Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

У червні 2021 року ТОВ Київська обласна енергопостачальна компанія звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилаються на те, що ТОВ Київська обласна енергопостачальна компанія виконує послуги постачальника електроенергії побутовим та малим непобутовим споживачам на території Київської області. Позивач зауважує, що [PERSON] до 01 січня 2019 року купував електричну енергію у ПрАТ ДТЕК Київські регіональні електромережі. На виконання постанови НКРЕКП від 26 жовтня 2018 року № 1268 функції електропостачання були передані ТОВ Київська обласна енергопостачальна компанія. 11 грудня 2018 року [PERSON] звернувся до позивача з заявою-приєднання до договору про постачання електроенергії на умовах комерційної пропозиції Універсал. За таких обставин позивач з відповідачем уклали договір від 01 січня 2019 року № 420054709. Позивач зауважує, що виконує належним чином покладені на нього цим договором обов`язки з продажу електроенергії, натомість відповідач свої обов`язки з оплати вартості спожитої електроенергії не виконує, в зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість за період з 01 квітня 2020 року до 31 грудня 2020 року у розмірі 905 711,14 грн. В зв`язку з несвоєчасним виконанням зобов`язання з оплати вартості спожитої електроенергії позивач вважає за необхідне додатково стягнути з відповідача пеню на суму 55 064,63 грн, 3% річних у розмірі 21 876,49 грн та інфляційні втрати на суму 67 293,51 грн. Враховуючи наведене, позивачі просять суд: 1.стягнути з [PERSON] на користь ТОВ Київська обласна енергопостачальна компанія заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 905 711,14 грн; 2.стягнути з [PERSON] на користь ТОВ Київська обласна енергопостачальна компанія пеню у розмірі 55 064,63 грн; 3.стягнути з [PERSON] на користь ТОВ Київська обласна енергопостачальна компанія 3% річних у розмірі 21 876,49 грн. 4.стягнути з [PERSON] на користь ТОВ Київська обласна енергопостачальна компанія інфляційні нарахування у розмірі 67 293,51 грн; 5.вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 червня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. У відзиві на позов від 05 липня 2021 року [PERSON] зазначає, що ніколи не споживав електроенергію в с. Білогородка у зв`язку з відсутністю такої потреби, договір про постачання електроенергії не підписував, до позивача за наданням такої послуги не звертався, оплати за користування електроенергією не здійснював, як і інші юридично значимі дії на підтвердження існування між позивачем та відповідачем договірних зобов`язань щодо електропостачання. У липні 2021 року ТОВ Київська обласна енергопостачальна компанія подало до суду відповідь на відзив, в обґрунтування якого посилається на те, що [PERSON] був споживачем послуг ПрАТ Київобленерго до 01 січня 2019 року, а внаслідок реформи ринку електропостачання його дані були передані до єдиного електропостачальника у Київській області ТОВ Київська обласна енергетична компанія, що підтверджує наявність договірних відносин між позивачем та відповідачем. Позивач зауважує, що відповідач не надав доказів розірвання договору з електропостачання чи остаточного припинення користування послугами з електропостачання, в зв`язку з чим зобов`язаний сплачувати вартість наданої послуги з електропостачання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від\~30 квітня 2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, представник позивача надав до суду заяву, в якій позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, представник відповідача через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи подав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Відповідно до\~вимог частини\~першої,\~третьої статті\~223\~ЦПК України\~неявка у\~судове засідання\~будь-якого\~учасника справи\~за умови,\~що його\~належним чином\~повідомлено про\~дату,\~час і\~місце цього\~засідання,\~не перешкоджає\~розгляду справи\~по суті.\~Якщо учасник\~справи або\~його представник\~були належним\~чином повідомлені\~про судове\~засідання,\~суд розглядає\~справу за\~відсутності такого\~учасника справи\~у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд встановив, що 23 травня 2012 року ПАТ «АЕС Київобленерго» та [PERSON] уклали договір про постачання електричної енергії № 220054709, за змістом якого та додатків до цього договору постачання електроенергії здійснювалось за адресою: [ADDRESS] (нежитлове приміщення) та інший об`єкт нерухомого майна в с. Білогородка (будівництво офісного приміщення). 23 червня 2014 року ПАТ «Київобленерго» та [PERSON] уклали додаткову угоду № 2 до договору про постачання електричної енергії № 220054709, якою погодили обсяги та режими постачання електроенергії. 11 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського РЕМ з заявою про зняття перевищення договірної величини в розмірі 43\~386,65 грн. 14 червня 2018 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) постановою № 429 засвідчило видачу ліцензії, зокрема, ТОВ «Київська обласна ЕК» на постачання електроенергії споживачу. 11 грудня 2018 року ТОВ Київська обласна ЕК отримала заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, підписану [PERSON] . Початок надання послуги зазначений у заяві - з 01 січня 2019 року. 25 серпня 2018 року [PERSON] звернувся до ПАТ «Київобленерго» з заявою про запобігання оформленню його кредитором права власності на належний йому об`єкт нерухомого майна, електропостачання до якого здійснює позивач у цій справі, до закінчення судового розгляду спору щодо права власності на об`єкт нерухомості. 22 жовтня 2018 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського РП з заявкою про встановлення договірної величини в межах дозволеної потужності. 03 липня 2019 року ТОВ Київська обласна ЕК отримало заяву [PERSON] про оформлення додаткової угоди для здачі звітів у електронному вигляді. 03 липня 2019 року ТОВ Київська обласна ЕК та [PERSON] уклали додаткову угоду № 1 до договору про постачання електроенергії від 01 січня 2019 року № 420054709, якою погодили ведення облікової звітності за споживання електроенергії та оплату за її постачання в електронному вигляді. 27 травня 2020 року ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» та [PERSON] уклали договір про реструктуризацію заборгованості № 7000041073, за умовами якого кредитор надав боржнику розстрочення оплати заборгованості на суму 559\~399,30 грн, який боржник зобов`язався погашати відповідно до затвердженого графіку заборгованості. 15 червня 2020 року [PERSON] направив до ТОВ Київська обласна ЕК заяву про зарахування помилково сплачених коштів за послугу з електропостачання на інший розрахунковий рахунок. 16 червня 2020 року [PERSON] звернувся до ТОВ «Київська обласна ЕК» з заявою про відкликання заявки на відключення електроенергії. 19 серпня 2020 року [PERSON] та ТОВ Київська обласна ЕК уклали договір про реструктуризацію заборгованості № 7000041201, за умовами якого кредитор надав боржнику розстрочення оплати заборгованості на суму 716 083,27 грн, який боржник зобов`язався погашати відповідно до затвердженого графіку заборгованості. 21 серпня 2020 року Загальні збори ПрАТ «Київобленерго» прийняли рішення щодо зміни найменування на ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», про що 03 вересня 2020 року було проведено держану реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу в ЄДРПОУ. 20 жовтня 2020 року ТОВ «Київська обласна ЕК» направило [PERSON] лист-попередження про припинення електропостачання у разі непогашення заборгованості. 14 червня 2021 року у відповідь на адвокатський запит ТОВ «Київська обласна ЕК» надіслало лист, за змістом якого кредитор повідомив адвокату боржника про те, що [PERSON] не звертався до постачальника електроенергії з запитом про отримання договору про приєднання до умов договору про постачання електроенергії, розробленого на основі комерційної пропозиції. В межах цієї справи за клопотанням відповідача було призначено судову почеркознавчу експертизу, за результатами якої надано висновок від 01 лютого 2024 року № СЕ-19/111-23/65784-ПЧ. Так згідно з зазначеним висновком експерта рукописний запис « [PERSON] », який знаходиться в графі «(П.І.Б.)», розташована під друкованим текстом «Відміткою про згоду Споживача на обробку персональних даних» у Заявці-приєднання від 11 грудня 2018 року до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг», виконаний не [PERSON] , [INFO] , а іншою особою. Досліджуваний підпис від імені [PERSON] , який знаходиться в графі «(особистий підпис)», розташована під друкованим текстом «Відміткою про згоду Споживача на обробку персональних даних» у Заяві-приєднанні від 11 грудня 2018 року до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг», виконаний не [PERSON] , [INFO] , а іншою особою. Досліджуваний рукописний запис « [PERSON] », який знаходиться в графі «(ПІБ)», яка розташована знизу праворуч у Заяві від 03 липня 2019 року директору ТОВ «Київська обласна ЕК» [PERSON] від ФОП [PERSON] , виконаний не [PERSON] , [INFO] , а іншою особою. Досліджуваний підпис від імені [PERSON] в графі (підпис) стовпчика «Споживач», який знаходиться праворуч на другій сторінці Додаткової угоди № 1 до Договору про постачання електроенергії постачальником універсальних послуг № 420054709 від 01 січня 2019 року від 03 липня 2019 року виконаний не [PERSON] , [INFO] , а іншою особою. Досліджуваний підпис від імені [PERSON] в стовпчику «Реквізити сторін» на другій сторінці Договору № 7000040599 про реструктуризацію заборгованості від 17 грудня 2019 року, виконаний не [PERSON] , [INFO] , а іншою особою. Досліджуваний підпис від імені [PERSON] у графі стовпчика «Боржник» під друкованим текстом «ФО [PERSON] » Графіка погашення заборгованості Додатка № 1 до Договору № 7000040599 про реструктуризацію заборгованості від 17 грудня 2019 року, виконаний не [PERSON] , а іншою собою. Підпис внизу на другій сторінці документа праворуч під словами ФО [PERSON] в нижній графі (підпис) у документі «Акт Звіряння розрахунків від 17 грудня 2019 року» є зображенням підпису, нанесеним за допомогою знакодрукуючого пристрою з електрофотографічним способом друку. Досліджуваний підпис від імені [PERSON] у графі «боржник» під друкованим текстом «ФО [PERSON] » Договору № 7000041073 про реструктуризацію заборгованості від 27 травня 2020 року виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Досліджуваний підпис від імені [PERSON] в графі стовпчика «Боржник» під друкованим текстом «ФО [PERSON] » Графіку заборгованості додаток № 1 до Договору № 7000041073 про розстрочку виконання зобов`язань від 27 травня 2020 року виконаний не [PERSON] а іншою особою. Досліджуваний підпис від імені [PERSON] в графі «(підпис)» під друкованим текстом «ФО [PERSON] » Акта звіряння розрахунків від\~27\~травня 2020 року виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Досліджуваний підписі від імені [PERSON] у графі «Боржник» під друкованим текстом «ФО [PERSON] » Договору № 7000041201 про реструктуризацію заборгованості від 19 серпня 20020 року виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Досліджуваний підпис від імені [PERSON] у графі стовпчика «Боржник» під друкованим текстом «ФО [PERSON] » Графіка погашення заборгованості Додатку № 1 до Договору № 7000041201 про реструктуризацію заборгованості від 19 серпня 2020 року виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Досліджуваний підпис від імені [PERSON] в графі «(підпис)» під друкованим текстом «ФО\~ [PERSON] » Акта звіряння розрахунків від 19 серпня 2020 року виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до статті 16\~ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого\~немайнового або майнового права та інтересу. Наведеною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й\~охоронювані законом інтереси. Під час ухвалення рішення на суд покладено обов`язок вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. У частині другій\~статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частини першої\~статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша\~статті 77 ЦПК України). Згідно із положеннями частини третьої статті\~12 та частини першої статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями частини п`ятої\~статті 12 ЦПК України на суд також покладені певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, а саме суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Частинами четвертою-шостою\~статті 81 ЦПК України встановлено, що у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Між сторонами виникли спірні правовідносини у сфері постачання фізичним особам електричної енергії та її використання на побутові потреби, які регулюються нормами ЦК України, Закону України «Про ринок електричної енергії». Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до приписів статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач має право купувати електричну енергію для власного споживання за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку, за умови укладення ним договору про врегулювання небалансів та договору про надання послуг з передачі електричної енергії з оператором системи передачі, а у разі приєднання до системи розподілу - договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу; або купувати електричну енергію на роздрібному ринку у електропостачальників або у виробників, що здійснюють виробництво електричної енергії на об`єктах розподіленої генерації, за правилами роздрібного ринку. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У статті 203 ЦК України законодавець визначив загальні вимоги, яким повинен відповідати договір чи інший правочин, спрямований на утворення, зміну чи припинення цивільних прав особи, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним тощо. За змістом\~частин першої\~та другої\~статті 215\~ЦК України\~підставою недійсності\~правочину є\~недодержання в\~момент вчинення\~правочину стороною\~(сторонами)\~вимог,\~які встановлені\~частинами першою\~ третьою,\~п`ятою\~та\~шостою\~статті 203\~цього\~Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно з частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Отже, цивільне законодавство визначає однією з істотних умов дійсності правочину є, зокрема, вільне волевиявлення сторони правочину на виконання умов цього договору, засвідчене шляхом проставлення особою власноручного підпису у відповідній графі договору. В ході судового розгляду зі змісту висновку експерта від 01 лютого 2024 року № СЕ-19/111-23/65784-ПЧ суд встановив, що правовстановлюючі документи, на підставі яких на переконання позивача між ним та відповідачем [PERSON] виникли цивільні правовідносини з постачання електроенергії та сплати її вартості, не підписувалися [PERSON] , чим підтверджуються доводи [PERSON] , викладені ним у відзиві на позовну заяву, про відсутність між ним та енергопостачальною компанією договірних правовідносин, відсутність його волевиявлення на виникнення цього зобов`язання. За таких умов суд дійшов висновку про відсутність доказів на підтвердження підстав виникнення у позивача права вимоги до [PERSON] щодо стягнення заборгованості за спожиту електроенергію з огляду на відсутність волевиявлення відповідача на виникнення між сторонами цивільних правовідносин зі споживання електроенергії та оплати її вартості саме [PERSON] . Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги необґрунтовані належним чином, а отже у їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed