Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором №08.08.2023-100000119 від 08 серпня 2023 року в розмірі 21175,00 гривень, що складається з основної заборгованості в сумі 5500,00 гривень, заборгованості за комісією 275,00 гривень та суми заборгованості за процентами в розмірі 22660,01 гривень, а також судові витрати, посилаючи на те, що у добровільному порядку погасити борг відповідач відмовляється, чим порушує майнові права позивача. В обгрунтування заявлених виомг представник позивача зазначає, що 23 лютого 2022 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем був укладений кредитний договір № 08.08.2023-100000119 відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит в розмірі 11000 гривень, на строк 70 днів. [PERSON] зобов`язувався використати кредит на зазначені у договорі цілі та забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів. Однак, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором станом на 17 липня 2024 року у нього виникла заборгованість у розмірі 22660,01 грн. Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22 липня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. У судове засідання представник ТОВ «Споживчий центр» не з`явився, однак в позові зазначив, що не заперечує щодо розгляду справи без його участі та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку, зокрема шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному вебсайті судової влади України. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавала. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подавав, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення, оскільки проти заочного розгляду справи не заперечує позивач. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 08.08.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір (оферти) № 08.08.2023-100000119, шляхом подачі пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), Заявки, що є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до його умов ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 11000,00 грн. Згідно п. 3.1. Договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію. Пунктом 3.2. встановлено, що Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п. 4.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-43ХХ-ХХХ-6494. Згідно п. 4.3. Договору Днем надання Кредиту вважається списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця, а днем погашення Кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу Кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок Кредитодавця. З огляду на викладене на підставі укладеного сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів ст. 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору. Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, суд вважає, що позивачем не доведено надання [PERSON] кредитних коштів в сумі 11000 гривень. На підтвердження факту надання [PERSON] кредиту ТОВ «Споживчий центр» надало квитанцію про перерахунок коштів в розмірі 11000 гривень: платіж 2349330253 від 08.08.2023, платник - «Швидкий кредит», отримувач - карта/рахунок [NUMBER]. Однак, вказаний документ не є первинними бухгалтерськими документами, більш того він не містить даних щодо власника банківської картки, на яку були перераховані кошти, повного номеру картки, що позбавляє можливості вважати доведеним факт переказу ТОВ «Споживчий центр» коштів в сумі 11000 гривень на картковий рахунок, який належить саме [PERSON] . Крім цього, із вказаною квитанцією не підтверджується, що переказ коштів було здійснено саме ТОВ «Споживчий центр». Також в матеріалах справи відсутні докази верифікації банківської картки, на яку, начебто, здійснювалося перерахування коштів за договором. Первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували переказ коштів [PERSON] за Кредитним договором № 08.08.2023-100000119 від 08.08.2023 позивач не надав. Отже, фінансовою компанією в розумінні ст. 81 ЦПК України не було доведено факт виконання своїх зобов`язань за кредитним договором № 08.08.2023-100000119 від 08.08.2023. Таким чином, обставини, що покладені в основу позову не знайшли підтвердження під час розгляду справи, від повного, всебічного та об`єктивного встановлення судом обставин щодо наявності та розміру заборгованості за кредитом позивач ухилився. Статтею 11 ЦК України передбачені підстави виникнення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Суд вважає, що позивачем не доведено обставин, які б породжували правові наслідки у виді виникнення зобов`язань сплатити визначених позовом коштів, тому достатніх підстав для задоволення позову суд не вбачає. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом не встановлено достатніх правових і фактичних підстав для покладення на відповідача в судовому порядку обов`язку сплати передбачених позовом коштів, позовні вимоги не доведені належними і допустимими доказами, тому позов не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed