Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

У вересні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в обґрунтування якого вказало, що 17 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 4285119, який підписаний електронним підписом позичальника, за умовами якого позикодавець надав позичальнику позику у національній валюті на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язався повернути кошти, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені цим договором. 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯМ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ укладено Договір факторингу № 14/06/2021, відповідно до якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру Боржників відповідно до Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до Реєстру боржників № 19 від 27.02.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21075 грн., з яких: 6000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15075,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Позивач зазначає, що всупереч умовам договору позики відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Після переходу права вимоги позивачем не здійснювалося нарахування будь-яких штрафних санкцій. У зв`язку з викладеним, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило суд стягнути з [PERSON] суму заборгованості за Договором позики № 4285119 в розмірі 21075 грн, з яких 6000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15075,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання. Встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення їй цієї ухвали, протягом якого вона має право подати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України. У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подала, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних доказів відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку. Позивачем до позовної заяви додано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому останній просив справу розглядати без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про судове засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 1 ст. 280 ЦПК України). У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи викладене, оскільки відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, тому суд, зі згоди позивача, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 17\~липня 2023\~року між\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«1\~БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО\~НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»\~та [PERSON] \~було укладено\~Договір позики\~№ 4285119. Відповідно до п. 2.1., 2.2., 2.3. Договору позики № 4285119 від 17 липня 2023 року, сума позики складає 6000,00 грн, строк договору 30 днів, процентна ставка 2,5 % в день (фіксована). Дата повернення позики 16 серпня 2023 року, орієнтовна загальна вартість позики 7575,00 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1604,7%. Згідно з п. 5 Договору, підписанням цього договору позичальник підтверджує: що позичальник ознайомився за посиланням https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику на умовах ануїтету, які розміщені за посиланням https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть об`єм зобов`язань та наслідки укладення та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. Положеннями п. 6 Договору передбачено, що позичальник має право продовжити строк користування позикою. Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням Позичальника в електронній формі через особистий кабінет Позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації Позичальником такого права. При продовженні строку користування позикою процентна ставка за кожен день продовження буде розраховуватись за базовою процентною ставкою, визначеною в п.п. 2.3. п.2 Договору, якщо інше не буде визначено в Додатковій угоді, укладеній між сторонами. Згідно з п. 20 Договору, цей договір укладено у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 21 Договору, договір підписується електронним підписом позикодавця та надсилається позичальнику в особистий кабінет для ознайомлення та узгодження. На вказану позичальником електронну пошту надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання договору, згенерований під час проходження позичальником процедури укладення договору. Позичальник, приймаючи пропозицію позикодавця, підписує в інформаційно-телекомунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором. Сформовані таким чином електронні підписи накладені на договір. Підписаний таким чином договір прирівнюється до укладеного у письмовій формі. Договір укладено на сайті позикодавця та [PERSON] підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором b1KqfcTPvE 17 липня 2023 року. В Додатку № 1 до Договору позики № 4285119 від 17 липня 2023 року, який також підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором b1KqfcTPvE 17 липня 2023 року, затверджено Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, в якій зазначено дату видачі кредиту/дату платежу 17.07.2023, 16.08.2023 року; кількість днів у розрахунковому періоді - 30; сума кредиту за договором 6000 грн.; проценти за користування кредитом 1575,00 грн.; реальна річна процентна ставка -1604,70%. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) укладено Договір факторингу № 14/06/21. Згідно з п. 1.1. договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах Боржників, які формуються згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до п. 1.2. Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається у момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор став кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. 28.07.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Додаткову угоду № 20 до договору факторингу № 14/06/2021 від 14.06.2021, відповідно до якої сторони погодились внести зміни до п.1.3 договору, а саме: клієнт зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором позики фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію, передбачену чинним законодавством про фактора у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. 27.02.2024 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклали додаткову угоду № 20 до договору факторингу № 14/06/2021 від 14.06.2021, з п. 2 якої вбачається, що в якості ціни продажу згідно реєстру боржників № 19 від 27.02.2024 фактор сплачує клієнтові суму грошових коштів, яка становить 9,1% від основної суми заборгованості (тіло кредиту). Положення даної додаткової угоди діють виключно щодо Реєстру Боржників № 17, 18, 19 від 27.02.2024, і не змінюють порядок оплати інших реєстрів. 27.02.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підписано Акт прийому-передачі реєстру боржників № 19 до договору факторингу № 14/06/2021 від 14.06.2021, згідно якого клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр Боржників № 19 кількістю 8053, після чого, з урахуванням п. 1.2. Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 19 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором позики № 4285119 у розмірі 21075,00 грн, з яких 6000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15075,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором позики № 4285119 від 17 липня 2023 року, [PERSON] станом на 31 липня 2024 непогашену заборгованість за Договором позики у розмірі 21075,00 грн, з яких 6000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15075,00 грн - сума заборгованості за відсотками. При цьому, як вбачається з розрахунку, з моменту переходу прав вимоги до Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», останнім не нараховувалися проценти за користування кредитом та інші штрафні санкції, розмір заборгованості є незмінним. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З договору № 4285119 від 17 липня 2023 року вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки цей договір укладений на сайті позикодавця та [PERSON] підписав його одноразовими ідентифікатором b1KqfcTPvE 17 липня 2023 року, тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт товариства, такий договір не був би укладений. Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, провадження № 61-1602св20, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, провадження № 61-2903св21, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20, провадження № 61-2303св21, від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20, провадження № 61-16059св21, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20, провадження № 61-2902св21. Договір містить\~паспортні дані,\~РНОКПП [PERSON] ,\~його поштову та електронну адресу, а також номер мобільного телефону. Доказів того, що на банківську картку [PERSON] не було перераховано кредитні кошти за договором матеріали справи не містять та на спростування цього ним не надано. Зі змісту Закону України «Про електронну комерцію» вбачається, що такі правочини вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. З наданого позивачем до суду розрахунку заборгованості за договором позики вбачається, що відповідачем було фактично отримано суму позики. На виконання вимог ст. 81 ЦПК України позивачем надано до суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази укладення між сторонами договору позики, належне виконання позикодавцем своїх зобов`язань щодо надання суми позики, та неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення суми позики та сплати процентів. Разом з\~тим,\~суд не\~може погодитися\~з розміром\~нарахованих за\~договором позики\~№ 4285119\~від 17\~липня 2023\~року відсотків у розмірі 15075,00 грн, виходячи з наступного. Відповідно до статті 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо договору позики, то сторони вправі встановити строк його дії, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення позики та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку позикодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування позиченими коштами. При цьому право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування позикою і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. За умовами договору позики № 4285119 від 17 липня 2023 року сторони встановили строк кредитування 30 днів, тобто до 16 серпня 2023 року (включно), включаючи дату отримання та повернення позики. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Крім того, у розрахунку заборгованості, наданому позивачем, зазначена лише сума заборгованості відповідача за відсотками у розмірі 15075,00 грн, проте порядок і підстави нарахування заборгованості не зазначені. На переконання суду, нарахування та стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеними строками кредитування суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду. Договором позики від 4285119 від 17 липня 2023 року можливість нараховувати проценти у визначеному в договорі розмірі поза межами строку кредитування, до дня фактичного повернення боргу - не передбачено. За неповернення передбачених договором сум після закінчення строку, на який були видані кредитні кошти, може наставити відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, проте такі вимоги позивачем не заявлялись. Таким чином, відповідно до умов договору позики від 17 липня 2023 року та Додатку № 1, підлягають сплаті за договором позики № 4285119 відсотки у розмірі 1575,00 грн. Згідно зі ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту, сплата процентів за користування кредитом у строки, розмірі та у валюті, визначеними договором позики. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючі надані сторонами докази, судом встановлено [PERSON] свої зобов`язання за Договором позики належним чином не виконав, суму позики у розмірі 6000,00 грн та проценти у розмірі 1575,00 грн позикодавцю не сплатив. При цьому, суд враховує, що всупереч вимогам ст.81 ЦПК України відповідач розмір заборгованості за договором позики не спростував, свого контррозрахунку заборгованості не надав, як і не надала доказів належного виконання зобов`язань за Договором позики. Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. З матеріалів справи вбачається, що згідно з Реєстром боржників № 19 від 27 лютого 2024 року до Договору Факторингу 17/06/2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики № 4285119 у розмірі 21075 грн, з яких 6000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15075,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Разом з тим, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини щодо безпідставного нарахування первісним кредитором заборгованості за процентами у розмірі, що перевищує 1575 грн, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», яке включило до загального розміру заборгованості за договором позики безпідставно нараховані проценти, відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» недійсну вимогу у розмірі 13500,00 грн. З урахуванням викладеного, вимога про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 13500,00 грн є недійсною, оскільки на момент відступлення права вимоги первісний кредитор був обізнаний про відсутність у [PERSON] обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі, який перевищує 1575 грн, враховуючи проценту ставку та строк дії Договору позики. За таких обставин, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не набуло права грошової вимоги до [PERSON] про стягнення процентів за договором позики у розмірі 15075,00 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають через їх необґрунтованість, враховуючи, що відповідальність за відступлення недійсної вимоги лежить саме на ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», а не на боржникові. Разом з тим, недійсність однієї з вимог, не свідчить про недійсність договору факторингу в цілому, оскільки відсутні обставини, які б свідчили про його нікчемність або про те, що він у встановленому законом порядку визнаний судом недійсним. Таким чином,\~Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів»,\~уклавши з\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«1\~Безпечне Агентство\~Необхідних Кредитів»\~договір факторингу\~№14/06/21\~з додатковими\~угодами до\~нього,\~який на\~час розгляду\~справи не\~розірваний та\~не визнаний\~в установленому\~законом порядку\~недійсним,\~на законних\~підставах набуло\~прав кредитора\~за Договором\~позики №\~4285119 за дійсними\~вимогами у\~розмірі 7575,00\~грн,\~з яких\~6000,00\~грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1575,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. В матеріалах справи відсутні докази вручення відповідачу повідомлень про заміну сторони (кредитора) у спірному зобов`язанні. Однак, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів сплати відповідачем заборгованості за договорами первісному кредитору чи новому кредитору, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості за договором позики на користь позивача. З урахуванням викладеного, позовні вимоги ТОВ «ФК» «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню підлягає заборгованість у розмірі 7575,00 грн, з яких 6000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1575,00 грн - сума заборгованості за відсотками. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1088,36 грн.

Outcome: partial