Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [INFO] помер його дід [PERSON] . Стверджує, що після смерті останнього залишилось спадкове майно, в тому числі земельна ділянка площею 1,4785 га, розташована на території с.Арламівська Воля Яворівського району Львівської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВА №739034. Зазначає, що спадкодавець [PERSON] за свого життя склав заповіт, яким зазначену земельну ділянку заповів саме йому (позивачу). Стверджує, що про наявність заповіту, складеного в його користь, не знав та не здогадувався, а тому раніше не звертався до нотаріуса з приводу оформлення своїх спадкових прав. Вважає, що пропустив строк подачі заяви до нотаріуса з поважних причин, а тому просить суд ухвалити рішення, яким визначити йому додатковий строк у 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась 29.10.2023 року внаслідок смерті [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься ордер про надання правничої (правової) допомоги, згідно якого його інтереси представлятиме представник - адвокат Шачіна Н.М. Також в матеріалах справи міститься заява адвоката Шачіної Н.М., в якій така зазначає, що підтримує позовні вимоги свого довірителя, просить розглядати дану справу за наявними матеріалами та без їх (сторони позивача) участі. Представник відповідача Мостиської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що сторона відповідача визнає позовні вимоги [PERSON] та просить розглядати дану справу без участі їх представника. Третя особа - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Пилюх Г.Р. в судове засідання не з`явилася, проте надіслала заяву, з якої відомо, що вона покладає на розсуду суду вирішення вимог, заявлених позивачем [PERSON] . Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який є дідом позивача [PERSON] . На час смерті спадкодавець [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] , де разом з ним проживав його син [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Як вбачається з матеріалів справи, з приводу спадщини, яка відкрилася [INFO] внаслідок смерті [PERSON] , спадкова справа не заведена. Зазначена обставина підтверджена інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №78513513 від 26.09.2024р., яка міститься в матеріалах даної цивільної справи. За життя спадкодавець [PERSON] своїм майном розпорядився. Так, у матеріалах справи наявна копія заповіту спадкодавця [PERSON] , посвідченого 06.11.2018р. у виконавчому комітеті Мостиської міської ради Львівської області, зокрема старостою с.Арламіська Воля Мостиського району Львівської області [PERSON] , за номером 11 у реєстрі нотаріальних дій. Даний заповіт зареєстровано у спадковому реєстрі (заповіти/спадкові договори) за №63575355. Згідно заповіту спадкодавця [PERSON] , посвідченого 06.11.2018р. у виконавчому комітеті Мостиської міської ради Львівської області, останній зробив таке розпорядження, а саме: земельну ділянку площею 1,4785 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА №739034, виданий 15.12.2009р.) заповів своєму внуку [PERSON] , позивачу по справі. Таким чином, позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом майна спадкодавця [PERSON] . На час смерті [PERSON] позивач [PERSON] проживав окремо від нього, а після його смерті у встановлений законом строк не звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. На усне звернення позивача [PERSON] про оформлення спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Пилюх Г.Р. його повідомлено про необхідність звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття даної спадщини. Зазначені вище обставини підтверджуються: копією свідоцтва про смерть [PERSON] ; копією заповіту заповідача [PERSON] , посвідченого 06.11.2018р. у виконавчому комітеті Мостиської міської ради Львівської області; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 26.09.2024р. №78513513; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 26.09.2024р. №78513556, з якої слідує, що у спадковому реєстрі містяться відомості проте, що спадкодавцем [PERSON] за життя складено заповіт, посвідчений 06.11.2018р. у виконавчому комітеті Мостиської міської ради Львівської області; копією свідоцтва про народження позивача [PERSON] , з якого відомо, що його матір`ю є [PERSON] , а батьком [PERSON] ; копією свідоцтва про одруження батьків позивача [PERSON] та [PERSON] ; копією свідоцтва про народження матері позивача [PERSON] , з якого відомо, що її батьком та відповідно дідом позивача був [PERSON] ; іншими матеріалами справи. У відповідності до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою та другою ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 30 травня 2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як встановлено судом, причиною пропуску позивачем [PERSON] шестимісячного строку прийняття спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті [PERSON] була його необізнаність про наявність заповіту. Обставини, на які покликалася сторона позивача, - зокрема про наявність заповіту спадкодавця [PERSON] та про необізнаність позивача про існування такого, підтверджується матеріалами справи. Зазначені обставини, як вважає суд, зумовили істотні труднощі для позивача щодо вчинення ним дій по оформленню своїх спадкових прав та можуть бути розцінені поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Аналогічний висновок щодо застосування відповідних норм права з приводу поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини відповідно до ст.1272 ЦК України викладений у постанові Верховного Суду України від 23.08.2017р. у справі №6-1320цс17 та у постанові Верховним Судом України від 26.07.2021 року у справі №405/7058/19. Крім того, Верховний Суд у постанові від 26.06.2024р. у справі №686/5757/23 виклав правову позицію, у якій конкретизував висновок про те, що «необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини»,\~ зазначивши таке: - необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права; - втім це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини; - спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини у встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; - тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини винятково для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом (закликані до спадкування). Таким чином, з урахуванням свободи заповіту як фундаментального принципу спадкового права та тих обставин, що позивач [PERSON] не є спадкоємцем за законом першої черги до майна померлого [PERSON] , а заповіт, складений спадкодавцем [PERSON] , фактично є для позивача єдиною підставою спадкування і незнання про існування даного заповіту не вимагало від позивача як спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини, суд розцінює необізнаність позивача [PERSON] про наявність заповіту спадкодавця [PERSON] , складеного на його (позивача) користь, саме як поважну причину пропуску строку для прийняття зазначеної спадщини. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З огляду на наведені обставини та у відповідності до вимог ст.1272 ЦК України, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] та визначення йому додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] , котрий помер [INFO] .

Outcome: approved