Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2023 року, судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Федотовій В.М. передано позовні заяви [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , МТСБУ, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, після скасування постановою Верховного Суду від 20.02.2023 року вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2020 року по кримінальній справі № 205/4001/20 в частині вирішення цивільного позову. В обґрунтування позовних вимог представник позивачів посилався на те, що 13.05.2020 року, близько 08 години 39 хвилин, водій [PERSON] , керуючи технічно справним транспортним засобом марки «BMW 535I», без реєстраційних номерів, рухаючись по пр. Свободи, з боку вул. Кобзарської в напрямку вул. Г. Барвінок, грубо порушуючи п. 16.6 Правил дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора, не дав дорогу транспортному засобу «VOLKSWAGEN JETTA», д.н. [NUMBER] , який рухався у зустрічному напрямку під керуванням [PERSON] з пасажиром [PERSON] , в результаті чого скоїв з ним зіткнення. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Транспортний засіб «VOLKSWAGEN JETTA», д.н. [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] . На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тоді як цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , який керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN JETTA», д.н. [NUMBER] , була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно полісу № АО 6588488. [PERSON] повідомив МТСБУ про настання страхового випадку та ДТП. Згідно висновку № 7544 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, що був наданий на замовлення [PERSON] експертом-автотоварознавцем [PERSON] , вартість матеріального збитку, нанесеного власнику транспортного засобу «VOLKSWAGEN JETTA», д.н. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 330 397,38 грн. Окрім того, в результаті ДТП пасажиру автомобіля «VOLKSWAGEN JETTA», д.н. [NUMBER] , [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні. Дії [PERSON] було кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, та вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаного злочину. Постановою Верховного Суду від 20.02.2023 року вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.2020 року по кримінальній справі № 205/4001/20 в частині вирішення цивільного позову було скасовано, в іншій частині вирок залишено без змін. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП не була застрахована, то на думку представника позивачів, саме на МТСБУ покладається обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну транспортному засобу, який належить [PERSON] , та здоров`ю потерпілої [PERSON] . Враховуючи викладене,\~представник позивачів\~звертається до\~суду та,\~з урахуванням\~уточнених позовних\~заяв від\~29.07.2024\~року,\~просить стягнути\~із МТСБУ\~на користь\~ [PERSON] \~матеріальну шкоду,\~заподіяну внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди, у розмірі\~127\~400\~грн.,\~стягнути із\~МТСБУ на\~користь [PERSON] \~6\~208,41 грн., з яких: 5\~912,77 грн. шкода, заподіяна здоров`ю та 295,64 грн. моральна шкода, та вирішити питання розподілу судових витрат. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.03.2023 року зазначену цивільну справу було прийнято до розгляду та призначено судове засідання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.07.2023 року клопотання представника відповідача МТСБУ Гусєва П.В. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних заобів було задоволено. Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, було вирішено об`єднати в одне провадження позови [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , МТСБУ про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.08.2024 року заяву представника позивачів адвоката Круглого В.В. про відмову від частини позовних вимог та закриття провадження по справі було задоволено, прийнято відмову позивачів в частині позовних вимог до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, провадження у цивільній справі № 205/2306/23 в частині вимог до [PERSON] було закрито, а також прийнято уточнену позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до МТСБУ про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Представник позивачів адвокат Круглий В.В. надав до суду клопотання у якому просив долучити до матеріалів справи висновок судового експерта автотоварознавця Крутінь В.І. № 9545 від 10.04.2023 року (том 1, а.с. 106-138). Пояснив, що раніше до матеріалів справи було долучено висновок експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ № 7544 від 16.06.2020 року. Разом з тим, з метою повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи на замовлення [PERSON] було отримано висновок судового експерта автотоварознавця Крутінь В.І. № 9545 від 10.04.2023 року по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, у якому попереджений про кримінальну відповідальність експерт [PERSON] дійшов наступного висновку: вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «VOLKSWAGEN JETTA», д.н. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулась 13.05.2020 року, становить 317\~590,11 грн.; ринкова вартість в пошкодженому стані автомобіля «VOLKSWAGEN JETTA», д.н. [NUMBER] , станом цін на день ДТП, складає 72 051,49 грн. Таким чином, оскільки розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 538 від 09.04.2019 року, яке набрало законної сили 21.09.2019 року, збільшено розміри страхових сум за шкоду, заподіяну майну потерпілих за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зі 100\~000 грн. до 130 000 грн., а різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП є більшою за 130 000 грн., то з МТСБУ на користь [PERSON] підлягає стягненню максимальний розмір страхового відшкодування за вирахуванням франшизи (2% = 2 600 грн.), тобто у сумі 127 400 грн. Представник МТСБУ Гусєв П.В. надав до суду відзив у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування заперечень посилався на те, що наданий представником позивачів висновок судового експерта автотоварознавця Крутінь В.І. № 9545 від 10.04.2023 року по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ виконаний з грубим порушенням методики, у зв`язку з чим такий висновок є недопустимим доказом та не може бути взятий судом до уваги. Також, на думку представника відповідача, оскільки потерпіла особа не зверталася до МТСБУ з повідомленням для можливості визначення розміру шкоди, як це передбачено законодавством, то визначення розміру шкоди відбулось у спосіб, що не передбачений законом. Також вказав, що представник відповідача планує понести витрати, пов`язанні із наданням правової допомоги по вказаній справі, у розмірі 2 000 грн. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, натомість їх представник адвокат Круглий В.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. В подальшому надав до суду заяву у якій зазначив, що оскільки представник відповідача МТСБУ систематично не з`являється до суду та затягує розгляд справи, представник позивачів просить розгляд справи проводити за відсутності позивачів [PERSON] та [PERSON] та їх представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача МТСБУ Гусєв П.В., який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції 04.08.2023 року, просив суд відкласти розгляд справи та надати йому можливість ознайомитись із матеріалами справи та підготувати відзив на позовну заяву. Вказане клопотання було задоволено судом у судовому засіданні, по справі оголошено перерву. Однак, у наступні судові засідання, призначені 28.09.2023 року, 16.10.2023 року, 13.11.2023 року, 13.12.2023 року, 23.01.2024 року, 19.02.2024 року, 13.03.2024 року, 05.04.2024 року, 07.05.2024 року, 02.07.2024 року, 02.08.2024 року, 08.10.2024 року, 21.10.2024 року представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв з моменту участі представник відповідача у судовому засіданні 04.08.2023 року в режимі відеоконференції до суду не надходило. При цьому, на електронну адресу представника відповідача, а також до електронного кабінету, зареєстрованого в ЄСІТС, судом неодноразово було направлено листи з проханням з`явитися у судове засідання або прийняти участь у засіданні в режимі відеоконференції, однак будь-яких дій стороною відповідача вчинено не було. З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне. У постанові Верховного Суду від 01.06.2022 року у справі № 761/42977/19 (провадження № 61-1933св22) зроблено висновок, що за змістом статті 14 ЦПК України для цілей цього Кодексу офіційною електронною адресою є електронна адреса, зареєстрована в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі. Так, судом встановлено, що МТСБУ є користувачем електронного суду, має зареєстрований кабінет у системі ЄСІТС та всі процесуальній документи, в тому числі повістки, виклики до суду та ухвали про проведення засідання в режимі відеоконференції, були доставлені до електронного кабінету відповідача, що підтверджується довідками про доставку електронного листа. Окрім того, в матеріалах справи містяться відомості, що на електронну пошту представника відповідача судом неодноразово направлялися судові повістки про виклик представника до суду. На думку суду, відсутність протягом тривалого часу будь-якої реакції зі сторони відповідача свідчить про втрату інтересу до зазначеної справи, зловживання своїми процесуальними правами та не обґрунтоване затягування розгляду цивільної справи. Суд вжив усіх можливих заходів з використанням передбачених нормами ЦПК України процесуальних засобів, щодо належного повідомлення сторони відповідача про дату, час і місце судового засідання. Верховний Суд у постанові від 31.08.2021 року у справі № 570/5535/17 провадження № 61-6076св21 зазначив, що за змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. Таким чином на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами. Згідно із частиною 3 статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. У рішенні Європейського Суду від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Окрім того, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Таким чином, суд враховуючи ту обставину, що сторонам по справі були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, суд дійшов висновку, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме права позивачів на судовий захист та призведе до затягування розгляду справи, а тому суд, приймаючи до уваги наявність у матеріалах справи «відзиву на клопотання», який було подано представником відповідача (том 1, а.с. 183-201) та у прохальній частині якого він просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, вважає за необхідне ухвалити відповідне рішення по справі на підставі наявних матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 13.05.2020 року, близько 08 години 39 хвилин, водій [PERSON] , керуючи технічно справним транспортним засобом марки «BMW 535I», без реєстраційних номерів, рухаючись по пр. Свободи, з боку вул. Кобзарської в напрямку вул. Г. Барвінок, грубо порушуючи п. 16.6 Правил дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора, не дав дорогу транспортному засобу «VOLKSWAGEN JETTA», д.н. [NUMBER] , який рухався у зустрічному напрямку під керуванням [PERSON] з пасажиром [PERSON] , в результаті чого скоїв з ним зіткнення. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.2020 року [PERSON] засуджено за ч. 1 ст.\~286\~КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік, а на підставі ст.\~75\~КК його звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] у рахунок відшкодування моральної шкоди 284 729,36 грн. і 8 100 грн. витрат на професійну правничу допомогу та на користь [PERSON] у рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000 грн. і 202 997,38 грн. - матеріальної шкоди. Стягнуто з МТСБУ на користь [PERSON] у рахунок відшкодування моральної шкоди 295,64 грн. і 5912,77 грн. - матеріальної шкоди та на користь [PERSON] у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 127 400 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено, та вирішено питання судових витрат та речових доказів у кримінальному провадженні (том 1, а.с. 26-28). Вказаним вироком також було встановлено, що в результаті ДТП пасажиру автомобіля «VOLKSWAGEN JETTA», д.н. [NUMBER] , [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24.11.2021 року вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.2020 року залишено без змін (том 1, а.с. 29-30). Постановою Верховного Суду від 20.02.2023 року вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.2020 року по кримінальній справі № 205/4001/20 в частині вирішення цивільного позову було скасовано, в іншій частині вирок залишено без змін (том 1, а.с. 31-34) Вказана постанова набрала законної сили 20.02.2023 року. Згідно із ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст.\~82\~ЦПК України доказуванню не підлягає. Транспортний засіб «VOLKSWAGEN JETTA», д.н. [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] (а.с. 6). У момент ДТП за кермом автомобіля «VOLKSWAGEN JETTA», д.н. [NUMBER] , був [PERSON] з пасажиром [PERSON] . На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що не заперечувалось відповідачем, тоді як цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , який керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN JETTA», д.н. [NUMBER] , була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно полісу № [NUMBER] у ПАТ «НАСК «Оранта» (том 1, а.с. 144). МТСБУ розглянуло звернення [PERSON] щодо ДТП, яка сталася 13.05.2020 року, та у листі від 05.06.2020 року повідомило [PERSON] про необхідність надання відповідних документів до МТСБУ (том 1, а.с. 60). Згідно висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 16.06.2020 року № 7544, що був підготовлений на замовлення [PERSON] експертом-автотоварознавцем [PERSON] , вартість матеріального збитку, нанесеного власнику транспортного засобу «VOLKSWAGEN JETTA», д.н. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулась 13.05.2020 року, складає 330 397,38 грн. (том 1, а.с. 61-90). Згідно висновку судового експерта автотоварознавця Крутінь В.І. по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 10.04.2023 року № 9545 що був підготовлений на замовлення [PERSON] , вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «VOLKSWAGEN JETTA», д.н. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулась 13.05.2020 року, складає 317\~590,11 грн., ринкова вартість вказаного транспортного засобу на момент ДТП становить 317\~590,11 грн., вартість транспортного засобу у пошкодженому стані, станом цін на день ДТП, становить 72 051,49 грн. (том 1, а.с. 106-138). Матеріали справи містять копії чеків на придбання [PERSON] відповідних медичних препаратів на загальну суму 5 912,77 грн. (том 1, а.с. 103). Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП не була застрахована, то на думку представника позивачів, саме на МТСБУ покладається обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну транспортному засобу, який належить [PERSON] , та здоров`ю потерпілої [PERSON] . В добровільному порядку вказані витрати відповідачем компенсовані позивачам не були. Щодо позовних\~вимог [PERSON] \~про стягнення\~матеріальної шкоди,\~заподіяної внаслідок\~ДТП, у розмірі 127 400 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Відносини у сфері обов`язкового страхування відповідальності регулює Закон України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (далі - Закон), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, МТСБУ, потерпілі (ст. 4 Закону). Згідно із ст. 39 Закону Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Основними завданнями МТСБУ є: здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. На підставі п. 1.6 ст. 1 Закону власники транспортних засобів юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Як встановлено судом, власником транспортного засобу «VOLKSWAGEN JETTA», д.н. [NUMBER] , є [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до\~п.\~41.1.\~ст.\~41\~Закону МТСБУ\~за рахунок\~коштів фонду\~захисту потерпілих\~відшкодовує шкоду\~на умовах,\~визначених цим\~Законом,\~у разі\~її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7\~статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] , тобто іншого водія, не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Таким чином, відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є [PERSON] , у даному випадку має здійснюватись саме МТСБУ. Відповідно до ст.\~106\~ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Відповідно до частини 7 статті 102\~ЦПК України у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. У постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №523/2420/16-ц (провадження № 61-20696св19) зазначено, що згідно з частинами першою, п`ятою та шостою статті 106\~ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Можливість складання висновку за зверненням учасника справи передбачена з 15 грудня 2017 року - дати набрання чинності відповідними змінами до ЦПК України. Таким чином, законодавством передбачена можливість проведення експертизи не тільки за ухвалою суду, а і на замовлення учасника справи, аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 372/1862/17. Висновок № 9545 від 10.04.2023 року складений судовим експертом автотоварознавцем Крутінь В.І. по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ «VOLKSWAGEN JETTA», д.н. [NUMBER] , є логічним та послідовним, сумнівів чи протиріч не викликає, експерт повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а тому вказаний висновок експерта приймається судом як належний доказ. Жодних даних чи обставин, які викликали б сумніви у обґрунтованості вказаного висновку відповідачем суду повідомлено не було, доказів спростування розрахунків наведених у вказаному висновку відповідачем не надано. Таким чином, враховуючи те, що відповідач, в силу частини 3 статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, не надав доказів на противагу поданому представником позивача висновку експерта, не спростував визначений розмір матеріального збитку, отже не довів, що такий визначено невірно, суд відхиляє доводи представника відповідача щодо неналежності та недопустимості такого. Разом з тим, наданий представником позивача [PERSON] висновок № 7544 від 16.06.2020 року по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ «VOLKSWAGEN JETTA», д.н. [NUMBER] , не містить відомостей стосовно того, що експерт повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок (том 1, а.с. 61-90), а тому не може бути прийнятий судом до уваги. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (постанова Верховного Суду від 16.02.2022 року по справі № 725/1670/18). Таким чином, враховуючи, що ринкова вартість автомобіля «VOLKSWAGEN JETTA», д.н. [NUMBER] , до ДТП за висновком судового експерта автотоварознавця Крутінь В.І. № 9545 від 10.04.2023 року становить 317 590,11 грн., а ринкова вартість зазначеного автомобіля в пошкодженому стані, станом цін на день ДТП, складає 72 051,49 грн., то різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП становить 245 538,62 грн. Розпорядження Національної\~комісії,\~що здійснює\~державне регулювання\~у сфері\~ринків фінансових\~послуг №\~538\~від 09.04.2019\~року «Про\~внесення змін\~до деяких\~нормативно-правових\~актів з\~питань обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» збільшено розміри страхових сум за шкоду, заподіяну майну потерпілих за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з 100 000 грн. до 130 000 грн. Тобто, будь-які страхові виплати щодо заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди життю, здоров`ю, майну третьої особи є лімітованими та не можуть перевищувати ліміту відповідальності страховика, у даному випадку МТСБУ. З огляду на викладене, оскільки різниця між вартістю транспортного засобу «VOLKSWAGEN JETTA», д.н. [NUMBER] , до та після ДТП є значно більшою за законодавчо визначену страхову суму за шкоду, заподіяну майну потерпілого (130 000 грн.), то з відповідача МТСБУ на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню максимальний розмір страхового відшкодування за вирахуванням франшизи (2% = 2 600 грн.), тобто 127 400 грн. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення шкоди, заподіяної здоров`ю та моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до статей 23, 24 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода. що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. За вказаною нормою Закону МТСБУ відшкодовує потерпілому моральну шкоду тільки у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 Закону. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 лютого 2022 року (справа № 199/6608/18, провадження № 61-19642св21) звертає увагу на те, що потерпіла особа у разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (зокрема, смертю). У таких випадках розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик винної особи, передбачений статтею 26-1 та пунктом 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Надаючи оцінку заявленому розміру відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю [PERSON] , суд зазначає, що за приписами п. 24.1 ст. 24 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Таким чином, витрати на доставку, розміщення, утримання, харчування потерпілого відшкодовуються МТСБУ в тому випадку, якщо ці витрати були обґрунтованими та необхідними, що повинно бути підтверджено закладом охорони здоров`я. На підтвердження понесення [PERSON] витрат на лікування, представником позивача надано копії чеків на придбання відповідних медичних препаратів на загальну суму 5 912,77 грн. (том 1, а.с. 103). Отже, виходячи з наданих представником позивача документів, документально підтверджені витрати на лікування [PERSON] , пов`язані з ДТП, яка відбулась 13.05.2020 року, складають 5 912,77 грн. Відповідно до п. 1 Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 538 від 09.04.2019 року «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції станом на день ДТП, розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, встановлено у розмірі 260 000 гривень на одного потерпілого. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що МТСБУ зобов`язано відшкодувати шкоду, заподіяну здоров`ю [PERSON] , у межах ліміту виплат, тобто в розмірі 5 912,77 грн. У ст. 26-1 Закону регулюється питання відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому і вказується наступне: страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Як було встановлено судом, матеріальна шкода здоров`ю [PERSON] , завдана неправомірними діями [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована, складає 5 912,77 грн. Отже, з МТСБУ на користь [PERSON] також підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 295,64 грн. (5% від 5 912,77 грн.). Згідно із ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 80\~ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч. 6 ст.\~81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Стаття 129\~Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Суд звертає увагу представника відповідача на правову позицію Верховного Суду, викладено в постанові від 19.05.2022 року по справі № 389/807/20, де Верховний Суд вказав, що порядок звернення потерпілого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком врегулювання спору, визначеним як обов`язковий статтею 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового врегулювання, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування. Обов`язок відшкодування шкоди, завданої ДТП, зокрема, коли йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну,здоров`ю та життю людини. Потерпілий внаслідок вчинення щодо нього злочину при обставинах ДТП не зобов`язаний звертатися безпосередньо до страховика з метою вирішення питання страхового відшкодування, та має право звернутися безпосередньо до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування. У Законі прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування. Тому у контексті вказаних обставин справи можливо зробити висновок, що у зазначеному Законі не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду. Велика Палата Верховного Суду при цьому послалася на постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 серпня 2018 року у справі № 227/3573/16, у якій зроблено висновок про необхідність стягнення страхового відшкодування незважаючи на те, що позивач не звертався до страховика із заявою про відшкодування шкоди і за таким відшкодуванням звернувся безпосередньо до суду в межах річного строку. З огляду на викладене, позивачі [PERSON] та [PERSON] мали право на звернення до суду з метою відшкодування шкоди, заподіяної майну, здоров`ю та моральної шкоди внаслідок ДТП, без попереднього звернення до страхової установи, а тому твердження представника відповідача щодо не звернення потерпілої особи до МТСБУ з повідомленням для можливості визначення розміру шкоди, як це передбачено законодавством суд до уваги не приймає. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Враховуючи викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи надані по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, позивачі звільнені від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 147,20 грн. (1 073,60 грн. + 1 073,60 грн.) Крім того, позивачем [PERSON] понесено витрати за оплату послуг експерта в розмірі 5 000 грн., що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера № 9545 (том 1, а.с. 138). Вищенаведені витрати знаходяться в причинному зв`язку з пошкодженням транспортного засобу з вини [PERSON] , а тому мають бути відшкодовані МТСБУ на користь позивача. Також суд роз`яснює, що відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У заяві представником позивачів зазначено, що докази понесення витрат на правову допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення по справі. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved