Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

Представник позивача\~Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал"звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.10.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали Кредитний договір № 862596992 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зокрема, відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску відповідач заявив про бажання отримання коштів подавши відповідну Заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV365EA. Зокрема, 25.10.2021 11:31:21год. відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору. Відразу після вчинених дій відповідача, 25.10.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 29750,00 грн. на його банківську карту № [NUMBER] що, в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Важливо зазначити, що згідно з матеріалами справи відповідач виконував умови кредитного договору, здійснюючи часткові платежі. Це свідчить про те, що він усвідомлював існування даного договору та визнавав його зобов`язання за ним. Таким чином, підтверджуючи факт укладення та розуміння його правил. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. 28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 46 555,30 грн. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 (Додаток №18) та №3 від 30.12.2022 (Додаток №19) - якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. 14.06.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 14/06/24 відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач не здійснювали нарахувань за кредитним договором. Враховуючи наведене, просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" заборгованість за Кредитним договором № 862596992 від 25.10.2021 р. у розмірі 46555,30 грн.; судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00. Представник\~Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал"\~у позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності. Не заперечив проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позов до суду не надходило. Оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомила, відзиву не подала, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, дійшов таких висновків. 25.10.2021 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» тавідповідачем [PERSON] укладено Кредитний договір № 862596992 у формі електронного документу з використанням електронного підпису (а.с.13 зворотній аркуш 15) 28.11.2018 року між Первісним кредитором та Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01(а.с.38-41), відповідно до умов якого до перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 862596992 від 25.10.2021, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022 року (а.с.51 зворотній аркуш). 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01 (а.с.55-57), відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 862596992 від 25.10.2021, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 року (а.с.64 зворотній аркуш) В подальшому, 14.06.2024 р. між Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та Товариство зобмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу № 14/06/24 (а.с.67-70). Відповідно до Реєстру боржників від 14.06.2024 р. до Договору факторингу № 14/06/24 від 14.06.2024 р., до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 46 555,30 грн., з яких 23\~490,49,2 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 23\~064,81 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 72 зворотній аркуш). Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за Кредитним договором № 862596992 від 25.10.2021 р., не погашена. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги`визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до статей 610, 611 ЦК Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України). Відповідно до частини 1статті 625 ЦК Україниборжник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Стаття 1049 ЦК Українизобов`язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом. Відповідно до частини 2статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зстаттею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. За твердженням позивача, відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув надану йому позику, не сплатив відсотки в строки, передбачені кредитним договором. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували вищевказаний розрахунок суми боргу, а відтак, суд, перевіривши зазначений розрахунок, вважає такий підставним. Відповідно до частини 1статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установленихст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінністатті 77 ЦПК Україниє докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Оскільки відповідач [PERSON] не виконала передбачені кредитним договором і законом зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, то суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у розмірі 46 555,30 грн., з яких: 23 490,49 грн заборгованість по кредиту; 23 064,81 грн. заборгованість по несплаченими відсотками за користування кредитом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, так як позов задоволено, сплачений позивачем судовий збір слід стягнути з відповідача. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.137ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Боттацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V). У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями). Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: договір про надання правничої допомоги №17/06/24-02 від 17 червня 2024 року укладений між Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», додаткову угоду №2 до Договору про надання правничої допомоги №17/06/24-02 від 17 червня 2024 року, акт прийому-передачі наданих послуг від 17.06.2024 року, згідно якого вартість наданих послуг складає 5000 грн. Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, зважаючи на відсутність клопотання відповідача про зменшення таких витрат, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у заявленому позивачем розмірі. На підставі наведеного, ст.ст. 512,514,525,526,530,610,611, 625, 1050,1054,1078 ЦК України та

Outcome: approved