Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

Публічне акціонерне\~товариство «МТБ\~Банк» звернулося\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] ,\~ [PERSON] \~про солідарне\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договором.\~Обґрунтовуючи вимоги\~даного позову\~вказує на\~те,\~що 19.05.2008\~року між\~ВАТ «МОРСЬКИЙ\~ТРАНСПОРТНИЙ БАНК»\~(правонаступник ПАТ «МТБ Банк») та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 00042R15, відповідно до умов якого остання отримала в кредит грошові кошти в розмірі 27717,46 дол. США із сплатою 11,9 % річних за фактичний період користування Кредитом на суму залишку заборгованості за Кредитом з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 18.05.2023 року. В якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 19.05.2008 року між ВАТ «МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК» (правонаступник ПАТ «МТБ Банк») та [PERSON] було укладено Договір поруки № 00063r15 за умовами якого поручитель зобов`язався перед кредитором в повному обсязі солідарно відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення суми Кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій. Позичальник [PERSON] не виконала в повному обсязі взятих на себе кредитних зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 20.07.2024 року у неї виникла заборгованість за Кредитним договором № 00042R15 від 19.05.2008 року у розмірі 2632,50 дол. США, з яких: 2025,42 до. США заборгованість за основним боргом: 607,08 дол. США заборгованість по відсоткам за користування кредитним коштами. Оскільки досудове врегулювання даного спору між сторонами не вдалося можливим, у зв`язку із не реагуванням з боку відповідачів на вимогу про погашення заборгованості та належне виконання взятих на себе зобов`язань, просить суд задовольнити позов, та ухвалити рішення, яким стягнути солідарно із [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «МТБ Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 2632,50 дол. США., а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 28.08.2024 року було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомлення та участю сторін. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Однак, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд провести розгляд даної справи за її відсутності, у разі неявки відповідачів, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася без поважних. Про час та місце розгляду справи належним чином направлялось повідомлення за місцем реєстрації відповідача, однак, згідно поштового повідомлення, адресат за місцем своєї реєстрації відсутній, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК). Із будь якими заявами чи клопотаннями до суду не зверталася. Відзив у визначений судом строк відповідачка не подала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи через оголошення на офіційному веб порталі судової влади України (sv.od.court.gov.ua). Із будь якими заявами чи клопотаннями до суду не звертався. Відзив у визначений судом строк відповідач не подав. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідачів згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України та ухвалює заочне рішення. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Згідно з частиною першою\~статті 1 ЦК України\~цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у\~статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої\~статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно приписів ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зокрема, одним із різновидів договорів є кредитний договір. Згідно приписів ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. По справі встановлено, що 19.05.2008 року між ВАТ «МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК» (правонаступник ПАТ «МТБ Банк») та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 00042R15 (надалі Кредитний договір), відповідно до умов якого остання отримала в кредит грошові кошти в розмірі 27717,46 дол. США із сплатою 11,9 % річних за фактичний період користування Кредитом на суму залишку заборгованості за Кредитом з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 18.05.2023 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією вказаного договору. За умовами п. 1.1 Кредитного договору, кредит було надано у вигляді непоновлювальної лінії у сумі 27717,46 дол. США включно на наступні цілі: Споживчі потреби у сумі 22000,00 дол. США, а також у сумі 5717,46 дол. США на сплату страхових платежі у випадку та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору. За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно п. 3.1 Кредитного договору, за користування Кредитом у період з дати списання коштів із позичкового рахунку, зазначеного у п. 1.2.1 даного Договору, до дати погашення кредиту Позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки у розмірі, зазначеному в п. 1.1 даного Договору. Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору, погашення зобов`язань Позичальника за даним кредитним договором виконується у наступній послідовності: 1) прострочені платежі; 2) сума відсотків; 3) сума комісій; 4) сума неустойки; 5) сума Кредиту. Погашення за кожним видом заборгованості відбувається залежно від терміну її прострочення: у першу чергу погашаються прострочені платежі за кожним видом заборгованості, у другу чергу поточні платежі за кожним видом заборгованості. Відповідно до п. 3.3 Кредитного договору, відсотки нараховуються Банком: на фактичну суму заборгованості за Кредитом 25 числа кожного місяця в день передбачений для повного погашення Кредиту відповідно із п. 1.1 даного Договору. За умовами п. 2.2 Кредитного договору, Позичальник зобов`язується: ?Використати Кредит на цілі, зазначені у п. 1.1 даного Договору; ?Сплатити відсотки за користування Кредитом відповідно до п.п. 1.1, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1 даного Договору. Повну сплату відсотків за користування Кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення Кредиту; ?Сплатити Банку комісії згідно п. 1.1, 2.3.3 даного Договору; ?Погашення кредиту здійснити в порядку, сумах і строки, передбачені п. 1.1, 2.3.3 цього Договору. За змістом статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, скріпивши Кредитний договір підписами, у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги, що виникають в результаті використання кредитних коштів, згідно умов Договору, а також повернути Кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у складі щомісячних платежів. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно приписів\~ч.\~1\~ст.\~530,\~ст.\~610\~ЦК України\~якщо у\~зобов`язанні\~встановлений строк\~(термін)\~його виконання,\~то воно\~підлягає виконанню\~у цей\~строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що [PERSON] не виконала в повному обсязі взятих на себе кредитних зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 20.07.2024 року у неї виникла заборгованість за Кредитним договором № 00042R15 від 19.05.2008 року у розмірі 2632,50 дол. США, з яких: 2025,42 до. США заборгованість за основним боргом: 607,08 дол. США заборгованість по відсоткам за користування кредитним коштами, що підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості та Виписками про рух коштів по рахункам. Вказаний розрахунок заборгованості стороною відповідача спростовано не було. Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За відсутності доказів, які б спростовували подані позивачем розрахунки заборгованості за вищевказаним договором, суд не має підстав піддавати їх сумніву. Також, по справі встановлено, що в якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 19.05.2008 року між ВАТ «МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК» (правонаступник ПАТ «МТБ Банк») та [PERSON] було укладено Договір поруки № 00063r15 (надалі Договір поруки) за умовами якого поручитель зобов`язався перед кредитором в повному обсязі солідарно відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення суми Кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією вказаного Договору поруки. Згідно приписів п. 2.1.1 Договору поруки, у раз невиконання Боржником своїх зобов`язань за Кредитним договором, протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня невиконання пред`явити свої вимоги безпосередньо до Поручителя. Ці вимоги є обов`язковими для виконання протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання Поручителем від Кредитора письмового повідомлення про невиконання Боржником зобов`язань за Кредитним договором. Відповідно до умов п. 2.4 Договору поруки, поручитель зобов`язується виконати за Боржника зобов`язання по Кредитному договору шляхом перерахування суми заборгованості Боржника, вказаної Кредитором, в рахунок погашення такої заборгованості, за реквізитами вказаними в Кредитному договорі, у строки, зазначені в п. 2.1.1 з моменту отримання від кредитора письмового повідомлення про невиконання боржником зобов`язань по Кредитному договору. Відповідно до п. 3.1, 3.2 Договору поруки, Поручитель відповідає за зобов`язання згідно з Кредитним договором перед Кредитором в тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісії, неустойки, відшкодування збитків тощо. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що у зв`язку із порушенням виконання умов Кредитним договором № 00042R15 від 19.05.2008 року позивач звертався до [PERSON] та поручителя [PERSON] із письмовими вимогами про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями Листа повідомлення про прострочену заборгованість № 01/100-01/ОВ15 від 17.02.2023 року, Листа претензії № 01/180 0/56.2 від 04.03.2024 року та Листа претензії № 01/179/0/56.2 від 04.03.2024 року. Однак, такі залишилися без відповідного реагування. Так як відповідачі своїх зобов`язань за Кредитним договором та Договором поруки добровільно не виконують належним чином, але як боржник та поручитель вони не звільняються від відповідальності за неможливість виконання ними грошового зобов`язання, то у позивача виникло обґрунтоване право вимагати повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитними коштами. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно приписів ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи зі встановлених, на підставі належним чином оцінених доказів, обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку про доведеність позивачем викладених в позові обставин належними, достовірними та допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для задоволені позовних вимог в повному обсязі та захисту порушеного права позивача в судовому порядку. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що із [PERSON] та [PERSON] підлягає солідарному стягненню сума кредитної заборгованості, а також сплачений позивачем судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved