Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Хустський районний суд Закарпатської області із позовною заявою до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що 08.05.2004 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Нижньобистрівської сільської ради Хустського району Закарпатської області, за актовим записом №5. Від даного шлюбу у подружжя дітей немає. Спільне життя з відповідачкою не склалося, шлюбні відносини припинено. Шлюб носить лише формальний характер, подальше його збереження та примирення неможливе. У зв`язку з наведеним просить суд шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований Виконавчим комітетом Нижньобистрівської сільської ради Хустського району Закарпатської області, за актовим записом № 5 - розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. В позовній заяві просить про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247\~ ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08.05.2004 року, що стверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №5, зареєстрований Виконавчим комітетом Нижньобистрівської сільської ради Хустського району Закарпатської області (а.с.4). Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка не заперечує проти його розірвання, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З врахуванням вказаних вимог процесуального кодексу, 605,60 грн. підлягають поверненню позивачу з державного бюджету, у зв`язку із визнанням відповідачем позову, а решта витрат по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн. покладаються на відповідача, у зв`язку із задоволенням позову.

Outcome: approved