Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

У липні 2024 року Акціонерне Товариство «Перший Український Міжнародний Банк» в особі представника Киричук Г.М. за допомогою системи «Електронний суд» звернулося до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначило, що 10.11.2021 між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] на підставі кредитного договору № 1002013838201 відповідачу видано кредит у сумі 42900 грн. Всупереч умовам договору, відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість, яка станом на 04.06.2024 складає 63983,61 грн, з яких: 35536,80 грн. заборгованість за кредитом; 7,48 грн. заборгованість процентами; 28439,33 грн. заборгованість за комісією. Позивач направив відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, письмову вимогу (Повідомлення) про виконання зобов`язання та сплату заборгованості, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. З метою захисту майнових прав, АТ «ПУМБ» звернулося до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 06 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання. Встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення їй цієї ухвали, протягом якого він має право подати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України.. Судом на адресу місця проживання відповідача направлялась копія ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2024 року. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не надала, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних доказів відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про судове засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явилася в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 1 ст. 280 ЦПК України). У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилася, відзиву на позовну заяву не подала, тому суд, зі згоди позивача, відповідно до ухвали суду від 22 жовтня 2024 року постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.11.2021 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] , шляхом підписання Заяви №1002013838201 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, укладено Кредитний договір. Відповідно до\~змісту Заяви\~№ 1002013838201\~від 10.11.2021\~року,\~клієнт просила\~надати їй\~споживчий кредит\~на наступних\~умовах:\~Найменування кредитного\~продукту Кредит\~на загальні\~цілі -\~ GP\~Standart\~ВСЕЯСНО (24)\~-\~банківський переказ;\~Цільове призначення:\~а)\~загальні споживчі\~цілі;\~б)\~сплата Разової\~комісії Банку;\~сума:\~42900\~(гривні),\~в т.ч.\~на загальні\~споживчі цілі\~42900,00\~(гривні),\~для сплати\~Разової комісії\~0,00\~(гривні);\~ строк\~(в\~місяцях):\~24.\~розмір комісії\~за обслуговування\~кредитної заборгованості:\~3,99\~%;\~розмір процентної\~ставки:\~0,01\~%\~річних;\~разова комісія:\~0,00%\~від суми\~кредиту +\~0,00\~грн.;\~схема повернення\~кредиту:\~ануїтета (рівними\~платежами).Спосіб надання споживчого кредиту на загальні споживчі цілі: банківський переказ, переказ на рахунок [NUMBER] , в АТ «ПУМБ», код отримувача 2816612404, отримувач [PERSON] Дата платежу до 10 числа кожного календарного місяця протягом періоду з 10.11.2021 до 10.11.2023. Чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період 3499,40 грн щомісяця та 3499,18 грн (останній платіж), всього за 24 місяці 83985,38 грн. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості 1711,71 грн щомісяця, всього за 24 місяці 41081,04 грн. Реальна річна процентна ставка 107,4322 % річних, загальні витрати за споживчим кредитом 41085,38 грн, загальна вартість - 83985,38 грн. Згідно з Платіжною інструкцією № TR.53538072.56460.8810 від 10 листопада 2021 року АТ «ПУМБ» здійснило переказ грошових коштів: сума 42900,00 грн, отримувач [PERSON] , код [NUMBER] , призначення платежу: «Надання кредитних коштів за договором № 1002013838201 від 10/11/2021 за позикою [PERSON] ». З Розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 1002013838201 від 10.11.2021, станом на 04.06.2024, вбачається, що за [PERSON] обліковується заборгованість у розмірі 63983,61 грн, з яких: 35536,80 грн. заборгованість за кредитом; 7,48 грн. заборгованість процентами; 28439,33 грн. заборгованість за комісією. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). Відповідно до частин 1,2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 49 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Сторони користуються рівними процесуальними правами. Відповідно до ст. 76, ч. 1, 2, 3 ст. 77, 79, 80 ЦПК України: Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі наданих сторонами та досліджених в судовому засіданні доказів, які відповідають критеріям належності, допустимості, достовірно та достатності, суд дійшов висновку, позивачем доведено обставину виникнення спірних правовідносин (укладання кредитного договору), належне виконання своїх зобов`язань кредитором (надання кредиту), та неналежне виконання своїх зобов`язань позичальником (несвоєчасна та не в повному обсязі сплата тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування кредиту). При цьому, відповідачем, всупереч ст. 81 ЦПК України, не надано доказів, що на її банківський рахунок не зараховувалися кредитні кошти від позивача на підставі кредитного договору, не спростовано за допомогою належних та допустимих доказів розміру заборгованості за кредитним договором, не надано свого контррозрахунку заборгованості, не надано доказів належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог АТ «ПУМБ» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 1002013838201 у розмірі 63983,61 грн., з яких 35536,80 грн. заборгованість за кредитом; 7,48 грн. заборгованість процентами; 28439,33 грн. заборгованість за комісією. У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved