Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до договору кредиту та страхування №А02.00605.009250627, укладеного 05.01.2022 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] , відповідачці було надано кредит в розмірі 116940 грн. 00 коп., зі сплатою 15% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленими кредитним договором графіком щомісячних платежів. Відповідачка скористалася кредитними коштами, проте зобов`язання за договором належним чином не виконала, а саме заборгувала позивачеві кошти у загальному розмірі 216374,15 грн., що складається з простроченого боргу 113194,52 грн., прострочених процентів 26265,51 грн., простроченої плати за обслуговування кредиту 76914,12 грн. Просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитом та понесені судові витрати. Представниця позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення аналогічні викладеним у мотивах позовної заяви та просить позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечив, просить відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими. Зазначає, що 05.01.2022 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Ідея Банк» було укладено договір кредиту та страхування №А02.00605.009250627. Представник відповідачки зазначає, що від 24 лютого 2022 року триває масштабна агресія Росії проти України, та Наказом Президента №64/2022 введено воєнний стан. Згідно Указу президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Торгівельно-промислова палата України на підставі ст.ст. 14,141 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні» від 01.12.97 №671/97-ВР, Статуту ТПП України, листом №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року, засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили. Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для фізичних осіб по договору, окремим податковим чи/та іншим зобов`язанням/обов`язком. У зв`язку з запровадженим військовим становищем, в даний час у [PERSON] виникли тимчасові\~фінансові труднощі,\~її дохід\~значно знизився,\~що є\~підставою для\~реструктуризації кредиту\~до закінчення\~воєнного стану. 17.02.2022 року відповідачкою було сплачено 6806,60 грн. на погашення заборгованості. Починаючи з липня 2022 року по квітень 2023 року включно, [PERSON] \~ було\~сплачено 10100,00\~грн.\~в погашення\~заборгованості за\~кредитним договором. 04.08.2022 року [PERSON] надіслала лист\~до АТ\~«Ідея Банк»\~через засіб\~поштового зв`язку\~«Укрпошту» \~та скерувала\~на електронну\~пошту,\~в якому\~було описано\~ситуацію в\~якій перебуває\~відповідачка,\~вирішення та\~пропозицію \~по сплаті\~кредиту.\~Наголосивши,\~що відповідно\~до п.12\~договору кредиту\~та страхування\~від 05.01.2022\~р.\~№ А02.00605.009250627:\~«Сторони звільняються\~від відповідальності\~за часткове\~або повне\~невиконання своїх\~зобов`язань за\~цим договором\~у випадку,\~якщо вони\~доведуть,\~що порушення\~сталося внаслідок\~випадку,\~або настання\~і дії\~обставин,\~що знаходяться\~поза межами\~контролю сторін,\~та які\~сторони не\~могли передбачити\~або запобігти.\~До таких\~обставин належать\~події,\~передбачені Цивільним\~Кодексом України\~(форс-мажорні\~обставини),\~які засвідчуються\~Торгівельно-промисловою\~палатою України\~та уповноваженими\~ нею\~регіональними торгово-промисловими\~палатами та/або\~факт настання\~ яких\~встановлений законодавством». Однак,\~ АТ\~«Ідея Банк»\~не відповіло\~на лист,\~а працівники\~банку у\~телефонному режимі\~ вимагали\~сплатити у\~повному обсязі\~заборгованість. Відповідачка стверджує, що 23.07.2023 року та 21.09.2023 року представником банку їй було повідомлено, що вони можуть розглянути питання про реструктуризацію за умови надання нею довідки про доходи за останні шість місяців. Після надання довідки, питання про реструктуризацію було розглянуто, однак запропоновано не реальні для [PERSON] \~ умови, спираючись на те, що її дохід дозволяє, виплати кредит. [PERSON] \~ було запропоновано сплату щомісячної суми у розмірі 4000, 00 грн., проте банк відмовив. (Додаток 13) У період воєнного часу ні на які перемовини банк не йде та морально тисне. 15 березня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України. У 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено новими пунктом 18 відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконаних грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" доповнено пунктом 61, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк \~ \~ \~ \~після \~ \~ \~ \~дня \~ \~ \~ \~його припинення або скасування разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, \~ \~ \~ \~зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 10561 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті З Закону. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем". Введення воєнного стану в Україні не звільняє повністю від кредитних зобов`язань, проте існує реальний вплив форс-мажору на виконання договору та відповідний причинно-наслідковий зв`язок. Також, зазначає, що банком неправомірно зараховано в суму заборгованості прострочену плату за обслуговування кредиту в розмірі 76914,12 грн. У договорі міститься пункт згідно з яким стягується плата за обслуговування кредиту, однак дана вимога є нікчемною згідно з нормами чинного законодавства, оскільки такі послуги повинні надаватися безоплатно. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного 05.01.2022 року договору №А02.00605.009250627 між позивачем і відповідачкою, [PERSON] отримала кредит в розмірі 116940 грн. 00 коп., зі сплатою 15% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленими кредитним договором та графіком щомісячних платежів / а. с. 15-22/. Позивачем 02.11.2023 року відповідачу направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідної даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 календарних днів з дня направлення вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора /а. с. 27/. Відповідачка своїх договірних зобов`язань за кредитним договором не виконала. Відповідно до розрахунку суми боргу за кредитом, наданого позивачем, борг [PERSON] становить у загальному розмірі 216374,15 грн., що складається з простроченого боргу 113194,52 грн., прострочених процентів 26265,51 грн., простроченої плати за обслуговування кредиту 76914,12 грн. /а. с. 26/. Також, до матеріалів справи долучено детальний розрахунок по кредиту №А02.00605.009250627 в якому здійснено перерахунок заборгованості, з якого виключено плату з обслуговування кредиту. З даного розрахунку вбачається, що заборгованість за договором кредиту та страхування №А02.00605.009250627 від 05.01.2022 року становить у загальному розмірі 130\~911, 60 грн., що складається з простроченого боргу - 109133,91 грн. та прострочених процентів 21777, 69 грн. / а. с. 112/. Згідно з\~положеннями ст.\~509\~Цивільного кодексу\~України (далі\~ ЦК\~України),\~зобов`язанням є\~правовідносини,\~в якому\~одна сторона\~(боржник)\~зобов`язана вчинити\~на користь\~другої сторони\~(кредитора)\~певну дію\~(передати\~майно,\~виконати роботу,\~надати послугу,\~сплатити гроші\~тощо)\~або утриматися\~від певної\~дії,\~а кредитор\~має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України передбачено,що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Кредитним договором між банком та позичальником чітко визначені умови відповідальності за повне або часткове невиконання сторонами умов договору. Згідно з ч. 3 ст. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем фактично було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідач скористався кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором виконав не у повному обсязі. Відповідно до\~частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з ч.2\~ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунків щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум, а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно\~з\~ пунктом 9.8.2. пункту 9.8 Розділу 9 «Умов споживчого кредитування без забезпечення» договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що затверджений протоколом засідання Правління №10/13-03 від 13.10.2021 року, що діяли в період укладення Кредитного договору (ДКБОФО), плата за обслуговування кредитної заборгованості, що сплачується позичальником за користування кредитом, щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно з графіком за договором кредиту, включає в себе: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення смс-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахункам позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банком позичальнику із використанням різних каналів зв`язку тощо. Однак, всупереч ч.1\~ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»,\~згідно з якою надання інформації щодо кредиту відповідача має бути безоплатна, позивачем було встановлено плату за надання такої інформації. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до\~ч.1\~ст. 1054 ЦК України\~є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватись будь - якою зустрічною оплатою збоку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично надання кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюються при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором , тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту - позивальнику. Враховуючи наведене, Акціонерне товариство «Ідея Банк» не мало права встановлювати такий платіж у кредитному договорі, за дії, які банківська установа вчиняє на власну користь, тому що отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами. Така умова договору є нікчемною та не потребує визнання недійсною. Відповідно до\~частину 2\~статті 215 ЦК України,\~недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).\~У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до\~частини 2\~статті 10 ЦПК України,\~суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України,\~законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором\~(\~стаття 5 ЦПК України). Зі змісту вказаної норми убачається, що суд вирішуючи спір, не вправі допускати неправильного застосування норм матеріального права - незалежно від того, чи міститься посилання на таке неправильне застосування норм матеріального права в доводах сторін спору. Це не суперечить засадам змагальності сторін, оскільки даний принцип полягає у прояві в змагальності формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі , та забезпечує повноту досліджень обставин справи. Правова позиція про те, що умова кредитного договору в частині встановлення платежу за дії, які банківська установа вчиняє на власну користь, тому що отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами - є нікчемною та не потребує визнанню недійсною , викладена у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 708/195/19 (провадження № 61-1789св19) та 01 квітня 2020 р. у справі №583/3343/19 ( провадження №61-22778св 19), а у постанові Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19. У відзиві на позовну заяву посилається на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1, яким військову агресію росії проти України визнано форс-мажорною обставиною. Однак, згідно з ч.І1 ст.14-1 Закону Про ТПП в Україні ТПП та уповноважені нею регіональні ТПП засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Проте, вказаний лист ТПП України адресований Всім, кого це стосується, тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні. У постанові Верховного Суду від 15.06.2023 у справі зазначено, що лист ТПП від 28.02.2022 є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. У постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справі №912/750/22 викладено висновок про те, що лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не можна вважати сертифікатом у розумінні ст.14-1 Закону Про торгово-промислові палати в Україні, а також такий лист не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (відповідача), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини. Таким чином, лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є доказом настання форс-мажорних обставин для всіх без виключення суб`єктів господарювання України з початком військової агресії російської федерації. Кожен суб`єкт господарювання, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин. Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Такі правові висновки було викладено Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 15.06.2018 у справі №915/531/17, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17, від 25.11.2021 у справі № 905/55/21, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17, від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21, від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України саме з урахуванням наведених висновків судами має здійснюватися розгляд справ, у яких сторони стверджують про існування форс-мажорних обставин, посилаючись на лист ТПП від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1. [PERSON] не надала доказів виникнення у неї форс-мажорних обставин. Окрім цього, наявність форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) не звільняє відповідача від виконання зобов`язань за кредитним договором, а лише може звільнити від відповідальності за порушення зобов`язань. У даній ситуації позивач не нараховував жодних платежів (штрафів/пені, інше) за порушення/невиконання відповідачкою зобов`язань по кредитному договору. Таким чином, виходячи з наведених норм законодавства та висновків Верховного Суду доведення наявності форс-мажорних обставин покладається на особу, яка порушила зобов`язання. саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору. Однак, відповідачкою не обґрунтовано, яким чином обставини непереборної сили, про які йдеться у листі Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1, перешкоджали їй виконати вимоги щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитним договором. Враховуючи наведене, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем фактично було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідач скористався кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором виконав не у повному обсязі. При цьому при визначенні розміру заборгованості суд приймає до уваги наданий детальний розрахунок заборгованості в якому відсутнє нарахування за обслуговування кредиту, з якого вбачається, що заборгованість [PERSON] \~становить 130911,\~60\~грн. Таким чином, виходячи із наведеного, суд вважає, що відповідачка грубо порушив умови договору, тому позов підлягає до задоволення, з [PERSON] на користь банку слід стягнути заборгованість у розмірі 130911, 60 грн. 10 коп., оскільки наявність такої підтверджена належними та допустимими доказами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~та вважає за необхідне стягнути з відповідача пропорційну задоволеним вимогам суму сплаченого АТ «Ідея Банк» судового збору в розмірі 2091,90 грн.

Outcome: partial