Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

У липні 2024 року [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21 січня 1999 року між сторонами було зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції у Тернопільській області, про що складено актовий запис № 26 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі в сторін народилися донька [PERSON] та син [PERSON] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін відсутні спільні інтереси, взаєморозуміння, наявні різні погляди на життя. У зв`язку з цим між подружжям припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство. Шлюб існує лише формально, проти примирення позивач категорично заперечує. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 липня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/16484/24. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, щодо винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялася належним чином, відзиву не подавала. Згідно ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. У зв`язку\~з неявкою\~учасників справи,\~з підстав\~передбачених ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. 21 січня 1999 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції у Тернопільській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 26, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 27 лютого 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. У сторін народилися діти: -син [PERSON] , [INFO] , що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07 липня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції; -донька [PERSON] ,\~ [INFO] , що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17 травня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради. Судом встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. У зв`язку з тим, що позивачка не заявила вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.

Outcome: approved