Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

У травні 2024 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Вимоги позову обґрунтовані тим, що від спільного проживання з відповідачем в період з 2010 - 2015 років [INFO] в них народився сина [PERSON] . Після припинення спільного проживання дитина залишилася проживати разом із позивачем та з того часу відповідач жодного разу не відвідала дитину, не надала матеріальної допомоги, не купила жодного медичного препарату для дитини. Понад вісім років матір не виконує батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться здоров`ям дитини, не піклується про неї. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав з викладених у позові підстав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причин неявки до суду не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не направила. Представник третьої особи в судовому засіданні також підтримав вимоги позову. За згодою представника позивача судом було постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Суд, заслухавши представника позивача, представника третьої особи, показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , підтвердженням чому є копія свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] . За інформацією з довідки КП «КВЖРЕП № 5» Житомирської міської ради від 20.05.2019 № 668 [PERSON] згідно заяв свідків-сусідів за № 16 від 20.05.2017 дійсно проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , що є зареєстрованим місцем проживання позивача. Відповідно до довідки Ліцею № 3 м. Житомира від 21.05.2024 № 165 протягом 2024 н. р. у шкільному вихованні сина [PERSON] , [INFO] , учня 5-Д класу, його мати [PERSON] участі не приймала, за даний період вона не відвідувала батьківські збори, не спілкувалася з вчителями стосовно навчання сина. Нотаріально посвідченими заявами від 07.05.2019 відповідач надала згоду на реєстрацію місця проживання її сина [PERSON] за будь-якою адресою разом із батьком [PERSON] та на його виховання батьком, вказавши, що в зв`язку з виїздом за кордон зобов`язується підтримувати зв`язок із сином. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надали узгоджнені між собою показання про те, що відповідач не відвідує свого сина, не цікавиться ним та не забезпечує його матеріально, дитину виховує та утримує лише позивач. Висновком виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування Житомирської міської ради, затвердженим рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 1673 від 16.10.2024, визначено доцільним позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] з урахуванням того, що фактично упродовж восьми років [PERSON] фізичним розвитком, станом здоров`я сином не цікавиться, матеріально його не забезпечує, не спілкується з ним, не відвідує за місцем проживання та навчання, самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, втратила з ним родинні зв`язки. Підстави позбавлення батьківських прав визначені статтею 164 СК України, до яких віднесено, зокрема, ухилення батьками від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тобто, таке ухилення має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері. Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року в справі № 631/2406/15-ц зроблено висновок щодо застосування п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Із досліджених судом доказів встановлено, що відповідач свідомо самоусунулася від виконання батьківських обов`язків з виховання дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, матеріально її не забезпечує. Тому, враховуючи інтереси малолітньої дитини, суд дійшов висновку про наявність підстав відповідно до ст. 164 СК України для позбавлення батьківських прав відповідача. При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, що підтверджено документально.

Outcome: approved