Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

06.08.2024 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» про визнання неправомірною відмову в укладенні договору банківського вкладу, у якому просить визнати неправомірною відмову відповідача в укладенні з ним договору банківського вкладу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він з метою укладення договору банківського вкладу звертався до відповідача з відповідними заявами, однак відповідачем йому було відмовлено з посиланням на положення абз.2 п.1 ст. 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та ст. 1075 ЦК України. Посилаючись на те, що відповідач відмовив йому в укладенні договору банківського вкладу за відсутності для цього правових підстав, позивач вважає, що за таких обставин дії відповідача підлягають визнанню неправомірними, а тому звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою від 12.08.2024 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав викладених в позові та інших поданих ним заявах по суті справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшов його відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що позивач з метою укладення договору банківського вкладу звертався до відповідача з відповідними заявами від 06.08.2021 р., 10.08.2021 р., що підтверджується копіями вказаних заяв. Відповідно до листів АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» № 472 від 06.08.2021 р. та № 128 від 10.08.2021 р., позивача повідомлено про прийняття Банком рішення про відмову у встановленні ділових відносини (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин та закриття рахунку/рахунків позивача на підставі абз.2 п.1 ст. 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та ст. 1075 ЦК України. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилається на те, що відповідач відмовив йому в укладенні договору банківського вкладу за відсутності для цього правових підстав, а тому вважає, що за таких обставин дії відповідача підлягають визнанню неправомірними. Стаття 1066 ЦК України встановлює, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум із рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно зі ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунку укладається в письмовій формі для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунку в банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Банк не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами. У разі необґрунтованого ухилення банку від укладення договору банківського рахунка клієнт має право на захист відповідно до цього Кодексу. Як вбачається зі змісту листів АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» № 472 від 06.08.2021 р. та № 128 від 10.08.2021 р., останній під час прийняття рішення про відмову позивачу в укладенні договору банківського вкладу посилався виключно на положення абз.2 п.1 ст. 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та ст. 1075 ЦК України. Так, відповідно до ч.4 ст. 1075 ЦК України, банк може відмовитися від договору банківського рахунка та закрити рахунок клієнта у разі: - відсутності операцій за рахунком клієнта протягом трьох років підряд та відсутності залишку грошових коштів на цьому рахунку; - наявності підстав, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». Залишок грошових коштів на рахунку клієнта повертається клієнту; - наявності підстав, передбачених Податковим кодексом України. Залишок грошових коштів на рахунку клієнта повертається клієнту. Згідно з абз.2 п.1 ст. 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин/відмовити клієнту у відкритті рахунка (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції у разі встановлення клієнту неприйнятно високого ризику або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей. Однак, відмовляючи позивачу в укладенні договору банківського вкладу з підстав, передбачених вищевказаними положеннями законодавства, відповідачем під час розгляду справи не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності встановленого позивачу неприйнятно високого ризику, підстав для такого встановлення або ненадання позивачем необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей, а тому суд вважає, що відповідачем не доведено правомірності своїх дій під час відмови в укладенні договору банківського вкладу. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи, що відповідач неправомірно відмовив позивачу в укладенні договору банківського вкладу, будь-яких доказів на спростування вказаної обставини суду надано не було, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому вважає за необхідне визнати неправомірною відмову АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» в укладенні з [PERSON] договору банківського вкладу на підставі заяв від 06.08.2021 р., 10.08.2021 р. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved