Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

У вересні 2024 із позовом до суду звернулося АТ КБ «Приватбанк», яке просило стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.07.2007 у розмірі 35499,23 грн станом на 25.08.2024, що складається із: 27736,61 грн заборгованість за тілом кредиту, 7762,62 грн заборгованість по прострочених відсотках. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.07.2007 сторони у справі уклали кредитний договір про надання кредиту № б/н. Банк належним чином виконав свій обов`язок та надав кошти. Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала внаслідок чого станом на 25.08.2024 утворилася заборгованість, яка становить 35499.23 грн, що складається із: 27736,61 грн заборгованість за тілом кредиту, 7762,62 грн заборгованість по прострочених відсотках. Ухвалою суду від 17.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснити у порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, суду надав заяву якою позовні вимоги підтримав та просив розгляд справи здійснити у його відсутність. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов визнала. Суд дослідивши надані докази встановив, 11.07.2007 [PERSON] виявила бажання отримати кредитні кошти на картковий рахунок, початковий ліміт складав 5000 грн. У зв`язку з цим відповідачці було видано картку № [NUMBER] . У серпні 2021 сторони у справі підписали заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, при цьому сторони погодили істотні умови договору, зокрема строк кредитування, розмір процентів. Згідно наданого розрахунку заборгованості сума заборгованості складає 35499.23 грн,з них: 27736,61 грн заборгованість за тілом кредиту, 7762,62 грн заборгованість по прострочених відсотках. Користування наданими коштами також підтверджується наданою позивачем випискою за договором. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позовні вимоги про стягнення заборгованості слід задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн сплаченого ним судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved