Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

У серпні 2024 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшла справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якому позивач просить розірвати шлюб між нею і відповідачем, зареєстрований 23.04.2009 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва, актовий запис № 610 та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 7000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 06.09.2024 року відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. В обґрунтування вимог позову позивач зазначає, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Однак, шлюбні стосунки між сторонами припинено, оскільки подружжя має різні погляди на сімейне життя, сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарств, шлюб носить формальний характер, сім`я фактично розпалась і наміру її відновлювати сторони не мають. Крім того, посилаючись на те, що відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає, хоча є працездатним, не має на утриманні інших осіб, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на їх утримання в розмірі 7000 грн. на кожну дитину щомісячно. Позивач, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, подала через канцелярію суду клопотання, в якому просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги повністю підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.17), своїм процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої\~статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Крім того, на підставі\~статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача щодо цього не заперечує. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 3 ст.\~12, ч.ч. 1, 6 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом положень ч. 1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням\~\~права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст.\~104, ч. 3 ст.\~105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.\~110, ст.\~112 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Судом достовірно встановлено, що 23 квітня 2009 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва, актовий запис № 610, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23 квітня 2009 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження, що містяться в матеріалах справи (а.с.21-22). Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно з ч. 2\~ст. 112 СК України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи спір щодо стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, суд враховує наступне. Зі змісту позову вбачається, що неповнолітні діти сторін проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 05.08.2024 року ( а.с.10). Статтею 180 СК України\~визначено обов`язок батьків утримувати дитину, а саме батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1, 2\~ст.181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Частиною 3\~статті 181 СК України\~передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст. 182 СК України - при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною другою та третьою\~статті 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 у справі №759/10277/18, провадження №61-22317св19. Згідно ч.1\~ст.183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до\~ст. 191 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Приймаючи до уваги те, що діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні, домовленості між сторонами щодо їх утримання не досягнуто, а відповідач в добровільному порядку належної допомоги на утримання дітей не надає, суд, враховуючи, що відповідач за віком є працездатним, даних про перебування на його утримання інших дітей чи непрацездатних осіб не встановлено, а тому, беручи до уваги інтереси дітей на утримання яких присуджуються аліменти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги і в цій частині підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у \~розмірі 7000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття, оскільки саме такий розмір, з урахуванням всіх обставин справи, є достатнім та, на думку суду, відповідає інтересам дітей. Частиною 1\~ст. 191 СК України\~встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 26.08.2024 року. Відповідно до\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої\~статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову в частині розірвання шлюбу, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід покласти на відповідача (а.с. 23). Крім того, у зв`язку звільненням позивача від сплати судового збору щодо вимог про стягнення аліментів на підставі пункту 3 частини першої\~статті 5 Закону України «Про судовий збір»\~та у зв`язку із задоволенням позову, в силу вимог ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в сумі 1211 гривень 20 копійок як за одну позовну вимогу немайнового характеру. З урахуванням наведеного‚

Outcome: approved