Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~25.12.2023 адвокат Мажуга О.В. звернувся до Чернігівського районного суду Чернігівської області через систему «Електронний суд» з вказаним вище позовом в інтересах позивача [PERSON] , в якому просив: -скасувати рішення 14 сесії 4 скликання від 04 грудня 2004 року Старобілоуської сільської Ради Чернігівського району Чернігівської області «Про припинення права користування та власності земельними ділянками надання та передачу земельних ділянок в приватну власність», в частині передачі [PERSON] земельної ділянки площею 0,10 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по [ADDRESS] ; -визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН №148249, на земельну ділянку площею 0,0999 га, кадастровий номер 7425588600:01:000:0502, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010683900410, виданий Чернігівським районним відділом земельних ресурсів 25.06.2006 на ім`я [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ -ЧН № 035309, який виданий 14 березня 1996 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1743, є власником земельної ділянки площею 0,10 га, яка розташована на території [ADDRESS] . Даний правовстановлюючий документ було видано на підставі рішення виконавчого комітету Старобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 20 травня 1994 року за №29 «Про надання земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель». 30.07.2010 за зверненням позивача був розроблений робочий проект зовнішнього електропостачання на ділянку [ADDRESS] та погодженні технічні умови №130/2010 приєднання до електричних мереж ВАТ ЕК «Чернігівобленерго» . На підставі, вказаного розробленого проекту та погоджених технічних умов, був укладений між споживачем [PERSON] та ВАТ ЕК «Чернігівобленерго» Договір про користування електричною енергією за №1299 від 13.09.2020 р., за умовами якого енергопостачальник зобов`язався постачати на об`єкт споживача за адресою: [ADDRESS] , електричу енергію в необхідних обсягах. Також, ДП «Чернігівський науково дослідний та проектний інститут землеустрою» була розроблена технічна документація із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та присвоєний 02.07.2012 кадастровий номер 7425588600:01:000:1564 земельній ділянці площею 0,10 га, що розташована на території [ADDRESS] , яка надана у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Восени 2022 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області для отримання витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку з кадастровим номером 7425588600:01:000:1564, розташовану в [ADDRESS] , та дізнався, що за інформацією Державного земельного кадастру, земельна ділянка з кадастровим номером 7425588600:01:000:1564 надана для ведення особистого селянського господарства, має площю 0,072 га та знаходиться в с. Старий Білоус Чернігівського району та області. Також позивачем встановлено, що земельна ділянка що розташована по [ADDRESS] має кадастровий номер 7425588600:01:000:0502, площу 0,0999 га і належить на праві власності [PERSON] , якому 25.12.2006, на підставі рішення 14 сесії 4 скликання Старобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 04 грудня 2004 року, було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку. 29 листопада 2022 року Архівним відділом Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області були надані позивачу копії рішення виконавчого комітету Старобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 20 травня 1994 року за № 29 «Про надання земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель» та рішення (14 сесії 4 скликання) від 04 грудня 2004 року «Про припинення права користування та власності земельними ділянками, надання та передачу земельних ділянок в приватну власність», з яких вбачається, що 20 травня 1994 р. позивачу надано безоплатно в приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га, яка знаходиться в [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, в свою чергу, відповідачу [PERSON] , [INFO] надано та передано в приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га, яка знаходиться в [ADDRESS] (без зазначення номеру земельної ділянки), для будівництва і обслуговування житлового будинку. Вважає, що відповідач [PERSON] незаконно отримав право на належну позивачу земельну ділянку по [ADDRESS] , чим було порушено право власності позивача. 02 травня 2024 року представником позивача подано заяву про зміну предмету позову, згідно до якої позивачем заявлено наступні вимоги ( а.с.146-147): - визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН №148249, на земельну ділянку площею 0,0999 га, кадастровий номер 7425588600:01:000:0502, виданого 25.06.2006 на ім`я [PERSON] , скасувавши його реєстрацію (записи про реєстрацію) у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010683900410 та у поземельній книзі; -скасувати\~державну реєстрацію\~земельної ділянки\~із кадастровим\~номером 7425588600:01:000:0502\~за [PERSON] \~у Державному\~земельному кадастрі,\~з одночасним\~припиненням усіх\~речових прав,\~їх обтяжень,\~зареєстрованих щодо\~цієї земельної\~ділянки. 10 січня 2024 відповідачем - Новобілоуською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області подано відзив на позов, в якому в задоволенні позовних вимог просить відмовити, так як вважають, що позиваем не підтверджено право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7425588600:01:000:1564, оскільки за інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права власником даної земельної ділянки значиться [PERSON] . Документів, які б підтверджували перехід права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7425588600:01:000:1564 від [PERSON] до [PERSON] чи навпаки до позовної заяви не додано. А тому, вважають, що відсутні підстави вважати що права позивача порушені і мають бути захищені у судовому порядку. ( а.с.22) Відповідачем [PERSON] відзив на позов не подано. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2023 року було прийнято позовну\~заяву до\~розгляду,відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2024 року, прийнято до розгляду заяву представника позивача про зміну предмету позову; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - [PERSON] . Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 червня 2024 року відкладено підготовче засідання за клопотанням представника позивача. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 02 липня 2024 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Мажуга О.В. в судове засідання не з`явилися, представником позивача надано заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. ( а.с.194) Відповідач - Новобілоуська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання явку свого представника не забезпечив, через систему «Електронний суд» надав клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника ( а.с. 176). Відповідач [PERSON] будучи повідомленим про день та час проведення судового засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, та за адресою, вказаною у позовній заяві, в судове засідання не з`явився. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області в судове засідання явку свого представника не забезпечила, про день та час проведення судового засідання повідомлена належним чином ( а.с. 185 ). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] будучи повідомленою про день та час проведення судового засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не з`явилась. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Зі ст. 81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень норм статей 16,391,386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Згідно з діючим на час видачі позивачу державного акта на право приватної власності на землю, законодавством, зокрема ЗК України від 18 грудня 1990 року (втратив чинність 01 січня 2002 року), Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», Наказу Державного комітету України по земельних ресурсах «Про затвердження порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України» від 15 лютого 1993 року № 10 (втратив чинність 09 квітня 2003 року), громадянам України передаються безплатно земельні ділянки, надані їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, індивідуального дачного і гаражного будівництва. Передача громадянам України безплатно у приватну власність земельних ділянок, вказаних у частині першій цього пункту, провадиться тільки один раз по кожному виду їх цільового використання, про що обов`язково робиться Радами народних депутатів відповідна відмітка у паспорті або документі який його замінює, та інші. Згідно з частинами першою, другою статті 67 ЗК України № 561-XII від 18 грудня 1990 року в редакції, чинній на час видачі позивачу державного акта на право приватної власності на землю, громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач. Розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 гектара, селищах міського типу - 0,15 гектара, а для членів колективних сільськогосподарських підприємств і працівників радгоспів - не більше 0,25 гектара, у містах - 0,1 гектара. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів ( ст.23 ЗК України № 561-XII від 18.12.1990). Право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється ( ст.23 ЗК України № 561-XII від 18.12.1990). Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Старобілоуської сільської ради народних депутатів Чернігівського району Чернігівської області від 20 травня 1994 року № 29 [PERSON] безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,10 га, яка знаходиться в [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель. ( а.с.105-113) \~ \~ \~ \~На підставі вказаного рішення виконавчого комітету [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН № 035309 від 14 березня 1996 року на земельну ділянку площею 0,10 га в межах згідно з планом, розташовану на території с. Ст.Білоус Старобілоуської сільської Ради, для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1743. Згідно зазначеного в цьому ж державному акті плану зовнішніх меж земельної ділянки, земельна ділянка позивача [PERSON] розташована по [ADDRESS] і межує із земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] ( а.с.114) \~ \~ \~ \~Дослідженням технічного звіту по видачі державного акту на право приватної власності на землю громадянину [PERSON] підтверджено, що рішенням №29 виконавчого комітету Старобілоуської сільської ради народних депутатів Чернігівського району Чернігівської області від 20 травня 1994 року [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка розміром 0,10 га, що знаходиться у [ADDRESS] , і передана для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель. У даному звіті наявні схема розміщення та прив`язки земельної ділянки, акт погодження меж земельної ділянки, план присадибної ділянки, каталог координат. Відповідно до акта про погодження меж земельної ділянки від 16 січня 1996 року, межі земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] були погодженні з суміжними землевласниками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (землі сільської ради). (а.с.127-134) З технічної документації із землеустрою 2012 року, розробленої Державним підприємством Чернігівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою на підставі заяви замовника [PERSON] від 01.03.2012, вбачається, що земельній ділянці по [ADDRESS] присвоєно кадастровий номер 7425588600:01:000:1564. ( а. с. 110-125) Також, при розробленні документації 10.02.2012 року було складено акт відновлення та погодження меж земельної ділянки [PERSON] , в якому, [PERSON] та землевласники і землекористувачі суміжних земельних ділянок - [PERSON] та [PERSON] , поставили свої підписи засвідчивши про те, що ними погодженні проміри земельної ділянки [PERSON] , претензій, щодо правильності встановлення меж земельної ділянки не мають. ( а.с.120) 04 грудня 2004 року Старобілоуською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області на 14 сесії 4 скликання прийнято рішення в тому числі і щодо земельної ділянки площею 0,10 га по [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування жилого будинку, а саме, [PERSON] на підставі її заяви було припинено право користування та власності даною земельною ділянкою, а [PERSON] передано цю ж земельну ділянку у приватну власність. (а.с.103-104) На підставі вказаного рішення виконавчого комітету відповідачу [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН №148249 від 25 грудня 2006 року, згідно якого, він є власником земельної ділянки площею 0,0999 га, кадастровий номер 7425588600:01:000:0502, розташованої по [ADDRESS] , наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Акт зареєстровано в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010683900410. (а.с.109а) Слід зазначити, що в рішенні 14 сесії 4 скликання Старобілоуської сільської ради від 04 грудня 2004 року, на підставі якого видано [PERSON] державний акт серії ЧН №148249 від 25.12.2006, не зазначено номер ділянки, яка йому передавалася в приватну власність. Як зазначено у додаткових поясненнях, Новобілоуська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області не володіє інформацією щодо підстав зазначення адреси « [ADDRESS] » у державному акті на право власності на земельну ділянку, що видано на ім`я [PERSON] . Рішення про присвоєння адрес земельним ділянкам, які стосуються предмету даного спору, не приймались ні Старобілоуською сільською радою, ні Новобілоуською сільською радою. Для додаткового вивчення питання було проведено комісійний огляд земельних ділянок, що стосуються предмету даного спору, про що складено відповідний акт. ( а.с.136) Згідно наданого суду Акту огляду земельних ділянок від 10.04.2024, комісією у складі заступника Новобілоуського сільського голови, старости Старобілоуського старостинського округу, начальника відділу юридично-кадрової та організаційної роботи Новобілоуської сільської ради, депутата Новобілоуської сільської ради, проведено огляд на місцевості земельних ділянок по вулиці Абрикосовій в селі Старий Білоус Новобілоуської сільської ради (Старобілоуського старостинського округу) та з`ясовано, що земельні ділянки розташовуються у такому порядку: крайня на початку вулиці земельна ділянка належить [PERSON] (мати відповідача), наступна ділянка [PERSON] ; за нею земельна ділянка [PERSON] (рідний брат відповідача); наступна земельна ділянка [PERSON] ; за нею земельна ділянка [PERSON] (відповідач). Якщо проводити розрахунок земельних ділянок в порядку черговості їх розташування та з урахуванням поділу на парну і непарну нумерацію по сторонам вулиці, то вказаним вище земельним ділянкам припадають такі порядкові номери: [PERSON] 1, [PERSON] 3, [PERSON] (брат відповідача) 5, [PERSON] (позивач) 7, [PERSON] (відповідач) 9. При візуальному огляді не вбачається накладення земельних ділянок, між собою вони розділені, земельна ділянка [PERSON] обнесена високим парканом, на ній розміщена невелика тимчасова споруда та житловий будинок, а земельна ділянка [PERSON] вільна від забудови. ( а.с.140) За повідомленням Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 19.01.2023 №29-25-0.3-318/2-23, технічна документація із землеустрою щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7425588600:01:000:0502 площею 0,0999 га, що занходиться на території Старобілоуської сільської ради, яка надана [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, до Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель не передавалась, і в їх управлінні відсутня. ( а.с.23) Ретельно вивчивши\~матеріали технічного звіту по видачі [PERSON] державного акту серії ІІ-ЧН № 035309 від 14.03.1996, технічної документації із землеустрою 2012 року, розробленої на підставі заяви замовника [PERSON] , рішення 14 сесії 4 скликання Старобілоуської сільської ради від 04.12.2004, Акту огляду земельних ділянок від 10.04.2024, судом встановлено, що землевласники/землекористувачі земельних ділянок з якими межує земельна ділянка позивача [PERSON] станом на 2012 рік змінилися. Так, замість [PERSON] став [PERSON] , а замість [PERSON] - [PERSON] . Тобто, земельна ділянка позивача [PERSON] повина межувати із земельною ділянкою відповідача [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України в редакції, чинній на час отримання відповідачем [PERSON] у власність земельної ділянки, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до частин першої, третьої статті 125 ЗК України в редакції, чинній на час отримання відповідачем [PERSON] у власність земельної ділянки, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Умовами статті 126 ЗК України в редакції, чинній на час отримання відповідачем [PERSON] у власність земельної ділянки, визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. До 01 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передавалися у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювалась з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснювалась у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. З 01 січня 2013 року у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» державні акти на право власності чи право постійного користування земельною ділянкою не видаються, а право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Як зазначалося вище, право власності позивача на земельну ділянку площею 0,10 га на території с. Старий Білоус Старобілоуської сільської Ради виникло на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН № 035309, виданого 14 березня 1996 року Старобілоуською сільською радою, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1743. Підставою для видачі позивачу державного акту серії ІІ-ЧН № 035309 від 14.03.1996 на земельну ділянку площею 0,10 га на території с. Старий Білоус Старобілоуської сільської Ради було рішення виконавчого комітету Старобілоуської сільської ради народних депутатів Чернігівського району Чернігівської області від 20 травня 1994 року № 29. На підставі рішення виконавчого комітету Старобілоуської сільської ради народних депутатів Чернігівського району Чернігівської області від 20 травня 1994 року № 29 землевпорядними організаціями були виготовлені матеріали - технічний звіт по видачі [PERSON] державного акту на право приватної власності на земельну ділянку по [ADDRESS] , і 14 березня 1996 року позивачу видано Державний акт серії ІІ-ЧН № 035309. Слід зазначити, що на час передачі позивачу у власність земельної ділянки, реєстрація державних актів проводилась у Книзі записів державних актів на право власності на землю, іншої реєстрації не вимагалося, а тому вказаний акт на сьогоднішній час є чинним, а тим більше не оспорювався та у визначений чинним законодавством спосіб недійсним не визнавався. При цьому, зміна законодавства щодо порядку реєстрації права власності на землю не дає підстав вважати, що земельна ділянка була набута позивачем у власність з порушенням вимог закону, чи його права на земельну ділянку припинилися. Закон України Про Державний земельний кадастр набрав чинності з 01.01.2013 року і згідно частини 2 прикінцевих та перехідних положень цього Закону земельні ділянки, право власності (користування), на які виникло до 2004 року вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом. В даному випадку, право власності позивача на земельну ділянку виникло на підставі державного акту серії ІІ-ЧН № 035309 від 14.03.1996, тобто до 2004 року, а тому його земельна ділянка вважається сформованою незалежно від присвоєння їй кадастрового номера. У 2012 році на замовлення позивача [PERSON] була розроблена технічна документація із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та присвоєння кадастрового номера земельній ділянці у [ADDRESS] , з якої вбачається, що межі земельної ділянки позивача були погоджені із суміжними землевласниками, в тому числі і з відповідачем [PERSON] . З огляду\~на вищевикладене\~судом встановлено,\~що позивач\~набув у\~визначений законом\~спосіб та\~порядок право\~власності на\~земельну ділянку\~площею 0,10\~га у [ADDRESS] . Досліджений в судовому засіданні Акт огляду\~земельних ділянок\~від 10.04.2024 свідчить про те, що позивач [PERSON] фактично займає земельну ділянку на яку ним була розроблена технічна документація із землеустрою - по [ADDRESS] , а відповідач, маючи правовстановлюючий документ на приватну власність на земельну ділянку по [ADDRESS] , фактично займає земельну ділянку по [ADDRESS] , яка межує із земельною ділянкою по [ADDRESS] , яку займає позивач. З дослідженого\~судом рішення\~14\~сесії 4\~скликання Старобілоуської\~сільської ради\~від 04\~грудня 2004\~року та\~виданого на\~підставі цього\~рішення державного\~акту на\~право власності\~на земельну\~ділянку серії\~ЧН №148249\~від 25\~грудня 2006\~року,\~встановлено,\~що відповідачем [PERSON] було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН №148249 від 25 грудня 2006 року, який суперечить рішенню 14\~сесії 4\~скликання Старобілоуської\~сільської ради\~від 04\~грудня 2004\~року стосовно адреси місця розташування земельної ділянки, а саме в державному акті зазначено місце розташування земельної ділянки: [ADDRESS] , а в рішенні органу місцевого самоврядування зазначено вул. Абрикосова, без зазначення номеру земельної ділянки. Державний акт на право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] був виданий відповідачу [PERSON] із посиланням на рішення 14 сесії 4 скликання Старобілоуської сільської ради від 04 грудня 2004 року, але рішенням Старобілоуської сільської ради передавалася відповідачу [PERSON] у власність земельна ділянка по [ADDRESS] , без зазначення номеру земельної ділянки. Таким чином, відповідачем [PERSON] було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН №148249 від 25 грудня 2006 року, який суперечить рішенню 14\~сесії 4\~скликання Старобілоуської\~сільської ради\~від 04\~грудня 2004\~року стосовно адреси місця розташування земельної ділянки. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідним органом місцевого самоврядування рішення про передачу відповідачу [PERSON] у власність земельної ділянки по [ADDRESS] , не приймалося. Отже, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН №148249, виданий 25 грудня 2006 року без належних на те правових підстав. Зважаючи на те, що державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧН № 035309 від 14 березня 1996 року видавався Старобілоуською сільською радою позивачу [PERSON] з урахуванням виготовленого технічного звіту по видачі державного акту на земельну ділянку по [ADDRESS] , вже на сформовану земельну ділянку, суд не може погодитися з доводами відповідача Новобілоуської сільської ради про те, що права позивача на спірну земельну ділянку порушені не були. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на інформацію Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, де у графі «Відомості про суб`єктів права власності на земельну ділянку» зазначено, що власником земельної ділянки з кадастровим номером 7425588600:01:000:1564 є [PERSON] , оскільки згідно з приміткою у цій же графі, інформація про власника (землекористувачів), яка міститься в Державному земельному кадастрі, є довідковою, актуальна інформація міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. (а.с. 22). Відповідно до ч.1 ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно з частиною першою статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно абзацу 2 п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно із ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст. 16 ЦК України). За змістом правової позиції, викладеної у справі № 6-319цс15 ВСУ, судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постановах № 6-33цс13 від 22 травня 2013 року та № 6-319цс15 від 01 липня 2015 року. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЗК України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно з ч.6 ст.16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Суд зауважує, що під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшодування. Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 та від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Незаконність формування спірної земельної ділянки і відповідно незаконність державної реєстрації є підставою для скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером 7425588600:01:000:0502, з одночасним припиненням усіх речових прав щодо цієї земельної ділянки, та закриття щодо неї Поземельної книги. Такий спосіб захисту є ефективним і передбаченим законом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як доводи позивача знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. У даній справі спір виник між фізичною особою, яка набула у власність земельну ділянку в установленому законом порядку, і фізичною особою, якому видано державний акт на земельну ділянку без належних на те правових підстав. У зв`язку з тим, що кілька фізичних осіб претендують на одну і ту саму земельну ділянку, неминучим є позбавлення майна одних за рахунок інших. При дотриманні балансу інтересів різних власників суд, урахувавши положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), Першого протоколу до Конвенції, прецедентну практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), виходив саме з вимог законності набуття (отримання) цих земельних ділянок. На підставі викладеного,

Outcome: approved