового виклику про що свідчить інформація з трекінгу відправлень Укрпошти. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, разом з тим повторно надали заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з залученням адвоката. В той же час, суд звертає увагу, що судове засідання, призначене на 24.09.2024 року вже відкладалося за клопотанням відповідачів у зв`язку з призовом їх адвоката Мандзюка І.В. на військову службу в лави Збройних Сил України та наданням часу для залучення нового адвоката. Таким чином, з моменту попереднього судового засідання пройшло біля трьох тижнів, і відповідачі мали достатньо часу для залучення адвоката, однак таким правом не скористався. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Рахівська державна нотаріальна контора, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом вручення судового виклику, у судове засідання не з`явився. Разом з тим, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги не підтримують. Суд, дослідивши матеріали позовної заяви та надані докази, встановив наступні обставини справи. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №67045925 від 28.10.2021 року, зареєстровано спадкову справу, спадкодавцем є [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про право на спадщину від 26.07.2022 року, спадкодавцем спадкового майна [PERSON] , а саме будинку [ADDRESS] , є його дружина [PERSON] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №316765724 від 05.12.2022 року житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] . Відповідно до рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 17.11.2022 року (справа № 305/454/22, провадження по справі 2/305/344/22) змінені позовні вимоги адвоката Сойма Івана Юрійовича, що діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] , Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області в особі виконавчого комітету Великобичківської селищної ради задоволено частково. Визнано нерухоме майно - житловий будинок [ADDRESS] спільним сумісним майном подружжя: [PERSON] та [PERSON] . Визнано частково недійсною та скасовано в частині реєстрацію права власності за [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на частину житлового будинку [ADDRESS] . Рішення набрало законної сили 20.03.2024 року. Як вбачається з договору дарування житлового будинку від 05.12.2022 року, Дарувальник [PERSON] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з однієї сторони та Обдаровані: [PERSON] та [PERSON] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , фактично проживаючих за адресою: [ADDRESS] уклали Договір, згідно якого Дарувальник [PERSON] подарувала, а Обдаровані прийняли у дар спільну часткову власність від Дарувальника житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №316797633 від 05.12.2022 року, житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] на підставі договору дарування від 05.12.2022 року на праві приватної спільної власності у розмірі належить [PERSON] . Вирішуючи заявлені позивачем позовні вимоги, суд керується наступними положеннями законодавства. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Верховний Суд вже неодноразово у своїх постановах зазначав про особливості застосування інститут преюдиції. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу. Тобто факти, установлені у прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ (постанова КГС ВС від 26.11.2019 по справі №922/643/19). Судом встановлено, що відповідно до вищезазначеного рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 17.11.2022 року за [PERSON] визнано право власності на частину житлового будинку [ADDRESS] . Рішення набрало законної сили 20.03.2024 року. Пунктом 2 частини другої статті 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. За правилом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Отже, позивач звернувся до суду про визнання договору дарування житлового будинку в частині не дійсним. Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 17.11.2022 року визнано за [PERSON] право власності на частину житлового будинку [ADDRESS] . В подальшому, вищевказаний будинок в цілій частині [PERSON] подарувала відповідачам [PERSON] та [PERSON] . За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що наявні підстави для задоволення вимог позивача та визнання договору дарування житлового будинку в частині недійсним, оскільки в цій частині він належить на праві власності [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, то вважає необхідним стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 гривень. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Outcome: approved