Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

1. Стислий виклад позиції сторін В обґрунтування позовної заяви [PERSON] посилалася на те, що [INFO] помер її рідний дядько по батьковій лінії [PERSON] , який був громадянином російської федерації та мав посвідку на постійне місце проживання. В померлого дядька, крім батька заявника [PERSON] , був ще один брат [PERSON] . Батько [PERSON] та її дядько [PERSON] також померли. [PERSON] за час свого життя заповіту не залишив, позивач вказувала, що вона єдиний спадкоємець за законом. Брат позивачки [PERSON] написав заяву про те, що на спадщину не претендує. Позивач прийняла спадщину шляхом подачі заяви 09.02.2023. Після смерті [PERSON] залишилось спадкова майно, а саме: земельна ділянка площею 2,1976га, з кадастровим номером 0520283200:01:004:0061, та житловий будинок, розташований в [ADDRESS] . За результатами розгляду заяви позивачки щодо оформлення права власності на спадкове майно, нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Як підставу цього нотаріус зазначив, що у зв`язку з тим, що спадкодавець був громадянином російської федерації, то для встановлення кола спадкоємців та наявності посвідчених заповітів застосовується Конвенція про правову допомогу від 10.11.1994, де відповідно до вказаної Конвенції нотаріус готує відповідний запит до компетентних органів Договірної Сторони. Верховною Радою України 01.12.2022 прийнято Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції», а саме зупинення дії у відносинах з російською федерацією. Нотаріус зазначив, що оскільки на теперішній час неможливо встановити коло спадкоємців, то це питання повинно вирішуватись у судовому порядку. На підставі наведеного позивач просила визнати за нею право власності, на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 54,8 м. кв., житловою площею 20,5м. кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 2,1976 га з кадастровим номером 0520283200:01:004:006, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач та її представник у судовому засідання заяву підтримали з викладених у ній підстав, просили задовольнити. Представник відповідача Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області у судове засідання не з`явився. Про час і місце судового засідання відповідач повідомлений належним чином. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. 2. Процесуальні дії у справі 27.05.2024 відкрито провадження у справі. 09.08.2024 закрито підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду по суті. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Позивачка [PERSON] народилась [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 12.01.2011 Виконавчим комітетом Маньковецької сільської ради Барського району Вінницької області. Батько позивачки [PERSON] народився [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 02.12.1969 Маньковецьким с/б ЗАГС Барського району. Батько позивачки [PERSON] помер [INFO] в с. Маньківці, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 15.04.2008 виконавчим комітетом Маньковецької сільської ради Барського району Вінницької області, актовий запис № ІІ. Рідний дядько позивачки (тобто рідний брат батька позивачки) [PERSON] народився [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 19.05.1967 Маньковецьким с/б ЗАГС Барського району Вінницької області. Рідний дядько позивачки [PERSON] помер [INFO] в м. Бар, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 09.02.2008 виконавчим комітетом Маньковецької сільської ради Барського району Вінницької області, актовий запис № 4. Рідний дядько позивачки (тобто рідний брат батька позивачки) [PERSON] народився [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 26.02.1962 Маньковецьким бюро ЗАГС Барського району Вінницької області, Згідно з даними посвідки на постійне проживання № [NUMBER] , виданої 04.11.2019, орган, що видав 0503, строк дії до 01.11.2029, [PERSON] був громадянином російської федерації . За даними довідки про реєстрацію місця проживання особи від 24.01.2022, [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] в с. Маньківці, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 21.03.2023 виконавчим комітетом Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, актовий запис № 26, а також довідкою виконавчого комітету Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області № 26 від 21.03.2023. Згідно з витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі, 09.08.2023 заведено спадкову справу після смерті [PERSON] , номер у спадковому реєстрі: 71063537. Після смерті [PERSON] до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини звернулася племінниця [PERSON] [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про відмову від спадщини після смерті [PERSON] 12.10.2023 державний нотаріус Барської державної нотаріальної контори Вінницької області Шишман В. О. видав постанову, якою відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно громадянина російської федерації [PERSON] . У постанові нотаріус вказав, що оскільки спадкодавець був громадянином російської федерації, то для встановлення кола спадкоємців та наявності посвідчених заповітів від його імені, застосовується Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифікованої Верховною Радою України 10.11.1994 року, відповідно зазначеної Конвенції, для отримання необхідних документів нотаріус готує відповідний запит до компетентних органів Договірної Сторони. Верховною Радою України 1 грудня 2022 року прийнято Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах», а саме зупинення дії у відносинах з російською федерацією та Республікою Білорусь. На теперішній час, у зв?язку з тим, що неможливо встановити коло спадкоємців та чи було посвідчено спадкодавцем (громадянином російської федерації [PERSON] ) заповітів, що в свою чергу унеможливлює встановлення останньої волі спадкодавця, це питання повинно вирішуватися у судовому порядку.\~ Померлому [PERSON] за життя на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 2,1976 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0520283200:01:004:0061, що розташована: Вінницька область, Барський район, Маньковецька сільська рада; житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 54,8 м. кв., житловою площею 20,5м. кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказані обставини\~підтверджуються: договором купівлі-продажу від 18.09.2001Ю посвідчений приватним нотаріусом Любарською Л. С., державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 769177, який видано на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, реєстр №1-104 від 16.01.2009 ВМВ №630857. 4.\~Оцінка суду та застосовані судом норми права Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Позовна заява мотивована тим, що нотаріус відмовив у реєстрації права власності на спадкове майно, оскільки неможливо встановити коло спадкоємців і наявність заповітів на території російської федерації після смерті [PERSON] , який був громадянином російської федерації, у зв`язку із припиненням дії міжнародної конвенції. Згідно зі статтею 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з частинами 1-2 статті 1223 Цивільного кодексу України право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Згідно з частиною 2 статі 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з частиною 1 статті 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Спадкова справа була заведена у вересні 2023 року, тобто після повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну, а 24.02.2023 на офіційному веб-сайті Міністерства закордонних справ було опубліковано заяву МЗС\~України щодо\~розриву дипломатичних\~відносин з російською федерацією. Згідно з\~пунктом\~1\~постанови\~Кабінету\~Міністрів України\~від\~№ 164\~від\~28\~лютого\~2022\~р.\~«Деякі питання\~нотаріату в\~умовах воєнного\~стану» обмеження щодо заборони вчинення нотаріальних дій за зверненням особи, пов`язаної з державою-агресором, не поширюються на нотаріальні дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно з\~підпунктом 3\~пункту 1\~постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 3\~березня\~2022\~р.\~№\~187\~«Про\~забезпечення\~захисту національних\~інтересів\~за\~майбутніми позовами\~держави\~Україна\~у зв`язку\~з\~військовою\~агресією Російської\~Федерації» для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації установити до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на: відчуження, передачу в заставу, будь-які інші дії, які мають чи можуть мати наслідком відчуження нерухомого майна, цінних паперів, корпоративних прав, прав вимоги до боржника у справах про банкрутство (неплатоспроможність), транспортних засобів, повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання на користь осіб, пов`язаних з державою-агресором, або Російської Федерації, крім набуття ними права власності на такі об`єкти на підставі рішення суду або свідоцтва про право на спадщину. Отже, наразі не заборонена видача свідоцтв про право на спадщину громадянам рф і мораторій не поширюється на набуття ними права власності на об`єкти нерухомості на підставі рішення суду або свідоцтва про право на спадщину. Водночас, згідно із Законом України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», який набрав чинності 23.12.2022, зупинено у відносинах з російською федерацією дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах. Отже, нотаріус правомірно відмовив у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із об`єктивною неможливістю встановити коло спадкоємців після смерті [PERSON] і наявність заповітів, укладених на території російської федерації. За правилами статей 12, 81\~ЦПК\~України кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень.\~Доказування не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Однак всупереч своєму обов`язку доказування позивачка не надала суду доказів щодо відсутності інших спадкоємців померлого [PERSON] , крім неї та її рідного брата [PERSON] , та щодо відсутності укладених на території російської федерації заповітів, жодних клопотань, спрямованих на встановлення кола спадкоємців, суду не подала. Суд зауважує, що главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема,\~Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.\~ Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Однак наявні у цій справі перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку мають об`єктивний характер і пов`язані не з неправомірними діями нотаріуса, а із розривом дипломатичних відносин і припиненням співпраці у правових питаннях із російською федерацією у зв`язку із збройною агресією останньої проти України. Ці перешкоди мають бути подолані шляхом реалізації своїх повноважень законодавчою і виконавчою владою, а не шляхом присудження судом спадкового майна спадкоємцю в обхід встановленої законодавством процедури без врахування прав потенційних спадкоємців, щодо яких не доведено у суді, що вони відсутні. Отже, без з`ясування дійсного кола спадкоємців померлого визнання права власності на спадкове майно лише за позивачкою є неможливим, оскільки ці обставини підлягають обов`язковому встановленню у спорах про визнання права власності на спадкове майно, інакше може відбутися неправомірне втручання у права власності інших спадкоємців. Таким чином, позивачкою не доведено підстав для визнання за нею права власності на житловий будинок, який належав [PERSON] . Щодо земельної ділянки з кадастровим номером 0520283200:01:004:006, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, суд зазначає таке. Відповідно до частини 1 статті 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. Згідно з частиною 2 статті 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню (частина 4 статті 81 Земельного кодексу України в актуальній редакції, була також чинною у такій же редакції на момент видачі [PERSON] державного акта про право власності на земельну ділянку 08.07.2010). Статтею 145\~Земельного кодексу\~України передбачено:\~якщо до\~особи переходить\~право власності\~на земельну\~ділянку,\~яка за\~цим Кодексом\~не може\~набуватися нею\~у власність,\~ця ділянка\~підлягає відчуженню\~її власником\~протягом року\~з моменту\~переходу такого\~права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду (частина 2 статті 145 Земельного кодексу України). Як встановлено судом, померлий [PERSON] був громадянином російської федерації, тому протягом року був зобов`язаний відчужити земельну ділянку з кадастровим номером 0520283200:01:004:006, і мав реальну можливість відчужити земельну ділянку після скасування мораторію на продаж земель сільськогосподарського призначення з 01.07.2021. Отже, померлий [PERSON] утримував за собою право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0520283200:01:004:006 неправомірно і така земельна ділянка підлягала конфіскації, тому судом не може бути прийнято рішення про визнання права власності на земельну ділянку, яка підлягала обов`язковому відчуженню, за спадкоємцями померлого, оскільки це порушуватиме засади законного обігу землі, яка є основним національним багатством. З наведених мотивів у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити повністю. 5. Судові витрати Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки позов задоволенню не підлягає, то витрати з оплати судового збору покладаються на позивача.

Outcome: dismissed