Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернулося до суду з указаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 63\~158,93 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 09.04.2019 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн., із процентною ставкою 26 % річних та із обов`язковим мінімальним платежем у розмірі 7 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. АТ «Альфа-Банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. У подальшому 23.02.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» право грошової вимоги щодо боржника [PERSON] за кредитним договором від 09.04.2019 року. У порушення умов договору відповідач зобов`язання належним чином не виконав, кредит у повному обсязі не погасив, у зв`язку\~з чим\~за ним\~рахується заборгованість станом на 23.02.2021 року в розмірі 63 158,93 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь, а також понесені судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 3 028,00 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 7 100 грн. Ухвалою судді Житомирського районного суду Житомирської області Татуйка Є.О. від 28.05.2024 цивільну справу №278/2887/24 передано за підсудністю на розгляд до Богунського районного суду м. Житомира. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 21.06.2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не направляв. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 02.04.2019 між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем, шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти), укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. В оферті зазначено, що [PERSON] , підписуючи цей документ, ознайомлений у письмовій формі із інформацією, необхідною для прийняття рішення щодо отримання кредиту та інформацією, надання якої передбачено нормами Закону України «Про споживче кредитування» та нормативними актами НБУ. Пункт 1 оферти зазначено, що мета кредиту для особистих потреб. Пункт 2 оферти містить прохання відповідача про випуск міжнародної платіжної картки MC DEBIT WORLD, строком дії 3 (три) роки з моменту випуску. Ліміт кредитної лінії встановлений у розмірі 200 000 грн. (п.3 оферти), із фіксованою процентною ставкою 26% річних (п. 3 оферти) та обов`язковим платежем в розмірі 5% від суми загальної заборгованості, але не менше 50 грн. (п. 4 оферти). Дата сплати ОМП визначається відповідно до умов Додатку № 4 до Договору. Платежі з повернення кредиту відповідач пропонує здійснювати відповідно до договору. Примірний графік та розрахунок сукупної вартості пропонує навести в тарифах, які є невід`ємною частиною договору. Пропонує банку щомісячно в останній день розрахункового періоду здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунку в розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу згідно з умовами договору. (а.с. 5). Також, 02.04.2019 [PERSON] було підписано паспорт споживчого кредиту та анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк». Зокрема, у підписаній анкеті-заяві відповідач підтвердив прийняття публічної пропозиції та укладення договору між ним та банком на умовах, викладених у публічній пропозиції та додатках до договору, що розміщені на веб-сторінці банку, паспорті споживчого кредиту та угоді на використання аналогу власноручного підпису клієнта., (а.с. 5 зворот 6). З матеріалів справи також вбачається, що 22.02.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК Форт» було укладено договір факторингу №1, за умовами якого до останнього перейшло за плату право грошової вимоги до ряду боржників, перелік яких наведено в додатку №1-1 до договору, у тому числі й до позичальника [PERSON] за кредитним договором від 09.04.2019 (а.с. 8-12, 18-19). Судом звернуто увагу на неспівпадіння дати договору «09.04.2019» згідно з додатком №1-1 та «02.04.2019» за офертою та анкетою-заявою, проте ідентичним є номер угоди 631139912, що може вказувати на відступлення права вимоги саме до відповідача. Крім цього, 23.02.2021 між ТОВ «ФК Форт» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу №01-23-02/21. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору ТОВ «ФК Форт» відступило за плату, а ТОВ «ФК «Еліт Фінанс»» як фактом набуло належне клієнту право вимоги до боржників, зазначених у додатку №1-1 до договору, у тому числі до боржника [PERSON] (а.с. 13-17). Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Приписи частин 1, 3 статті 509 ЦК України передбачають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом ( ст. 611, ч.1 ст. 612 ЦК України). Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Встановлені в\~ході судового\~розгляду фактичні\~обставини справи\~на підставі\~поданих доказів,\~які відповідають\~вимогам закону\~про їх\~належність та\~допустимість,\~свідчать про існування між сторонами кредитних правовідносин. Так, отримання відповідачем коштів за вказаним договором, а також користування кредитними коштами та сплата платежів підтверджується випискою по рахунку з кредитною карткою Word Debit Mastercard, в якій міститься повна інформація про рух коштів, відображено всі операції за кредитною карткою, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей. У зв`язку з невиконанням [PERSON] обов`язку зі сплати коштів в обумовлений договором строк у рахунок погашення боргу за кредитним договором та сплати інших платежів станом на 23.02.2021 за ним рахується заборгованість на загальну суму 63\~158,93 грн. Згідно з детальним розрахунком така складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 53\~728,83 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 7 134,77 грн. та 1 095,33 грн. овердрафту (несанкціонована заборгованість). При цьому із вказаного розрахунку слідує, що первісним кредитором нараховувалась комісія РКО у розмірі 638,68 грн. та неустойка (штраф) у розмірі 1 200 грн. (а.с. 28). Проте, положення Оферти на укладання Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії та Акценту пропозиції на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб від 02.04.2019 року не містили чітких та визначених умов щодо порядку й розміру нарахування комісії та неустойки. Судом звернуто увагу, що в пункті V Оферти на укладання Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії є посилання на комісійні винагороди (у випадку їх наявності), які начебто визначені у розділі ІІІ Додатку №4 до кредитного договору, проте такий додаток не додано до позовної заяви. Отже, в порушення вимог ст. 12, 81 ЦПК України позивач не довів належними й допустимими доказами правомірність нарахування комісії та неустойки, а також спрямування частини коштів на погашення комісії РКО. Наведені розміри таких платежів та порядок їх нарахування у паспорті споживчого кредиту суд не бере до уваги, оскільки ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Зазначене відповідає правовим висновкам Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, провадження № 61-14545сво20. Таким чином,\~враховуючи викладене\~та оцінюючи\~належність,\~допустимість кожного\~доказу окремо,\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності,\~розглянувши справу\~в межах\~заявлених вимог,\~суд дійшов\~висновку про\~стягнення з\~ [PERSON] \~на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором від 02.04.2019 в сумі 61\~320,25 грн., за винятком безпідставно нарахованих сум неустойки (штрафу) та списаних з боржника суми комісії РКО. Щодо вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, суд зазначає наступне. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у задоволення позову - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 133 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу адвоката. Встановлено, що 05.10.2023 року між ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та адвокатом Макєєвим Віталієм Миколайовичем був укладений договір №05-10/23 про надання правової допомоги (а.с. 30-31). У пункті 3.1 договору про надання правничої допомоги від 05.10.2023 року вказано, що вартість послуг адвоката встановлюється з розрахунку, що ціна однієї години затраченого адвокатом часу на надання послуг становить 1000 грн. (одна тисяча гривень 00 коп.) без ПДВ. Конкретні суми до оплати наводяться у Акті (актах) наданих послуг, надісланих адвокатом та погоджених із клієнтом. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження факту надання професійної правової допомоги у даній справі суду надано акт №1 приймання-передачі наданих послуг від 07.03.2024, з якого слідує, що вартість наданої правової допомоги становить 7 100 грн., з них - надання первинної консультації замовнику у справі 1 год./1000 грн.; правовий аналіз наявних документів у замовника, правової ситуації із застосуванням відповідного законодавства, правових висновків ВС та Європейського суду з прав людини 1 год./3000 грн.; підготовка та подання позовної заяви 3,1 год./3100 грн. Крім цього, позивачем також надана платіжна інструкція №1141 від 07.03.2024, що підтверджує перерахування адвокату Макєєву В.М. 7 100 грн. за надання правової допомоги згідно з договором №05-10/23 від 05.10.2023 (а.с. 31 зворот 32). Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 939,85 грн. та 6\~893,30 грн. витрат на професійну правничу допомогу. З огляду на викладене та

Outcome: approved