Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

17 червня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно сина - [PERSON] та стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду з позовом і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . В обґрунтуванні позову посилається на те, що позивач та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 29 вересня 2014 року шлюб між позивачем та відповідачем розрізано. Починаючи з 20 червня 2014 року син [PERSON] проживає разом з батьком. [PERSON] , як мати не спілкується з сином, не виконує взятих на себе батьківських обов`язків по відношенню до дитини. Позивач проживає разом з сином та співмешканкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Вказаний будинок належить на праві власності [PERSON] . Духовний розвиток, матеріальну допомогу, сімейний затишок син отримує виключно від позивача та його цивільної дружини [PERSON] . Таким чином, відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, навіть не цікавиться його життям, не відвідує його вдома та в шкільному закладі. Враховуючи, що позивач повністю самостійно та без участі матері виховує та утримує сина, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] та стягнути аліменти на його утримання. Ухвалою суду від 02 липня 2024 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, відповідачу надано строк для подання відзиву на позов. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом передбаченим ст.178 ЦПК України, відзив до суду не подав. Позивач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі посилаючись на обставини викладені у позові. Пояснив, що відповідачка взагалі не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, з часу коли дитині виповнилося 5 років. З 2021 року він проживає у цивільному шлюбі з [PERSON] з якою і виховують разом сина [PERSON] . Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала щодо їх задоволення. Пояснила, що є матір`ю ще одного сина 2015 року [PERSON] з яким проживає у м. Дніпро. Участі у вихованні сина [PERSON] приймати не бажає та не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав та стягнення з неї аліментів. Суд, на підставі ст.218 Сімейного кодексу України, вислухав думку неповнолітнього [PERSON] , який має повних 16 років. [PERSON] пояснив, що проживає за адресою [ADDRESS] разом з батьком, його цивільною дружиною [PERSON] та зведеною сестрою. Наразі він навчається на першому курсі в Світловодському політехнічному коледжі, спеціальність «Технолог». З матір`ю не спілкується взагалі, оскільки остання ніколи не цікавилась його життям, не виявляла бажання спілкуватися з ним. З п`ятирічного віку він проживав лише з батьком. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча є повідомлений належним чином. 02 жовтня 2024 року подав до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача. Виходячи зі змісту ч.ч.1, 4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідач визнала позовні вимоги повністю, сторони не заперечували щодо ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні, то суд в порядку ст.200, 206 ЦПК України, вирішив провести розгляд справи по суті та ухвалити рішення у справі у підготовчому судовому засіданні. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, думку дитини, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] виданого Павлівською сільською радою Світловодського району Кіровоградської області встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] .(а.с.6) Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 29 вересня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище - [PERSON] .(а.с.7) На час звернення з позовом до суду, [PERSON] навчвся у КЗ «Ліцей №4 «Обрій» міста Світловодська Кіровоградської області. Батько дитини [PERSON] відвідує батьківські збори, переймається здоров`ям та вихованням сина [PERSON] . [PERSON] з 2021 року бере участь в освітньому процесі дитини. Мати дитини [PERSON] не відвідує школу, батьківські збори, не бере участь в освітньому процесі дитини.(а.с.11) З копії відповіді ФОП [PERSON] вбачається, що на прийомах у сімейного лікаря разом з дитиною завжди присутній батько [PERSON] або [PERSON] , яка також сумлінно виконує призначення та рекомендації лікаря. Мати дитини, [PERSON] при зверненнях дитини за наданням первинної медичної допомоги ніколи присутньою не була.(а.с.13) На даний час [PERSON] проживає разом з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] .(а.с.14) Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав орган опіки та піклування Світловодської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . (а.с.55-58) Відповідно до положень Конвенції про права дитини та Закону України «Про охорону дитинства», дитинство перебуває в Україні під особливою охороною. Згідно із ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частин 1-5 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що [PERSON] з 2014 року свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо своєї дитини [PERSON] , а саме не приймає участі у його вихованні та навчанні, не цікавиться станом його здоров`я та не проявляє материнської турботи, з дитиною не спілкується, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому суд вважає, що наведені факти в сукупності свідчать, що [PERSON] як мати, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Вказаний факт не заперечувала в судовому засіданні і сама відповідачка. За таких підстав, суд приходить до висновку, що в суді знайшли своє підтвердження вимоги позивача і відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню свого сина [PERSON] , а тому є всі підстави для того, щоб позбавити її батьківських прав відносно даної дитини, у відповідності до вимог ст.164 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 того ж Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з вимогами ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач є здоровою працездатною особою, тому суд дійшов висновку, що відповідач повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Відповідно до вимог ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи те, що позов подано до суду 17 червня 2024 року, аліменти необхідно стягувати з вказаної дати. В зв`язку з тим, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то у відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав та стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. У відповідності до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. В зв`язку з тим, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то у відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України з відповідача на користь держави має бути стягнуто 605 грн. 60 коп. судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved