Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

До Октябрського районного суду м. Полтави надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 31.10.2019 року, близько о 10-ї години, вона разом з [PERSON] йшли по подвір`ю [ADDRESS] , де на неї, рухаючись заднім ходом, наїхав автомобіль «Volkswagen Passat», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який порушив вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху України. У результаті дорожньо-транспортної пригоди, вона - [INFO] , отримала тілесні ушкодження у вигляді: уламкового перелому хірургічної шийки верхньої третини плечової кістки зі зміщенням та переломів обох гомілкових кісток лівої гомілки зі зміщенням, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, набряку м`яких тканин голови, кінцівок, які згідно висновку № 38 судово-медичної експертизи від 24.01.2020, відносяться до середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 17 червня 2021 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки, а також задоволено частково її цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди - стягнуто зі [PERSON] на її користь в рахунок відшкодування майнової шкоди грошові кошти в розмірі 10 779,00 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 70\~000,00 гривень. Вирок був оскаржений [PERSON] до апеляційної інстанції, а в процесі розгляду подане клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст.49 КК України. Водночас обвинувачений підтвердив те, що йому зрозумілі та роз`яснені вказана підстава звільнення від кримінальної відповідальності, її правові наслідки, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з даної підстави, якщо би він був переконаний, що проведення судового розгляду призведе до закриття провадження з реабілітуючої підстави. 24 листопада 2022 року колегія Полтавського апеляційного суду клопотання обвинуваченого [PERSON] задовольнила. Вирок Октябрського районного суду м.Полтава від 17 червня 2021 року щодо [PERSON] скасувала, звільнила [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч.2 ст.284 КПК України. Оскільки Вирок був скасований, відповідно і в частині цивільного позову, тому звертається до суду з даним позовом, на підставі ч.1 ст.1177 ЦК України. [PERSON] вчинив наїзд на неї, отже, неправомірними суспільно-небезпечними діями, їй завдано майнові та немайнові втрати, що спричинені моральними та фізичними стражданнями. Так, після скоєння дорожнього-транспортної пригоди, сторонні люди допомогли її витягти із під автомобіля та занесли до квартири, куди також зайшов [PERSON] , який кричав, вів себе не коректно. Як тільки зняли з ноги взуття всі побачили, що там все в крові. [PERSON] відразу зник, не викликавши, навіть, швидкої допомоги. Її сусідка викликала невідкладну допомогу. Після чого її було доставлено до 1-ї МКЛ, де діагностували переломи лівого голеностопу та ключиці з правого боку. Працівники лікарні повідомили поліцію про ДТП. До лікарні разом із поліцейськими приїхав і [PERSON] , оскільки вона була в тяжкому стані з ним спілкувалася [PERSON] , їй і залишив свої дані водій автомобіля. Першу операцію 31 жовтня 2019 року зробили безкоштовно. Для проведення другої операції необхідно було оплатити комплект імплантів для остеосинтезу плеча в розмірі 13 500,00 грн. (162 гр. банківські послуги) та інші медичні засоби на суму 1536,82 грн.. [PERSON] обіцяв сплатити вартість комплекту імплантів навіть отримав рахунок для сплати, проте не оплатив. Як наслідок такої поведінки [PERSON] проведення операції було відкладено. Друга операція проведена 15 листопада 2019 року. Комплект імплантів оплатив онук позивачки, що підтверджується квитанцією №82 від 13 листопада 2019 року. Після проведених операцій виникла необхідність в придбанні медичного ліжка вартість якого склала 9477,00 грн. (7500,00 грн. ціна ліжка, 170,00 грн. сума комісії за перерахування коштів та 1607,00 грн. вартість доставки) що підтверджується фіскальними чеками №000170988 00090 від 24.11.2019 р. та № 000170913 00091 від 24.11.2019 р. Придбанням ліжка також займався онук, [PERSON] . Крім того, оскільки вона була тривалий час прикута до ліжка, і не мала змоги себе обслуговувати 27 листопада 2019 року уклала договір про надання послуг доглядальниці на шість місяців. Перші три місяці, згідно рекомендацій лікарів повинна була провести в ліжку, тому на доглядальницю [PERSON] покладалися обов`язки придбання продуктів харчування, готування їжі, прибирання та догляд за нею, в т.ч. і гігієнічний. За перші три місці було домовлено, що оплата буде в розмірі 4500,00 грн. в місяць, подальшому Позивачка вже почала вставати, як і планували та рекомендували лікарі, тому об`єм обов`язків доглядальниці трішки зменшився. Проте, придбання продуктів харчування, приготування їжу та прибирання покладалося на [PERSON] . В зв`язку із зменшенням обов`язків зменшилася і оплата її послуг, так починаючи з 27 лютого 2020 року доглядальниці платили 3000,00 грн. в місяць. Загалом сплачено [PERSON] за послуги доглядальниці 22 500 грн.. А також їй спричинена моральна шкода, яка позначили негативні зміни у її житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; фіксованість уваги на проблемі одужання та правової реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності. В момент отримання тілесних ушкоджень, Позивачка перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, тривоги, страху за своє здоров`я та життя. Наслідки подій призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: пасивність, знижений настрій, пригніченість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, насторога, невпевненість в собі, тривога з приводу майбутнього. Крім того, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів. Внаслідок обставин отримання тілесних ушкоджень, [PERSON] й досі відчуває почуття образи, досади, обурення поведінкою [PERSON] , переживає щодо відношення родини та близьких до скоєння, адже її рідним прийшлося вносити корективи в своє власне життя. Крім того, після проведених операцій, вже не може повноцінно користуватися ванною, а отже виникла ще й потреба в переобладнанні ванної кімнати. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь завдану матеріальну шкоду, вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, в розмірі 46 975,82 грн., та завдану моральну (немайнову) шкоду у розмірі 100 000,00 грн., та процесуальні витрати пов`язані з розглядом даної справи, а саме витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн.. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 07 серпня 2023 року у цивільній справі за вказаним позовом відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2023 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні. У судовому засіданні представник позивача адвокат Ярошенко С.М., доводи, викладені у позовній заяві підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача адвокат Гудзь Л.Г. у судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на доводи, наведені у письмових поясненнях відповідача від 13.02.2024 року, та вказувала, що відповідачем визнається матеріальна шкода у розмірі 10\~779,00 грн., що документально підтверджена позивачем, тоді як інша частина матеріальної шкоди, що включає в себе відшкодування придбання медичного ліжка з відповідними характеристиками та відшкодування витрат на послуги доглядальниці, оскільки зазначені витрати не випливають із медичних рекомендацій, не підтверджуються потребами позивачки, що були підтверджені доказами. В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, просила відмовити, оскільки вважає їх недоведеними. Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Матеріалами кримінальної справи № 554/4276/20 (провадження 1-кп/554/87/2021) встановлено, що 31 жовтня 2019 року, приблизно о 10 год 00 хв, [PERSON] , керуючи автомобілем марки Volkswagen Passat, д.н.з. [NUMBER] . рухаючись біля будинку № 146- Б по вул. Європейській у м. Полтаві, перед початком руху автомобілем заднім ходом, не переконався у відсутності пішоходів або перешкод. не скористався для забезпечення безпеки руху допомогою інших осіб. чим порушив вимоги п. 10.9 ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року та скоїв наїзд на пішоходів [PERSON] і [PERSON] які перебували позаду автомобіля та рухалися в попутному напрямку. У результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому хірургічної шийки верхньої третини плечової кістки зі зміщенням та переломів обох гомілкових кісток лівої гомілки зі зміщенням, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, набряку м`яких тканин голови, кінцівок. Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 17 червня 2021 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді штрафу у розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 5\~100,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки. Судом встановлено, що внаслідок отриманих травм, [PERSON] перебувала на лікуванні в травматологічному відділенні КП «1-а МКЛ Полтавської міської ради», та несла витрати на лікування, документально підтверджена сума яких склала 15\~198,82 грн., з яких [PERSON] відшкодовано 4\~419,82 грн.. Відповідно до викладеного, вказаним вироком задоволено цивільний позов [PERSON] до [PERSON] , та стягнуто зі [PERSON] 10\~779,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 70\~000,00 грн. моральної шкоди. Вирок було скасовано Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 24 листопада 2022 року, а [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Скасування Вироку Октябрського районного суду м. Полтави від 17 червня 2021 року відбулося не з причини невідповідності норм матеріального чи процесуального прав, або неповного встановлення обставин кримінального правопорушення, а з причини подання клопотання самим обвинуваченим [PERSON] про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, тобто з нереабілітуючої обставини. Відповідно, дії [PERSON] при скоєнні наїзду на [PERSON] є винними. Згідно з ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого. [PERSON] подавала позов під час судового розгляду кримінальної справи, позов Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 17 червня 2021 року був частково задоволено, але в зв`язку з скасуванням його апеляційною інстанцією з нереабілітуючих [PERSON] обставин, позивачка знову звернулася до суду. Відповідно до частини 1 статті 1177 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Основною формою компенсації заподіяної (матеріальної) шкоди потерпілої особи є відшкодування збитків. Крім того, згідно з ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Суд вважає, що [PERSON] на підставі ст.ст.1177 та 1187 ЦК України має право на отримання компенсації за спричинену матеріальну та моральну шкоди. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Розглядаючи позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд дійшов висновку про часткове їх задоволення. Позивачкою доведено, що нею придбано комплект імплантів для остеосинтезу плеча вартістю 13\~500,00 грн. та банківські послуги в розмірі 162,00 грн., що підтверджується квитанцією №82 від 13.11.2019 року., понесені витрати на придбання ліків, що підтверджуються чеками від 15.11.2019 року на суму 89,99 грн., від 27.11.2019 року на суму 210 грн., 13.11.2019 року на суму 125,90 грн. та чеком на суму 1\~110,93 грн. Таким чином, сума витрат на лікування [PERSON] склала 15\~198,82 грн., суд вважає вказані витрати доведеними та такими, що підлягають відшкодуванню відповідачем. Водночас, суд враховує, що [PERSON] вказана сума частково відшкодована, що підтверджується чеками від 12.11.2019 року на суму 2\~817,89 грн. та 1\~601,49 грн., а всього на суму 4\~419,82 грн.. При цьому, окрім вищенаведених витрат, позивачкою заявлена необхідність відшкодування витрат на за послуги доглядальниці у розмірі 22\~500,00 грн. та витрат на придбання медичного ліжка вартість якого склала 9477,00 грн. (7500,00 грн. ціна ліжка, 170,00 грн. сума комісії за перерахування коштів та 1607,00 грн. вартість доставки) що підтверджується фіскальними чеками № 000170988 00090 від 24.11.2019 р. та № 000170913 00091 від 24.11.2019 р. Розглядаючи зазначені витрати на придбання медичного ліжка та послуги доглядальниці, суд критично відноситься до необхідності їх відшкодування, оскільки суду не надано доказів, що зазначені потреби позивачки виникли із необхідності подолання наслідків, завданих її здоров`ю внаслідок кримінального правопорушення, такі потреби не встановлено і з матеріалів кримінальної справи. Отже, суд вважає, що доведеною сумою спричиненою [PERSON] матеріальної шкоди, що виникла із її витрат на лікування, є розмір - 15\~198,82 грн., а з врахуванням відшкодованої суми [PERSON] у розмірі 4\~419,82 грн., сума відшкодування становить 10\~779,00 грн.. Крім того, саме такий розмір матеріальної шкоди 10\~779,00 гривень не оспорювався відповідачем, і не підлягає доказуванню, відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків. В частинах\~1\~та 2\~статті 23\~ЦК України\~зазначено,\~що особа\~має право\~на відшкодування\~моральної шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав.\~Моральна шкода\~полягає:\~у фізичному\~болю та\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з каліцтвом\~або іншим\~ушкодженням здоров`я;\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з протиправною\~поведінкою щодо\~неї самої,\~членів її\~сім`ї\~чи близьких\~родичів. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду закріплені в ст.1167 ЦК України: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з роз`ясненнями, наданими у пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, що була завдана [PERSON] внаслідок кримінального правопорушення дорожньо-транспортної пригоди, суд виходить із наведеного позивачкою обсягу моральних страждань: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; фіксованість уваги на проблемі одужання та правової реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності; в момент отримання тілесних ушкоджень, Позивачка перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттями образи, обурення, тривоги, страху за своє здоров`я та життя. З огляду на викладене, суд вважає, що діями [PERSON] нанесено значну моральну шкоду, винність у її вчиненні випливає із встановленої вини [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення. Враховуючи поведінку [PERSON] під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, де він не визнавав ані своєї вини, ані цивільного позову, суд вважає, що позивачка довела його нетактовну поведінку зразу після скоєння аварії, оскільки він не надавав допомоги потерпілій, не викликав швидку допомогу, а також не вважав за необхідно матеріально допомагати [PERSON] , 1937 року народження, яка повинна була вишукувати гроші зі своєї пенсії на лікування. Вказане не спростовано стороною відповідача. Крім того, суд оцінює і глибину фізичних та душевних страждань [PERSON] , яка є особою похилого віку, погіршення її здібностей, організм якої, через її похилий вік не може регенерувати належним чином і в короткий строк. З урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди є доведеними у повному обсязі, а сума відшкодування у розмірі 100\~000,00 грн. є співмірною із нанесеною відповідачем немайновою шкодою. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає, що сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави, у зв`язку зі звільнення позивачки від його сплати на підставі п.п. 2 та 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», складає 1\~825,82 грн. Розглядаючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача суми витрат на правову допомогу, суд виходить із ч. 2 ст. 137 ЦПК України. Так, на підтвердження витрат позивачки на правову допомогу суду надано договір про надання правової допомоги № 43/к від 07 листопада 2011 року. Суд вказує, що договір про надання правової допомоги, за відсутності інших документів, що вказували б на наявність розрахунків за вказаним договором та обсяг виконаних за ним робіт, не є достатнім підтвердженням понесення позивачкою витрат на професійну правову допомогу, відтак суд не вирішує зазначене питання, оскільки у позивачка існує право на його реалізацію в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial