Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

30 квітня 2024 року позивач [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Межева Інна Миколаївна про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , [INFO] , яка ще за життя, а саме: 31 січня 2022 року склала заповіт на випадок своєї смерті та все належне їй майно заповіла позивачу [PERSON] . 01 травня 2022 року позивач був мобілізований у Збройні Сили України, де проходить військову службу і по даний час поза межами Харківської області. 15 квітня 2024 року він перебуваючи у короткостроковому відрядженні у м. Харкові звернувся до приватного нотаріуса ХМНО Межева І.М. з заявою про вчинення нотаріальних дій, а саме видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Була відкрита спадкова справа № 19/2024, однак 17 квітня 2024 року нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з подачею заяви після спливу шестимісячного строку встановленого для прийняття спадщини. Позивач вважає, що пропустив строк подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин, тому просить суд, заявлені ним вимоги задовольнити в повному обсязі. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 липня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. Разом з тим, 14 червня 2024 року та 05 вересня 2024 року, на адресу суду, надійшли заяви позивача про розгляд справи у його відсутності. Брати участь під час розгляду даної справи він не має можливості з причини проходження військової служби, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та, просить суд, їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. Разом з тим, 22 травня 2024 року та 24 вересня 2024 року на адресу суду, надійшли заяви про розгляд справи у її відсутності в зв`язку з завантаженістю на роботі. Також 02 липня 2024 року на адресу суду приватним нотаріусом ХМНО Межева І.М. направлено копію спадкової справи № 19/2024 відкритої після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку відповідно до вимог статті 128 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву суду не надав. Відповіднодо пункту 1 частини восьмої статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що в ній міститься довідка про доставку електронного документу, сформованої в автоматизованій системі діловодства КП «Д-3». Документ в електронному вигляді «Судова повістка про виклик до суду» по справі № 638/7833/24 (суддя Яковлева В.М.), доставлено до електронного кабінету Харківської міської ради 15 травня 2024 року о 22:46:17 год., 06 липня 2024 року о 03:59:50 год. та 02 вересня 2024 року о 23:50:33 год. Згідно пункту 2 частини восьмої статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи. Якщо повістку надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України). Відповідно до частини 1 статті 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно - телекомунікаційна система. Частиною 7 статті 14 ЦПК України визначено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно - телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою. Пунктом 42 частини 2 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, встановлено, що засобами ЄСІТС в автоматичному режимі здійснюється перевірка наявності в особи зареєстрованого Електронного кабінету. У разі наявності в особи Електронного кабінету засобами ЄСІТС забезпечується надсилання до автоматизованої системи діловодства підтвердження доставлення до Електронного кабінету користувача документа у справі. В іншому випадку до автоматизованої системи діловодства надходить повідомлення про відсутність в особи зареєстрованого Електронного кабінету. Згідно частини 5 статті 128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Таким чином, відповідач про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до вимог статті 128 ЦПК України. Відповідачем у встановлений частиною сьомою статті 178\~ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною восьмою статті 178 ЦПК України. Відповідно до вимог статті 131\~ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Відповідно до частини четвертої статті 223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно частини першої статті 280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу (частина перша статті 281 ЦПК України). Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, та, зі згоди позивача, на підставі ухвали суду, провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини другої статті 247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд доходить таких висновків: Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 29 серпня 2023 року Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 4829. З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 26 червня 2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області вбачається, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Згідно заповіту від 31 січня 2022 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Межевою І.М., зареєстрованого в реєстрі за №№ 83, 84 [PERSON] , [INFO] , яка народилася в м. Харкові, місце проживання якої зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , на випадок своєї смерті все належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що за законом матиме право заповіла [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 1220 ШК України, підставою відкриття спадщини є смерть фізичної особи. З заяви від 15 квітня 2024 року на ім`я приватного нотаріуса ХМНО Харківської області Межевої І.М., зареєстрованої в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 26 від 15.04.2024 року, спадкова справа № 19/2024 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , звертався на ім`я нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його бабусі [PERSON] на частку квартири [ADDRESS] . Відповідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 квітня 2024 року Вих. № 53/02-31, [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] на спадкове майно, що складається з частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] відмовлено. У вищевказаній постанові приватний нотаріус повідомила [PERSON] , що чинним законодавством передбачено, що для прийняття спадщини чи відмови від прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Разом з тим, було роз`яснено право на звернення до суду з заявою про встановлення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини та повідомлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (частина 1 статті 1221 ЦК України). Згідно з частиною 1, 2 статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ст. 1270 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, згідно з цією статтею поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеногостаттею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Тобто суд, розглядаючи такі позови встановлює саму по собі наявність причин, що унеможливили своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини, та оцінює їх з точки зору поважності. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2021 року у справі № 369/6254/19-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Водночас, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента\~України від\~24.02.2022\~року №\~64/2022 введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено. 3 урахуванням веденого в Україні воснного стану, у позивача виникли об?єктивні та істотні труднощі для своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини. Суд встановив, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої [PERSON] закінчився 25 серпня 2022 року, а до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] звернувся лише 15 квітня 2024 року. Суд виходить з наступних обставин, що [PERSON] являлася мешканкою м. Харків, на території якого велися бойові дії, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року за № 309 (з відповідними змінами та доповненнями). Свідоцтво про смерть [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , було видано лише 29 серпня 2023 року Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 4829, - тобто вже після закінчення строку на прийняття спадщини. З військового квитка серія [NUMBER] виданим [INFO] на ім`я [PERSON] , [INFO] вбачається, що останнього з 01 травня 2022 року, на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року, було мобілізовано у Збройні Сили України, де він проходить військову службу по даний час. Судом встановлено, що лише 15 квітня 2024 року перебуваючи у короткочасному відрядженні у м. Харкові позивачем [PERSON] було подано приватному нотаріусу ХМНО Межевій І.М. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його бабусі [PERSON] . Іншої можливості подати вищевказану заяву у строки встановлені законодавством України у позивача не було з поважних причин, а саме з причини проходження військової служби в зоні бойових дії поза межами Харківської області, несення якої без відповідних дозволів перервати неможливо, що і було перешкодою для своєчасної подачі заяви нотаріусу. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини з наступних поважних причин: у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та веденням бойових дій у країні, а також проходженням ним військової служби поза межами Харківської області, отриманням свідоцтва про смерть [PERSON] після спливу строку подачі заяви для прийняття спадщини. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.\~ Отже, за змістом наведених нормативних актів приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Межева І.М. мала вжити заходів із повідомлення спадкоємців про заповіт саме у межах строку для прийняття спадщини, проте, як встановлено у межах розгляду цієї справи, такі дії не були вчинені взагалі, що також об`єктивно позбавило позивача [PERSON] можливості подати заяву до нотаріальної контори у встановлений законом строк. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4)\~перебування спадкоємців\~на строковій\~службі у\~складі Збройних\~Сил України; 5)\~необізнаність спадкоємців\~про наявність\~заповіту тощо. Отже всі зазначені обставини у сукупності, на думку суду, мали своїм наслідком пропущення строку для подачі позивачем заяви про прийняття спадщини в період строку, визначеного законом, тобто існували об`єктивні, істотні труднощі, що перешкоджали йому своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Завданням цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». З урахуванням викладеного, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що в позові наведено причини, які пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для позивача [PERSON] щодо подачі заяви про прийняття спадщини, а тому наявні підстави для встановлення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його бабусі [PERSON] у три місяці, який є достатнім строком, перебіг якого рахується з дня набрання судовим рішенням законної сили. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved