Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

29 травня 2024 року в провадження Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Позиція позивача Позивач посилається на те, що 29 червня 2020 року він отримав тяжку травму на виробництві. Відповідно до акту встановлення КП «Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім.І.І. Мечнікова» Дніпропетровської обласної ради» він знаходився на лікуванні у відділенні нейрохірургії №2 з 30 червня 2020 року з діагнозом: відкрита проникаюча черепно-мозкова травма. Забій головного мозку 2 ст. з формуванням вогнищевого забої правої лобної частки. Втиснутий багатоуламковий перелом лобної кістки з переходом на основу черепу, перелом обох стінок лобної пазухи. Пневмоцефалія. Забійна рана голови. Стан після операції 03 липня 2020 року: біфронтальний розтин, часткова резекція багато уламкового перелому лобної кістки справа, 3 видаленням розтрощеної передньої стінки лобної пазухи, закриття фронто-назального совустя, пластика основи передньої черепної ямки надкістним клаптем та тахокомбом. Часткова резекція розтрощеної правої надбрбівної дуги. Первинна пластика дефекту черепа титановим імплантом з динамічної титанової пластини. З 11 червня 2019 року він працював гірником очисного забою п`ятого розряду з повним робочим днем в шахті на виробничому структурному підрозділі «Шахтоуправління Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». 13 жовтня 2020 року його звільнено з роботи у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді внаслідок стану здоров`я. П. 7. Висновку комісії акту розслідування нещасного випадку, що стався 29 червня 2020 року о 22 год. 30 хв. від 06 серпня 2020 року, Форма Н-1/П затвердженого начальником Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, розглянувши матеріали розслідування, заслухавши пояснення потерпілого та свідків, комісія прийшла до висновку: - на підставі пункту 1 п. 52 «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 року № 337, нещасний випадок вважати пов`язаним виробництвом, прийняти до обліку ВСП «Шахтоуправління Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та скласти акт за формою H-1/П. - члени комісії мали зустріч з потерпілим [PERSON] запросили його до співпраці та надали постраждалому роз`яснення з питань, які виникли внаслідок нещасного випадку та щодо його прав при проведенні розслідування, згідно діючого законодавства. Згідно виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією довідка серія 12ААБ № 589759 від 09 жовтня 2020 року (первинна), виданої КЗ "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи "ДОР" міжрайонний психіатричний МСЕК № 2 йому встановлено другу групу інвалідності по трудовому каліцтву з 09 жовтня 2020 року до 01 листопада 2021 року, діагноз F-90, згідно висновку не може виконувати ніякі види праці. Відповідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААВ № 122885 від 17 вересня 2021 року, виданої КЗ "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи "ДОР" міжрайонний психіатричний МСЕК № 2 продовжено ІІ групу інвалідності до 01 листопада 2023 року. Ступень втрати працездатності 80%, потребує постійного медичного лакування та стаціонарного лікування. Згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААГ № 553372 від 20 жовтня 2020 року, виданою КЗ "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи "ДОР" міжрайонний психіатричний МСЕК № продовжено ІІ групу інвалідності по трудовому каліцтву до 01 листопада 2025 року, згідно висновку не здатний до трудової діяльності. Позивач вважає, що за таких обставин відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду, оскільки він втратив здоров`я саме з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці. Позивач просить стягнути з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 400 000 гривень. Заяви та клопотання відповідача Представником відповідача подане клопотання про витребування додаткових доказів у позивача: розрахунок розміру моральної шкоди, яку позивач заявляє у своєму позові до стягнення; довідку МСЕК за результатами первинного огляду; документи, що свідчать про виконання вимог Індивідуальної програми реабілітації позивачем та від КЗ "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи ДОР" довідку МСЕК за результатами первинного огляду позивача; Індивідуальну програму реабілітації за результатами повторного огляду позивача та документи, що свідчать про виконання вимог Індивідуальної програми реабілітації позивачем. Як визначено постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 210/3177/17, право працівника на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання, настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати працездатності. Зазначений висновок стосувався визначення періоду виникнення у потерпілого права на відшкодування моральної шкоди, з урахуванням того, що питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, момент виникнення права на відшкодування моральної шкоди мав значення для визначення особи, яка має виплачувати таке відшкодування (за рахунок Фонду чи за рахунок роботодавця). Наявність довідки про результати повторного огляду свідчить про наявність первісної довідки, оскільки за загальним правилом переогляд проводиться щорічно. Позивачем надані документи, що містять повну інформацію про дату нещасного випадку, що стався з ним на виробництві при виконанні ним трудових обов`язків, довідки МСЕК про встановлення йому втрати професійної працездатності по трудовому каліцтву. Надані позивачем письмові докази є достатніми, оскільки у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог. Інші додаткові докази, які просить витребувати представник відповідача, не стосуються предмету позову. Тому, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання представника відповідача про витребування додаткових доказів. Також, представником відповідача подано клопотання про визнання обов`язковою участі позивача у судовому розгляді справи. За змістом статей 81, 83 ЦПК України, позивач зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Позивачем додані до позовної заяви письмові докази, що підтверджують обставини, на які він посилається у позовній заяві. За змістом статті 23 Цивільного кодексу України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Позиція позивача по справі детально викладена у позовній заяві, зокрема позивачем зроблений докладний опис негативних змін у його житті, спричинених ушкодженням здоров`я, тому немає необхідності обов`язкової явки позивача у судове засідання. Крім того, відповідачем подано заяву про визначення порядку та строку виконання судового рішення, просить суд у разі задоволення або часткового задоволення позову визначити порядок виконання судового рішення шляхом його розстрочення щомісячними платежами, рівними частками, протягом 6 місяців. Суд вважає, що дана заява не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до положень статті 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. За змістом частини 2 статті 435 ЦПК України, заява про розстрочення виконання рішення має бути розглянута судом у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, при цьому явка учасників справи не є обов`язковою. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Тобто, питання про відстрочення і розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання, вирішуються судом за заявою сторони, в порядку виконання судового рішення, яке набрало законної сили. Таким чином, заява відповідача про розстрочку виконання судового рішення на підставі ст.435 ЦПК України, подана ним передчасно, тому в її задоволенні слід відмовити. В судове засідання позивач та його представник - адвокат Стефаненко А.С., не з`явилися, остання надала заяву про розгляд справи в їх відсутність, просить задовільнити позовні вимоги в повному обсязі, відзив на позовну заяву отримали, відповідь на відзив подавати не будуть, вважають, що позовні вимоги обґрунтовані. Представник ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» - адвокат Тюлькіна О.О., у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність та відзив на позовну заяву, згідно поданого відзиву позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що позивачем не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди, а також наявності вини підприємства у спричиненні цієї шкоди. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом З матеріалів справи судом установлено, що позивач працював на підприємстві ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у шкідливих умовах з повним робочим днем у шахті. 29 червня 2020 року під час виконання трудових обов`язків з ним стався нещасний випадок на виробництві, що призвело до втрати ним працездатності. Відповідно до акту встановлення КП «Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім.І.І. Мечнікова» Дніпропетровської обласної ради» позивач знаходився на лікуванні у відділенні нейрохірургії №2 з 30 червня 2020 року з діагнозом: відкрита проникаюча черепно-мозкова травма. Забій головного мозку 2 ст. з формуванням вогнищевого забої правої лобної частки. Втиснутий багатоуламковий перелом лобної кістки з переходом на основу черепу, перелом обох стінок лобної пазухи. Пневмоцефалія. Забійна рана голови. Стан після операції 03 липня 2020 року: біфронтальний розтин, часткова резекція багато уламкового перелому лобної кістки справа, 3 видаленням розтрощеної передньої стінки лобної пазухи, закриття фронто-назального совустя, пластика основи передньої черепної ямки надкістним клаптем та тахокомбом. Часткова резекція розтрощеної правої надбрбівної дуги. Первинна пластика дефекту черепа титановим імплантом з динамічної титанової пластини. Актом розслідування нещасного випадку, що стався 29 червня 2020 року о 22:30 годині з [PERSON] форми Н-1/П від 04 серпня 2020 року, затвердженого 06 серпня 2020 року, підтверджується, що з [PERSON] під час виконання трудових обов`язків стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок дії рухомих і таких, що обертаються деталей обладнання, машин і механізмів. Причина: порушення технологічного процесу, невиконання вимог інструкцій з охорони праці. 13 жовтня 2020 року позивача звільнено з роботи у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді внаслідок стану здоров`я. Копією довідки МСЕК серія 12ААБ № 589759 від 09 жовтня 2020 року, виданої КЗ "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи "ДОР" міжрайонний психіатричний МСЕК № 2 позивачу первинно встановлено другу групу інвалідності по трудовому каліцтву з 09 жовтня 2020 року до 01 листопада 2021 року, діагноз F-90, згідно висновку не може виконувати ніякі види праці та встановлено 80% втрати профпрацездатності по трудовому каліцтву. В подальшому, висновком МСЕК від 20 жовтня 2023 року позивачу повторно встановлено 80% втрати профпрацездатності по трудовому каліцтву та встановлено ІІ групу інвалідності, дата переогляду 01 листопада 2025 року, що підтверджується копією довідки МСЕК серії 12ААГ № 553372 від 20 жовтня 2020 року, згідно висновку не здатний до трудової діяльності. Право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло з дня первинного встановлення йому висновком МСЕК стійкої втрати працездатності. Норми права, які застосував суд Статтею 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника. Стаття 173 КЗпП України передбачає, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Як зазначено в пункті 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, №1-9/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, відповідно до статей 23,1167 ЦК України, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я відбулося при виконанні ним трудових обов`язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, він вимушений систематично отримувати медичну допомогу, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Суд не може погодитись із запереченнями представника відповідача, який вважає не доведеним позивачем факт заподіяння моральної шкоди, так як не встановлені зміни у психічному стані, відповідні записи лікаря-психіатра, психотерапевта, психолога, відсутній висновок судово-психіатричної експертизи, оскільки згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що моральна шкода може складатися зокрема з моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків, що має місце в цьому випадку, тому що всі зазначені обставини в позивача наступили саме у результаті втрати професійної працездатності, внаслідок трудового каліцтва. З урахуванням викладеного, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, так як внаслідок отриманого трудового каліцтва на виробництві останньому заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров`я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров`я, на безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичного образу життя та вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд керується принципом розумності та справедливості, приймає до уваги стан здоров`я позивача, втрату професійної працездатності, ІІ групу інвалідності, вину підприємства в заподіянні шкоди, характер та об`єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаного трудового каліцтва, втрату можливості його трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін життєвих зв`язків, а саме 80 % втрати професійної працездатності (які є предметом даного спору), істотність вимушених змін в життєвих стосунках, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 160 000 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або у розмірі, визначеному законом. У попередній редакції зазначена норма права передбачала, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Тобто, з 23 травня 2020 року пункт «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України доповнено словами «а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом», однак застосування сполучника «а також» підтверджує, що згаданий перелік був доповнений новою нормою права, яка не змінює зміст інших складових частин пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України. Оскільки шкода, завдана життю та здоров`ю, може бути як майновою, так і немайновою (моральною) та до цієї частини пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України зміни законодавцем не внесені, зокрема не зазначено, що лише відшкодування майнової шкоди, завданої життю та здоров`ю, не підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, тому немає підстав для ототожнення відшкодування моральної шкоди, завданої життю та здоров`ю, з іншим відшкодуванням моральної шкоди, яке підлягає оподаткуванню в разі перевищення її розміром чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року. Таким чином, граматичне та системне тлумачення зазначеного пункту ПК України у чинній редакції дозволяє зробити висновок, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються: 1) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди; 2) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди життю та здоров`ю; 3) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Тобто не ототожнюється відшкодування моральної шкоди, завданої життю та здоров`ю, з іншим відшкодуванням моральної шкоди, яке підлягає оподаткуванню в разі перевищення її розміром чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року. Отже, як до 23 травня 2020 року, так і чинним податковим законодавством передбачено, що стягнуті за рішенням суду суми на відшкодування шкоди життю та здоров`ю не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку. Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 25 січня 2023 року № 598/438/21, від 25 липня 2018 року у справі № 180/683/13, від 05 червня 2019 року у справі № 227/130/14-ц, від 03 червня 2021 року у справі № 180/407/20, від 07 листопада 2022 року у справі № 161/16011/20. Отже, до спірних правовідносин не підлягають застосуванню доповнення до пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України, внесені Законом України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року. На підставі вищевикладеного суд зазначає, що в даній справі ухвалюється рішення про стягнення на користь позивача відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я, тому стягнута на підставі рішення суду сума не підлягає оподаткуванню. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 600 гривень (ціна позову 400 000 гривень, судовий збір від ціни позову - 1%, тобто 4 000 гривень, задоволено позовні вимоги на 40% ціни позову, таким чином, судовий збір = 1 600 гривень).

Outcome: approved