Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФІНТРАСТ УКРАЇНА", звернувся до Корабельного районного\~суду м.\~Миколаєва \~з позовною\~заявою до\~відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог в частині інфляційних втрат та трьох відсотків річних просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 35 812,00 грн., 936,22 грн інфляційних втрат, 203,09 грн. - три відсотки річних, а загалом борг в сумі 36 951,31 грн. та судові витрати зі сплати судового збору і витрат на правничу допомогу. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 21.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "Авентус Україна" було укладено електронний договір № 4345907 про надання споживчого кредиту. ТОВ " Авентус Україна " свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в розмірі 11 150,00грн шляхом зарахування кредитних коштів на його платіжну картку. Строк кредиту 30 днів. В свою чергу відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав. В подальшому 25.05.2022 між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" укладено договір факторингу № 25-05/2022, за яким ТОВ "Авентус Україна" відступив ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" права грошової вимоги за кредитним договором до відповідача. Станом на день звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору не сплачена і становить: 11 150,00 грн - тіло кредиту та 24 662,00 грн - нараховані проценти, а всього 35 812,00 грн. У позовній заяві позивач також просив суд стягнути з відповідача борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої \~ \~ \~ \~суми за період з грудня 2021 року по червень 2023 р. в сумі 11 137,53 грн. інфляційних втрат та 2 136,95 грн. - трьох відсотків річних. Під час розгляду справи позивач надав суду заяву про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних, остаточно просив стягнути з відповідача 36 951,31 грн, з яких: 11 150,00 грн - тіло кредиту; 24 662,00 грн - нараховані проценти, 936,22 грн. - інфляційні втрати; 203,09 грн. - 3% річних. Ухвалою суду від 21.12.2023 року провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Відповідач у встановлений судом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Проте, відповідач надала суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала з підстав, вказаних у ньому, просила відмовити у задоволенні позову. Також надала клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд доходить наступного висновку. На підставі поданих позивачем документів судом встановлено, що 21.06.2021 року між ТОВ "Авентус Україна" і відповідачем [PERSON] укладений електронний Договір № 4345907 про надання споживчого кредиту. На підставі вказаного договору відповідачу було надано кредит в сумі 11 150,00 грн. строком на 30 днів, на умовах строковості, зворотності та платності. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка, за стандартною ставкою становить 24 079,41% річних, за зниженою ставкою 7 497,59 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою 17 505,50 грн, за зниженою ставкою 15 916,63 грн. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього договору. Зазначений договір був підписаний відповідачем елеронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем): М630648. Виконання позивачем своїх обов`язків щодо перерахування коштів за кредитним договором № 4345907 від 21.06.2021 р. підтверджено наявним в матеріалах справи повідомленням ТОВ ФК Контрактовий дім від 06.06.2022 р. № 2023 про успішність операцій щодо видачі/перерахування кредитних коштів в розмірі 11 150,00 р. на платіжну картку. Належність банківської платіжної картки, на яку був здійснений переказ кредитних коштів, відповідачу підтверджений листом АТ Державний ощадний банк України від 23.05.24р, наданий на виконання ухвали Корабельного районного суду м. Миколаєва про витребування доказів. У зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку щодо повернення кредитних коштів, утворилася заборгованість у загальному розмірі 36 951,31 грн, з яких: 11 150,00 грн - тіло кредиту; 24 662,00 грн - нараховані проценти, 936,22 грн. - інфляційні втрати; 203,09 грн. - 3% річних. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України "Про споживче кредитування" та Законом України "Про електронну комерцію". Зокрема, в ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно з ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12, ч. 1 ст. З Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом М630648, який зазначений у тексті договору № 4345907 про надання споживчого кредиту від 21.06.2021 р. в розділі 11 Реквізити та підписи сторін у графі: Споживач. А отже, відповідач прийняв пропозицію позивача на укладення кредитного договору та погодився з умовами, які викладені у ньому. Доказів протилежного суду не надано. Суд також приймає до уваги те, що відповідачем [PERSON] факт укладення договору № 4345907 від 21.06.2021 р. не оспорено. Протягом 14 календарних днів з дня укладання договору відповідач, як позичальник, не відмовився від кредитного договору та 18.07.2021 р., 17.08.2021 р. і 22.09.2021 р. здійснив оплату коштів на виконання взятих на себе зобов`язань. Кредитним Договором передбачено, що ТОВ "Авентус Україна" має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди позичальника (пп.3 п. 5.1 Договору). 25.05.2022 між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" укладено Договір факторингу № 25-05/2022, за яким ТОВ " Авентус Україна " відступив права грошової вимоги за кредитним договором до відповідача ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна". Договором факторингу визначено, що фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до ст. 55 Цивільного процесуального кодексу України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного пронесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 25-05/2022 від 25.05.2022 [PERSON] є боржником за кредитним договором № 4345907. Загальний розмір заборгованості становить 35 812,00 грн., з яких заборгованість за основною сумою боргу 11 150,00 грн; заборгованість за відсотками 24 662,00 грн. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 536 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 1050 ЦК України передбачено право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Згідно з п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 509, 524 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтями 610-611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від нього або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму та укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Судом також\~встановлено,\~що заборгованість\~відповідачем не\~погашена,\~що має\~наслідком порушення\~прав позивача,\~а тому\~вимоги останнього\~в частині\~стягнення з\~відповідача заборгованості\~за тілом\~кредиту та\~процентів на\~користування кредитним\~коштами у\~загальній сумі 35\~812,00 грн. підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми суд зазначає таке. Відповідно до ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Пред`являючи вимоги про стягнення з відповідача боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, позивач остаточно просив стягнути з відповідача 936,22 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з січня до 23 лютого 2022 року та три відсотки річних за період з 16.12.2021 до 23.02.2022 р. в сумі 203,09 грн. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. За такого, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми інфляційних втрат в розмірі 936,22 грн. та 3% річних за порушення виконання грошового зобов`язання в сумі 203,09 грн. підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 2 147,20 грн. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн., суд зазначає наступне. За положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. ч. 1-3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З аналізу вище наведених норм закону убачається,\~що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. За положеннями ст. 138 ЦПК України, витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу позивач надав суду договір про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 10.07.2023 р., укладений між ТОВ "Фінансова компанія "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" та адвокатом Столітнім М.М.; ордер на надання правничої (правової) допомоги; платіжну інструкцію № 2083 від 12.12.2023 про оплату ТОВ ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" 10 000,00 грн. за аналіз, складання та подання позовної заяви згідно р/ф № 1539/11/12 від 11.12.2023 р.; рахунок на оплату по замовленню № 1539/11/12 від 11.12.2023 р.; звіт від 12.12.2023 про надання правової допомоги згідно Договору № 10/07-2022 від 10.07.2023 про вартість наданих послуг в розмірі 10 000,00 грн. Разом з відзивом на позовну заяву відповідачем було надано суду клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, в якому остання вважала суму витрат, яку просив стягнути позивач, непропорційною та такою, що підлягає зменшенню, враховуючи складність справи та фактичний час, витрачений адвокатом на професійну правничу допомогу. Вважала співмірним зі складністю справи та ціною позову розмір витрат на правничу допомогу у сумі 4 000,00 грн. При вирішенні\~питання про\~розподіл судових\~витрат суд\~враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Як вбачається зі звіту про надання правової допомоги згідно Договору №10/07-2022 від 10.07.2023 р., останній містить загальний опис видів правової допомоги, наданої адвокатом позивачу зокрема: збiр та аналiз доказiв i документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором; складання позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором; подання до суду позовної заяви в інтересах клієнта. Зазначено загальну кількість витрачених годин 10 та загальну вартість робіт 10 000,00 грн. З рахунку на оплату по замовленню за Договором № 10/07-2022 від 10.07.2023 р. вбачається, що на збір та аналіз доказiв i документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором адвокатом витрачено 3 години, що у загальній сумі склало 3 000,00 грн. На складання позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором витрачено 5 годин, що становить вартість робіт 5 000,00 грн. Послуги з подання позовної заяви до суду в інтересах клієнта вартували 2 000,00 грн. Загалом вартість послуг склала 10 000,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява ТОВ ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором була подана до суду електронними засобами шляху за допомогою підсистеми «Електронний суд». Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). За такого, з урахуванням фактичного обсягу наданих юридичних послуг, співмірності суми витрат зі складністю справи та відповідності суми заявлених витрат критеріям реальності і розумності, суд доходить висновку, що не підлягають компенсації за рахунок відповідача витрати представника позивача за подання до суду позовної заяви вартістю 2 000,00 грн. Враховуючи зазначене, суд вважає за належне стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8\~000,00 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial