Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» звернулося до суду з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] заборгованість з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води у розмірі 76 003 грн 46 коп., інфляційну складову боргу у розмірі 9 982 грн 13 коп., 3% річних у розмірі 3 866 грн 65 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 грн 00 коп. і витрати за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 35 грн 00 коп. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку [ADDRESS] здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року № 198. У свою чергу, 16 серпня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» та [PERSON] укладено договір № 420260/105 (о/p № [NUMBER] ) про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до п. 1 зазначеного договору виконавець (позивач) зобов`язується своєчасно надавати споживачу (відповідачу) відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а споживач (відповідач) зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Однак відповідач своєчасно з жовтня 2014 року не вносив плату за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та з липня 2017 року за отримані послуги з гарячого водопостачання, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 30 квітня 2023 року становить 76 003 грн 46 коп., з яких заборгованість з централізованого опалення - 45 465 грн 18 коп., заборгованість із сплати послуг за гаряче водопостачання - 30 538 грн 28 коп., що є предметом спору. 24 липня 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 15 вересня 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва розгляд вищевказаної цивільної справи продовжено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Положеннями статті 174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 11 жовтня 2023 року, 18 грудня 2023 року, 22 січня 2024 року, 08 липня 2024 року до суду надійшли заперечення на позов (вх. № 50767, № 64321, № 3619, № 38431), подані відповідачем [PERSON] , з викладення своєї позиції щодо підстав для відмови у задоволенні позову. 13 грудня 2023 року, 10 січня 2024 року до суду надійшли додаткові пояснення на заперечення (вх. № 55338, № 1632), подані представником позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція», з викладенням своїх контраргументів щодо позиції відповідача, висловленої у запереченнях на позов, а також належності та допустимості доказів, долучених до позовної заяви. 01 травня 2024 року до суду надійшла заява (вх. № 25149), подана відповідачем [PERSON] , про застосування строків позовної давності. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» Гречан М.В. у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, та з урахуванням заявленої відповідачем заяви про застосування судом наслідків спливу строків позовної давності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та просив застосувати строк позовної давності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. Отже, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10 квітня 2014 року № 1198-VII виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності з 1 липня 2014 року є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Судом встановлено, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку [ADDRESS] здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року за № 198. На виконання вимог ч. 4 ст. 165 Цивільного процесуального кодексу України суддею в порядку досудової підготовки справи здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА», відповідно до наданої інформації вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актами, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Правовідносини із споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу; власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Отже, пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448 цс 19) та постановах Верховного Суду: від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц (провадження № 61-11107 св 18), від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16 (провадження № 61-26204 св 18), від 04 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21 (провадження № 61-2572 св 22), від 07 листопада 2023 року у справі № 643/17352/20 (провадження № 61-9449 св 22), від 22 грудня 2023 року у справі № 607/2611/22 (провадження № 61-9399 св 23). Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Закріплена в пункті 10 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у частині другій статті 625 ЦК. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Вирішуючи питання про розмір стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, суд враховує заяву відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності. Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 256 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 261 Цивільного кодексу України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Статтею 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому перебіг позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 Цивільного кодексу України). Зі змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в судовому порядку. Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. В такому разі слід дослідити призначення платежів, квитанції на сплату житлово-комунальних послуг та історію таких оплат і в разі вчинення боржником оплати чергового платежу, встановити чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, що не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові за № 6-43цс17 від 22 березня 2017 року. Як вбачається з розрахунку суми боргу за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення у житловому приміщенню (квартири) [ADDRESS] , позивачем нараховано заборгованість за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та за отримані послуги за гаряче водопостачання у розмірі 73 397 грн 35 коп. за період з 12 березня 2017 року по 01 травня 2023 року. З огляду на викладене, зважаючи на те, що позивач звернувся із даним позовом до суду 11 липня 2023 року (дата реєстрації позовної заяви в канцелярії суду), суд з урахуванням заяви відповідача про застосування строку позовної давності, вважає вимоги позивача про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та за послуги з постачання гарячої води за період з 12 березня 2017 року по 01 травня 2023 року на загальну суму 73 397 грн 35 коп. такими, що пред`явлені зі спливом строку позовної давності, установленої нормами статті 257 Цивільного кодексу України. Враховуючи загальний порядок обрахування строку позовної давності, останній має обраховуватися з липня 2020 року по травень 2023 року (в межах заявлених позивачем позовних вимог), тому заборгованість відповідача за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії становить у розмірі 23 785 грн 45 коп. та за послуги з гарячого водопостачання - у розмірі 21 388 грн 77 коп. Щодо заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача [PERSON] інфляційної складової боргу у розмірі 7 334 грн 50 коп. та 3% річних у розмірі 3 218 грн 46 коп. суд доходить наступного. У статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15). З огляду на те, що відповідач, як встановили суди попередніх інстанцій, прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинний сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми. Висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 14-448цс19-ц. Разом з тим, визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості, інфляційних втрат та трьох процентів річних), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. Правовий висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18) Оскільки сума боргу за надані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії становить 23 785 грн 45 коп. та за послуги з гарячого водопостачання - у розмірі 21 388 грн 77 коп., 3% річних за період з липня 2020 року по лютий 2022 року складає 1 404 грн 57 коп. за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та 706 грн 10 коп. за послуги з гарячого водопостачання, а всього разом 2 110 грн 68 коп. За період з липня 2020 року по грудень 2021 року інфляційна складова на суму боргу за послуги з централізованого опалення за цей період становить 4 191 грн 05 коп. за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та 2 044 грн 14 коп. за послуги з гарячого водопостачання, а всього разом 6 235 грн 19 коп. Враховуючи викладене, а також беручи до уваги наявність заборгованості у відповідача [PERSON] за послуги з централізованого опалення та з гарячого водопостачання у загальному розмірі 45 174 грн 22 коп., позивачем правомірно заявлено вимоги про нарахування сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, тому суд присуджує стягнути з [PERSON] інфляційні втрати у розмірі 6 235 грн 19 коп. та 3 % річних у розмірі 2 110 грн 68 коп. Вимога про стягнення з відповідача [PERSON] витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в розмірі 35 грн 00 коп. не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано доказів, що такі витрати понесені підприємством з вини відповідача та підлягають стягненню. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню. В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 грн 00 коп., які сплачено позивачем за подання позову до суду. Враховуючи викладене та

Outcome: partial