Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. У вересні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову, позивач зазначає, що перебуває у шлюбі із відповідачем з 24.02.2011. Шлюб був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 197. Указані обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.02.2011. Від даного шлюбу у подружжя є двоє дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач, посилаючись на ст.\~105,\~110,\~112 Сімейного кодексу України, просить розірвати шлюб з відповідачем, оскільки в сторін втрачено почуття любові один до одного, що у свою чергу призвело до небажання підтримувати подальші сімейні відносини. На переконання позивача, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, бажання примиритися у нього відсутнє, протягом тривалого часу сторони не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо з березня 2022 року. Фактично подружні відносини позивача із відповідачем припинились. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, однак на адресу суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, просила суд шлюб розірвати та не надавати час на примирення сторін. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Суд ухвалою від 05.09.2024 прийняв указану вище позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Інші процесуальні дії по справі судом не здійснювалися. Позивач в судове засідання не з`явився. До суду 03.10.2024 подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зазначив, що наміру вирішити спір шляхом примирення немає, строк на примирення просив не надавати. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне. Судом встановлено, що 24.02.2011 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Шлюб був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 197. Указані обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.02.2011. Після державної реєстрації шлюбу чоловіку та дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Указані обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 05.03.2012 та серії [NUMBER] від 24.09.2019 відповідно. Відповідно до положень ст.51\~Конституції України та ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55\~СК України зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4\~ст. 56 СК України). Згідно із ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст.112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», здійснено роз`яснення про те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Згідно зі\~ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану шлюб припиняється у день реєстрації розірвання шлюбу. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - факту припинення між сторонами шлюбних стосунків, суд вважає, що сім`я сторін існує формально та подальше спільне проживання лише суперечитиме інтересам останніх, що має істотне значення. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені нею в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо фактичного припинення подружніх відносин через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки, втрату фізичних та духовних зв`язків, а також почуття любові, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних у справі доказів. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд не вбачає підстав для зупинення провадження у справі, у зв`язку з наданням сторонам строку на примирення, а даний позов є таким, що підлягає до задоволення, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, зокрема позивача. За вказаних обставин, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. Позивач у позовній заяві не просить здійснити розподіл судових витрат.

Outcome: approved