Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

До Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Хотинська міська рада Дністровського району Чернівецької області про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви заявник зазначає, що [INFO] померла її мати [PERSON] , [INFO] у с. Круглик Дністровського району Чернівецької області, після смерті якої відкрилась спадщина. Мати померла у віці 79 років, на протязі останніх п`яти років перед смертю вона постійно хворіла. ЇЇ вік та хвороби не давали можливості вести повноцінний спосіб життя, тому увесь цей час вона постійно доглядала за нею, а з червня 2019 року по день смерті проживала з матір`ю в будинку [ADDRESS] . Вказує, що 06.08.2024 вона звернулася до приватного нотаріуса Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Мартинюк С.А. із заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріусом їй було надано роз`яснення, що на момент смерті матері вона була зареєстрована за іншим місцем проживання, тобто нотаріус не може вважати, що вона є спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не може вважатися таким, що прийняв спадщину. Враховуючи вищенаведене представник просить суд встановити факт її постійного проживання разом із [PERSON] , на час відкриття спадщини. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 26.09.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку окремого провадження. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але її представник [PERSON] подав до суду заяву в якій заявлені вимоги підтримав, просив справу слухати у його відсутності та відсутності заявниці. Представник заінтересованої особи Хотинської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій не заперечує щодо задоволення заяви та встановлення факту. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . Відповідно до довідки виданої виконкомом Хотинської міської ради Дністровського району Чернівецької області № 217 від 21.08.2024 року вбачається, що [PERSON] постійно проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 16.03.1999 року до дня її смерті [INFO] . На день смерті у даному господарстві ніхто не зареєстрований, разом з нею проживала донька [PERSON] , 1970 р.н., без реєстрації. Крім цього, згідно довідки виданої виконкомом Хотинської міської ради Дністровського району Чернівецької області № 224 від 23.08.2024 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] у період з 01.06.2019 року по 15.10.2021 року. Крім того, свідки [PERSON] та [PERSON] в письмових поясненнях підтвердили, що [PERSON] , постійно проживала разом із [PERSON] , на час відкриття спадщини, яка померла [INFO] в с. Круглик Дністровського району Чернівецької області. Як вбачається із листа приватного нотаріуса Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Мартинюк С.А. № 76/01-16 від 06.08.2024, усне звернення [PERSON] щодо подання заяви та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] розглянуто та повідомлено заявниці, що вона пропустила строк для прийняття спадщини. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно до частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За правилами, встановленими в пункті 3.21 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до правового висновку, висловленого у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною 3 статті 1268 Цивільного кодексу України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. В той же час, у постанові від 28 квітня 2021 року, справа № 204/2707/19, Верховний Суд зазначив, що для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, оскільки проживав разом із спадкодавцем, проживання має бути фактичним. Відповідно до пункту 23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належати спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Проте само по собі встановлення факту, що має юридичне значення факт, не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити факт, що має юридичне значення. Також, передбачено, що відповідно до частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суд вправі розглядати справи про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Метою встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини є необхідністю реалізації права на оформлення спадкового майна тому, що такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Обставини проживання [PERSON] разом із [PERSON] підтверджуються вищенаведеними належними та допустимими доказам, а саме письмовими поясненнями свідків та доказами в матеріалах справи. Таким чином, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, взявши до увагу заяву заінтересованої особи, суд приходить до висновку, що заявник постійно проживала зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, а тому заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення слід задовольнити. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved