Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] , про захист прав споживача, розірвання договору купівлі-продажу, стягнення коштів та відшкодування завданих збитків. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2023 року указану позовну заяву передано для розгляду судді Покопцевої Д.О. Ухвалою судді Покопцевої Д.О. від 27.12.2023 року відкрите провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03.11.2023 року між ним та відповідачем укладено договір купівлі-продажу за індивідуальним номером замовлення GD № 004689. Згідно з положеннями договору, відповідач повинен був виконати зобов`язання по виготовленню та передати у власність ПВХ конструкцій, але так і не виконав. Позивачем не було отримано ПВХ конструкцій, також повертати грошові кошти, перераховані на розрахунковий рахунок відповідача, остання відмовляється. Таким чином, відповідачем не виконані умови договору, що дає право позивачу вимагати від відповідача [PERSON] розірвання договору купівлі продажу та повернення грошових коштів в сумі 45\~800 грн. Також позивач зазначає, що окрім матеріальної шкоди, останньому було завдано значної моральної шкоди, яку він оцінює у розмірі 5000 грн. На підставі викладеного, просить суд розірвати договір купівлі-продажу за індивідуальним номером замовлення GD № 004689 від 03.11.2023 року, укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] ; стягнути з відповідача на його користь 45\~800 грн., що складається із суми авансового платежу, у відповідності до п.2.2 договору та залишку суми, також моральну шкоду в сумі 5000 грн. Від відповідача відзиву у встановлений судом строк не надійшло. Докази отримання ухвали про відкриття провадження та позову з доданими матеріалами наявні в матеріалах справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.11.2023 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу за індивідуальним номером замовлення GD № 004689 (далі Договір). Відповідно до п.1.1 Договору Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій. Згідно п.2.1 Вартість виробів становить 53800 грн. Пунктом 2.2 Замовником внесено завдаток в сумі 5400 грн. Згідно п. 3.1 Замовник зобов`язується оплатити вартість виробів, що становить 40\~400 грн. Пунктом 3.2 Договору встановлено, після виконання пункту 3.1 Виконавець зобов`язується передати у власність Замовника виготовлені вироби упродовж 21-го робочого дня. У разі, якщо вироби мають нестандартну комплектацію, термін передачі у власність Замовника виготовлених виробів збільшується до 40-ка робочих днів. Відповідно до платіжної інструкції № 7965831 від 24.11.2023 року, [PERSON] було внесено на рахунок ФОП [PERSON] відповідно до умов п. 3.1 Договору оплату вартості виробів розмірі 40\~400 грн. Проте, судом встановлено, що відповідач не виконав свої зобов`язання за попереднім договором купівлі-продажу та не доставив позивачу виготовлені ПВХ конструкції. Згідно частин 1,4\~статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Пунктом 7 частини 1 статті 1\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~визначено, що договір це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (розрахунковий документ). Статтями\~611,\~615,\~629 ЦК України\~встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Будучи пов`язаними взаємними правами та обов`язками (зобов`язаннями), сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов`язання або змінювати його умови. Договір, який є чинним (дійсним), має обов`язкову силу не лише для сторін.\~Ним повинні керуватися й органи, які вирішують спори між сторонами цього договору, захищаючи їхні права та інтереси. Виходячи з аналізу норм даної статті йдеться про таке порушення договору однією із сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Тобто, у даному випадку, відповідач істотно порушив умови договору, а саме: відповідачем позивачу не були надані необхідні послуги та товар. Позивач так і не отримав той товар, на який розраховував при покупці, а також жодної компенсації його вартості. Згідно з частиною 1\~статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями частини 1\~статті 526 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статей\~525,526,527,530,624 ЦК України\~одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно частини 1\~статті 644 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 1\~ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Вимогами\~статті 651 ЦК України\~визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Статтею 663 ЦК України\~визначено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень\~ст.530 цього Кодексу. У силу\~статті 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наведене вище свідчить, що відповідачем порушено істотні умови договору, а тому існують достатні підстави для його розірвання та стягнення з відповідача на користь позивача суми у розмірі 45 800 грн. Зважаючи на наведене, договір є не виконаним, укладений з порушенням вимог\~Закону України «Про захист прав споживачів», не відповідає вимогам законодавства України, порушує права позивача та є несправедливим, що є підставою для розірвання договору та стягнення коштів. Крім того, у зв`язку з укладенням зазначеного договору між сторонами виникли правовідносини, які регулюються (окрім положень\~Цивільного кодексу України\~про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку)\~Законом України «Про захист прав споживачів», так як вказаний Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживча, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Пунктом 2 ч.1\~ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів»\~встановлено, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману або є агресивною. Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~містить підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. З аналізу норм\~ст.18 цього Закону, вбачається, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч.2\~статті 18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу. Несправедливими згідно із ч.3\~ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимогу у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору (пункти 2-4); надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі (пункт 11); визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (пункт 13). Перелік несправедливих умов у договорі зі споживачем не є вичерпним (ч.4\~ст.18 цього Закону). Згідно положень чинного в Україні законодавства, авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). Тобто у разі невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, підлягає поверненню особі, яка його сплатила. Відповідно до\~ст. 693 ЦК України\~якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до\~статті 536 цього Кодексу\~від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця. Вищезазначене свідчить про те, що укладання основного договору між сторонами в майбутньому неможливо, оскільки позивач, як споживач, втратив довіру до відповідача, та наполягає на поверненні сплачених коштів. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про розірвання Договору купівлі-продажу за індивідуальним номером замовлення № GD № 004689 від 03.11.2023 року та стягнення з відповідача на користь позивача суми коштів в розмірі 45 800 грн. Також, позивач просить стягнути з відповідача 5000 грн. моральної шкоди. У відповідності з п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Враховуючи те, що позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, на обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди, то в цій частині вимог позов не підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору за позовом, що пов`язаний з порушенням його прав, як споживача, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. (ставка судового збору станом на день звернення з даним позовом).

Outcome: partial