Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №100611262 від 13.08.2022 року у розмірі 59250,00 грн. Також, позивач просить стягнути з відповідача 2 422,40 грн. судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав в заяві, що на підставі договору факторингу ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №100611262, укладеним 13.08.2022 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] , в сумі 59250,00 гривень. Взяті на себе зобов`язання відповідачем не виконано в повному обсязі, а тому має заборгованість перед позивачем за вищевказаним кредитним договором на загальну суму 59250,00 грн, з яких: 15000 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 42750,00 грн - прострочена заборгованість за сумою відсотків; 1500 грн - прострочена заборгованість за комісією. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 08.05.2024 відкрито провадження по справі та призначено до розгляду з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи містяться докази про належне повідомлення його про розгляд справи, а саме довідка про доставку електронного документу від 10.05.2024. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції на адресу, зазначену в позовній заяві. Однак така кореспонденція повернулась на адресу суду не врученою з відміткою поштового відділення - «адресат відсутній за вказаною адресою». Також судом розміщувалось оголошення на сайті суду про виклик відповідачки у судове засідання. Відповідач своїм правом надання відзиву на позовну заяву не скористалася. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 13.08.2022 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №100611262, шляхом його підписання відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, який був надісланий на номер останнього, про що свідчить п.6 кредитного договору, адреса, реквізити та підписи сторін. Згідно з умовами договору відповідач отримала у товариства кредит в сумі 15000 гривень, строком на 105 днів з 13.08.2022 року (строк кредитування) (п. 1.3 договору). Відповідно до п. 1.4 договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 26.11.2022 року. Згідно п.1.5.1. комісія за надання кредиту: 1500 гривень, яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Відповідно до п.1.5.2 договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 2250 грн., які нараховуються за ставкою 1.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Згідно п.1.5.3 договору проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 40500 грн., які нараховуються за ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду. Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п. 2.1 договору). Додаток № 1 до цього договору містить графік розрахунку та орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка становить 59250 грн., з яких: 15000 грн. - тіло кредиту, 42750 грн. - проценти за користування кредитом, 1500 грн. - комісія за надання кредиту. Аналогічна інформація міститься у паспорті споживчого кредиту №100611262, що є додатком №2 до договору, а також в анкеті-заяві на кредит №100611262 від 13.08.2022 року, де серед іншого також вказані надані позичальником згоди, процес оформлення та розгляду заяви №100611262, прийняття рішення по заяві №100611262 та погоджені умови кредитування по заяві №100611262, у відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 100611262 ТОВ « Мілоан»; у виписці з особового рахунка за кредитним договором №100611262 від 13.08.2022. Відповідно до копії довідки про ідентифікацію за підписом представника ТОВ "Мілоан" клієнт [PERSON] , з якою укладено договір №100611262 від 13.08.2022 року ідентифікований ТОВ "Мілоан". Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор: [NUMBER]; час його відправки: 13.08.2022 року о 15 год. 12 хв., номер телефону: [NUMBER] . Відповідно до копії платіжного доручення від 13.08.2022 року ТОВ "Мілоан" перерахувало 15000 гривень, з призначенням платежу: кредитні кошти згідно договору №100611262. 05.12.2022 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" укладено договір відступлення права вимоги №86-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" передало ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між кредитором і боржниками. Акт прийому-передачі реєстру боржників від 05.12.2022 року підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості. Згідно витягу з Реєстру Боржників до договору відступлення права вимоги №88-МЛ/Т від 05.12.2022 року, ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору №100611262 від 13.08.2022 року в розмірі 59250,00 гривень. 07.03.2024 року ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" на адресу відповідача була направлена претензія, у якій останнього було повідомлено про наявність простроченої заборгованості у сумі 59250,00 гривень за кредитним договором №100611262 від 13.08.2022 року та повідомлено про необхідність протягом 3 днів погасити заборгованість перед ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" за вказаними реквізитами. Частиною першою ст. 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до ст. 6 ЦК України. сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст.627 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року № 127/33824/19; від 16.12.2020 року у справі № 561/77/19. Частиною першою ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно з п.6 ч.1 ст. 3 ЗУ "Про електронну комерцію", електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЗУ "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною восьмою ст. 11 ЗУ "Про електронну комерцію" встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Установлено, що кредитні договори між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідачка через особистий кабінет на веб-сайті позикодавців подала заявки на отримання позики за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання позик, після чого позикодавці надіслали останній за допомогою засобів зв`язку на указаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявниця використала для підтвердження підписання договорів позики. Як встановлено з матеріалів справи, відповідач [PERSON] відповідним чином зареєструвалася на інтернет-сторінці вищевказаного Товариства, де заповнила заявку на отримання грошових коштів, тобто прийняла пропозицію та електронний договір був укладений. Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору відповідно до ст. 638 ЦК України. Всупереч умов укладеного кредитного договору, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів, а також виконання інших зобов`язань у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором, відповідачем належним чином не виконувалися, у зв`язку з чим, у нього виникла заборгованість. За нормами ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст.ст. 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі ст. 1081 ЦК України. клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою ст. 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Крім того, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Договір, укладений між відповідачем та первісними кредитором, договір факторингу укладений між первісними кредитором та ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідач [PERSON] взяті не себе зобов`язання не виконавла у передбачений в договорах строк грошові кошти (суму позики) та нараховані відсотки за користування позикою не повернула, унаслідок чого виникла заборгованість: за кредитним договором №100611262 від 13.08.2022 року, яка складається із суми позики - 15000 гривень та відсотків за користування позикою в межах строку кредитування за період з 13.08.2022 року по 26.11.2022 року в сумі 42750 гривень, а також заборгованості за комісією в сумі 1500 грн. За вказаних обставин, суд вважає, що в даному випадку позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення заборгованості за тілом кредиту, відсотками та комісією. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved