Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

11 липня 2024 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] , в інтересах якого діє його представник адвокат Бобровник Д.О., до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 22 січня 2024 року у розмірі 16500 дол. США, посилаючись на те, що 21 вересня 2021 року [PERSON] надав відповідачці грошові кошти в розмірі 30000 дол. США, частково позику у сумі 13500 дол. США вона повернула, станом на 22 січня 2024 року залишок заборгованості склав 16500 дол. США, на підтвердження чого вона 22 січня 2024 року власноруч написала розписку. Оскільки строк повернення боргу у розписці вказано не було, то 13 травня 2024 року позивач направив відповідачці вимогу про повернення залишку заборгованості, проте 30 травня 2024 року поштова кореспонденція повернулася без вручення адресату через закінчення терміну зберігання, тому строк на повернення боргу сплинув 30 червня 2024 року 15 липня 2024 року після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання відповідачки ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження. Сторони у підготовче засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У матеріалах справи є клопотання представника позивача адвоката Слободян Ю.В. про розгляд справи у відсутності сторони позивача та задоволення позову у повному обсязі. 10 жовтня 2024 року відповідачка надала суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи у її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. З матеріалів справи встановлено, що 21 вересня 2021 року [PERSON] отримала у борг від [PERSON] 30000 доларів США, станом на 22 січня 2024 року вона повернула частково позику у розмірі 13500 доларів США, залишок заборгованості склав 16500 доларів США, про що 22 січня 2024 року [PERSON] власноручно написала боргову розписку, в якій зобов`язувалася повернути залишок позики. 13 травня 2024 року позивач направив відповідачці вимогу про повернення заборгованості у розмірі 16500 доларів США відповідно до розписки від 22 січня 2024 року. Проте поштове відправлення не було вручено адресату через закінчення терміну зберігання і 30 травня 2024 року повернулося відправнику. Отже, відповідачка свої зобов`язання щодо повернення боргу до теперішнього часу не виконала. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.\~1046\~ЦК України\~за договором\~позики одна\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики\~укладається у\~письмовій формі,\~якщо його\~сума не\~менш як\~у десять\~разів перевищує\~встановлений законом\~розмір неоподатковуваного\~мінімуму доходів\~громадян,\~а у\~випадках,\~коли позикодавцем\~є юридична\~особа,\~-\~незалежно від\~суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. За викладених обставин, наявність оригіналу боргової розписки в кредитора свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Предметом зобов`язання за договором позики від 21 вересня 2021 року, про що написана розписка від 22 січня 2024 року, є грошові кошти у іноземній валюті доларах США. Нормами частини 1 ст. 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Аналізуючи вказані норми, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки суму боргу в іноземній валюті, що узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. За викладених обставин, судом встановлено, що на час розгляду справи грошові кошти за розпискою, складеною 22 січня 2024 року, у розмірі 16500 доларів США не повернуті. Відповідачка заборгованість визнала у повному обсязі. На підставі викладеного, оцінюючі зібрані у справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання договірного зобов`язання, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтованими, законними, тому підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України\~ та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідачки також підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 6750 грн за подання позовної заяви та 605,60 грн за заяву про забезпечення позову, а всього 7355,60 грн.

Outcome: approved