Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

30.09.2024 позивач звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову покликає на те, що [INFO] померла мати [PERSON] . Після смерті матері відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 0,14 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка знаходиться на території Рибницької сільської ради. За життя мати заповіт не складала, тому вона - донька [PERSON] , [INFO] , є спадкоємцем за законом першої черги спадкування. Зазначає, що оскільки вона проживала з матір`ю у с.Рибник Дрогобицького району Львівської області на час її смерті та продовжує там проживати, сплачує земельний податок за належні матері землі, то являється таким спадкоємцем, який прийняв спадщину. 05 вересня 2024 року звернулася до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Москалик Л.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину законом після смерті матері. Оскільки серед збережених документів після смерті матері, не було Сертифіката, який би посвідчував її право на земельну частку (пай), вона звернулася за відповідною інформацією до Дрогобицької районної державної адміністрації. Згідно відповіді архівного відділу Дрогобицької районної державної адміністрації від 15.04.2024 за №3.8/54 надано архівну копію розпорядження від 08 червня 2006р. №200 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельних часток у приватну власність», та архівний витяг зі Списку громадян, яким надано дозвіл на складання проектів відведення земельних часток (паїв) у приватну власність, виділення їх у натурі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і передачу у приватну власність за рахунок належних їм земельних часток (паїв), в якому за №75 значиться [PERSON] , проживаюча в с.Рибник, якій належить Сертифікат серія ЛВ №150493, зареєстрований у Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №112, розмір частки (паю) 0,14га. Проте через відсутність оригіналу Сертифіката серія ЛВ №150493, а також за відсутності доказів своєчасного прийняття спадщини після смерті [PERSON] , нотаріус надала 05.09.2024 письмову відповідь про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері, і рекомендувала звернутися до суду. З огляду на вказане, змушена звернути до суду з даним позовом, в якому просить встановити факт того, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері, яка померла [INFO] та визнати за нею право власності на спірне спадкове майно. Ухвалою судді від 02.10.2024 провадження в зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого судового засідання на 17.10.2024. В підготовче судове засідання позивач не з`явилась, проте представник позивача - адвокат Партика О.В. подала суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник Східницької селищної ради Львівської області в судове засідання не з`явився, однак від відповідача надійшла заява про слухання справи у відсутності представника. Проти задоволення позову не заперечують. За результатами підготовчого провадження, у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] , що стверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане повторно 11.09.2024, а.с.6-7. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно11.09.2024, а.с.5. Згідно архівної копії розпорядження голови Дрогобицької районної державної адміністрації від 08 червня 2006р. №200 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельних часток у приватну власність» та архівного витягу зі Списку громадян, яким надано дозвіл на складання проектів відведення земельних часток (паїв) у приватну власність, виділення їх у натурі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і передачу у приватну власність за рахунок належних їм земельних часток (паїв), який був Додатком до вказаного розпорядження голови райдержадміністрації від 08 червня 2006р. №200 за №75 значиться [PERSON] , проживаюча в с.Рибник, належить Сертифікат серія ЛВ №150493, зареєстрований у Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №112, розмір частки (паю) 0,14га., а.с.8-9. Із відповіді приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Москалик Л.П. від 09.09.2024 вбачається, що позивачу [PERSON] відмовлено у оформленні спадкових прав після смерті матері [PERSON] оскільки не надано доказів своєчасного прийняття спадщини та не надано правовстановлюючого документу на спадкове майно, а.с. 11. Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Стаття 525 ЦК УРСР (1963 року) вказує, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК УРСР (1963 року) регламентовано, що місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ст. 529 ЦК УРСР (1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Статтею 549 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно діючого Цивільного кодексу України - до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За правилами статей 1222-1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а в разі його відсутності, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Законодавцем встановлений певний порядок набуття права власності на нерухому майно в порядку спадкування - нотаріальний порядок. Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права. Згідно ст. 66-69 Закону України "Про нотаріат", п. 4.15 Глави 10 Порядку вчинена нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п. 23 Постанови Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктом 24 даної Постанови зазначено, що за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вимогами ст. 392 ЦК України та наданих до неї роз`яснень у листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Окрім того, у згаданому листі зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. З огляду на викладене, а також враховуючи ту обставину, що нотаріусом відмовлено позивачу в оформленні спадкового майна, позивач являється єдиним спадкоємцем, який вчинив усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, але з незалежних від неї причин у видачі такого їй було відмовлено, а тому суд приходить до переконання, що позов в частині визнання права власності на земельну частку (пай) є підставним та підлягає до задоволення. Суд, дослідивши письмові докази, не встановив факт порушення особистих прав заявника, які б підлягали захисту у судовому порядку в обраний ним спосіб, а саме шляхом встановлення факту того, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , шляхом вступу в управління спадковим майном. Відтак в цій частині позов задоволенню не підлягає. Враховуючи вище наведене та

Outcome: dismissed