Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

26.03.2024 представник позивача [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів. 06.05.2024 представник позивача [PERSON] подала до суду уточнену позовну заяву про захист прав споживача фінансових послуг, зобов`язання відновити залишок коштів на рахунку та відшкодування незаконно знятих коштів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачка [PERSON] є клієнткою відповідача АТ КБ "ПриватБанк, де в АТ КБ "ПриватБанк" на її ім`я було відкрито рахунок для отримання пенсії та заробітної плати. Як згодом дізналася позивачка, АТ КБ "ПриватБанк" додатково відкрито рахунок та випущено платіжну кредитну картку № [NUMBER] (рахунок [NUMBER] ), яку остання ніколи не отримувала. 26.09.2023 року о 16 годині 20 хвилин на мобільний телефон [PERSON] за номером [NUMBER] від банку надійшло смс-повідомлення в англійській транскрипції: "З вашої карти 556 (карта для виплат) списано 946,15 UAN в рахунок оплати обов`язкового платежу за картою 521. До 30.09.2023 року залишилось внести 1 539,45 UAN". 27.09.2023 року о 11:24 Позивачці знову надійшло смс-повідомлення від Банку в англійській транскрипції: "Ваші карти заблоковані. Спроба списання 3-ми особами. Перевипустіть карти в будь-якому відділенні ПриватБанку". 27.09.2023 року о 11:32 з карти для виплат списано банком 628,85 грн в рахунок оплати обов`язкового платежу за картою 5*21. Наступного дня позивачка в застосунку "Приват24" з`єдналася з менеджером відповідача з приводу незаконно знятих коштів. В ході спілкування виявилось, що з кредитної картки № [NUMBER] незаконно знято кошти в сумі 47800 за допомогою платіжної карти з чіпом у банкоматі іншого банку. З огляду на що, оскаржити шахрайство не вдається можливим. Також з`ясувалось, що до зняття сума кредитного ліміту АТ КБ "ПриватБанк" була встановлена у розмірі 8 000 грн, однак невідомою особою 03.08.2023 року о 15:37 кредитний ліміт збільшено до 50 000 грн. 28.09.2023 року [PERSON] звернулася з заявою до Вінницького відділення поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП Вінницької області про те, що за невідомих обставин з кредитної карти АТ КБ "ПРИВАТБАНК" [NUMBER] (рахунок [NUMBER] ) 03.08.2023 року невідомими особами знято грошові кошти в розмірі 47800 грн. За даним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування кримінального провадження №12023020250000059 від 28.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в якому позивачка визнана потерпілою. Того ж дня [PERSON] усно звернулась до відділення АТ КБ "ПРИВАТБАНК" в м. Іллінці Вінницької області (за місцем свого проживання), де ознайомилась з випискою по картці № [NUMBER] . З копії виписки по картці/рахунку № [NUMBER] (рахунок [NUMBER] ), і додатковим рахункам договору N SAMDNWFC00057307283 від 11.01.2020 року за період 01.08.2023 - 27.09.2023 вбачається, наступне: кредитний ліміт: 50 000; валюта рахунку UAH; баланс на початок періоду: 0,00; баланс на кінець періоду: - 48 137; усього витрат: 49 712,00; усього надходжень: 1 575,00; сума комісій 1 912,00; сума знижок 0,00. Крім того, в період з 16 год. 11 хв. по 16 год. 13 хв. 03.08.2023 року зафіксовано зняття готівки в банкоматі у [ADDRESS] . Варто зауважити, що 03.08.2023 року позивачка знаходилась за місцем своєї реєстрації (проживання) в с. Жорнище, Іллінецького району, Вінницької області, навіть відвідувала відділення АТ КБ "ПРИВАТБАНК" в м. Іллінцях, де сплачувала комунальні платежі. Тому жодним чином не могла знаходитись в момент зняття коштів в м. Черкаси. 04.10.2023 року позивачка звернулася до АТ КБ "ПриватБанк" зі скаргою, в якій просила призначити та провести службове розслідування за фактом несанкціонованого збільшення кредитного ліміту до 50 000 грн. та списання коштів у сумі 47 800 грн. з карткового рахунку № [NUMBER] (рахунок [NUMBER] ), відкритого на її ім`я. Просила провести розслідування з приводу шахрайства та крадіжок коштів, повернути на її картковий рахунок кошти стягнуті банком, припинити нарахування відсотків за кредитним договором. На що банк надав відповідь якою [PERSON] відмовив у задоволенні її скарги та порекомендував змінити ПІН-код на карті. Надалі відповідачем з рахунку останньої систематично списувались кошти для погашення заборгованості та відсотки за використання кредитного ліміту. Так, 01.10.2023 року з карткового рахунку № [NUMBER] (рахунок [NUMBER] ) списано відсотки за використання кредитного ліміту (за ставкою 3,5 %) - 3362,28 грн; 01.11.2023 року - 1689,61 грн; 26.11.2023 року - списано 194,09 грн для погашення обов`язкового платежу; 01.12.2023 року - списано відсотки за використання кредитного ліміту (за ставкою 3,5 %) - 1 630,2 грн. Таким чином, відповідачем в період з 26.09.2023 року по 26.03.2024 року безпідставно автоматично списано з карткового рахунку власні грошові кошти позивачки в сумі 8 457,18 грн. Відповідно до виписки №KOPUGKF8QKT95GJL від 27.03.2024 року по картці/рахунку № [NUMBER] (рахунок [NUMBER] ), і додатковим рахункам договору N SAMDNWFC00057307283 від 11.01.2020 року за період 01.08.2023 - 31.12.2023 вбачається, наступне: кредитний ліміт: 0,00 грн; валюта рахунку UAH; баланс на початок періоду: 0,00; баланс на кінець періоду: - 50 158; усього витрат: 56 400,09; усього надходжень: 6 242,06; сума комісій 1 912,00; сума знижок 0,00. В період з 16 год. 11 хв. по 16 год. 13 хв. 03.08.2023 року зафіксовано зняття готівки в банкоматі у [ADDRESS] зняття коштів 47 800 грн. [PERSON] надала письмовий дозвіл на розкриття інформації, яка становить банківську таємницю, своєму представнику [PERSON] на якому її власноручний підпис засвідчила староста Жорницького старостинського округу Іллінецької міської ради, тобто нотаріально. Оригінал зазначеного дозволу [PERSON] направила до АТ КБ "Приватбанк" 25.01.2024 року рекомендованим листом, який отримано банком 07.02.2024 року. 16.02.2024 року представник позивача [PERSON] направила до АТ КБ "ПриватБанк" адвокатський запит №48/24, в якому прохала надати наступну інформацію: чи проводилась службова перевірка за скаргою [PERSON] від 04.10.2023 року щодо незаконного списання коштів з її кредитної картки № [NUMBER] ? Надати відомості про перевірку фактів переказів і зняття коштів з цієї картки, ініційовану за вказаною скаргою, а також копію відповіді на неї. Чи видавалась кредитна картка № [NUMBER] [PERSON] , і чи є підтвердження її отримання? Який кредитний ліміт встановлено за цією карткою, і коли він змінювався з моменту відкриття рахунку? Які платіжні операції проводились 03.08.2023 з 16:10 до 16:15 за карткою? Де і чому відбулось зняття готівки в цей час? Чи є фото- та відеофіксація особи, що знімала готівку, за наявності надати їх? Чи зверталась [PERSON] зі скаргою до АТ КБ "Приватбанк" щодо незаконного зняття готівки з її картки? У відповідь на адвокатський запит банк повідомив, що не має змоги надати таку інформацію у зв`язку з віднесенням її до інформації з обмеженим доступом. Таким чином, на теперішній стан позивачці невідомо у який спосіб та ким знято кошти з рахунку, який належить їй. Позивачка, як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю жодним чином не сприяла у доступі до відомостей по картці, її особового рахунку, акаунту чи мобільного додатку "Приват-24", незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжну операцію щодо зняття грошових коштів з її карткового рахунку 03.08.2023 року на суму 48 700 грн. Більш того, остання є потерпілою від шахрайських дій невідомих осіб. Поряд з цим, наслідками зняття вказаної суми грошових коштів є облік кредитної заборгованості на таку суму позивача перед АТ КБ "ПриватБанк", списання в рахунок оплати обов`язкових платежів в сумі 1 575 грн та постійні дзвінки співробітників банку з тиском та погрозами судових проваджень. Зазначена ситуація негативно позначилась на стані фізичного та психологічного здоров`я позивачки, вона втратила вагу та постійно приймає заспокійливі лікарські засоби. Представник позивача зазначає, що аналіз норм закону свідчить про те, що позивачка є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг. [PERSON] як користувач своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, які дають змогу ініціювати платіжні операції, а тому не несе відповідальності за кредитними зобов`язаннями, що виникли внаслідок такої операції. Більш того, зняття коштів здійснено без розпорядження позивачки та відповідають ознакам безпідставної платіжної операції повинні бути повернуті на її рахунок, при цьому банк відповідно до положень статті 625 ЦК України та статті 37 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" має відшкодувати інфляційні втрати, сплатити три проценти річних та пеню. Укладаючи договір про надання банківських послуг, банк зобов`язався списувати грошові кошти з рахунка клієнта на законних підставах, а відтак за наслідками порушення вказаного зобов`язання у позивачки на підставі статті 86 Закону про платіжні послуги виникло право вимагати відшкодування заподіяної їй шкоди, сплати процентів та пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день від дня списання коштів за неакцептованою платіжною операцією до дня повернення коштів на рахунок. Внаслідок здійснення неакцептованих платіжних операцій з власності [PERSON] в період з 03.08.2023 року по 31.12.2023 року вибула грошова сума в розмірі 8 457,29 грн (946,15 + 628,85 + 3368,28 + 1689,61 + 194,09 + 1630,2), яка має бути зарахована банком на її рахунок, що передбачено нормою статті 1073 ЦК України. Загальна заборгованість за період прострочення грошового зобов`язання 187 днів становить 8457,18 (сума боргу) + 161,80 (інфляційне збільшення) + пеня 1 179,67 + 112,48 (3 % річних) = 9 911,13 грн та підлягає стягненню з відповідача. Позивачка вважає, що відповідачем завдано їй моральну шкоду, яка виразилась у її моральних стражданнях та переживаннях, зумовлених нездійсненням вказаним відповідачем відновлення стану кредитного рахунку позивача, нарахуванням останній заборгованості за отримання кредитних коштів, які позивач фактично не отримувала, необхідністю докладати додаткових зусиль, витрачати час на судовий захист своїх прав, що порушило звичайний уклад життя позивача. Моральну шкоду позивачка оцінює в розмірі 10 000 грн. З огляду на вищезазначене, представник [PERSON] просить суд зобов`язати АТ КБ "Приватбанк" відновити кошти на банківському/картковому рахунку № [NUMBER] до стану, в якому цей рахунок перебував перед виконанням несанкціонованих фінансових операцій від 03.08.2023 року; стягнути з АТ КБ "Приватбанк" безпідставно списані з карткового рахунку грошові кошти в сумі 8457,18 гривень; стягнути з АТ КБ "Приватбанк" на користь [PERSON] інфляційну складову в сумі 161 гривня 80 копійок, пеню в сумі 1 179 гривень 67 копійок та 3% річних в сумі 112 гривень 48 копійок, усього 9911 гривень 13 копійок; стягнути з АТ КБ "Приватбанк" на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 гривень; стягнути з АТ КБ "Приватбанк" на користь [PERSON] витрати на професійну правову допомогу. 28.05.2024 представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» подав до суду відзив на позов, де зазначив, що АТ КБ "ПриватБанк" позов не визнає, як необгрунтований та безпідставний, з огляду на наступне. Вказуючи в позовній заяві, що вона ніколи не отримувала платіжну карту "Універсальна" з встановленим кредитним лімітом [NUMBER], позивач додала до позову свої пояснення від 20.11.2023 р. надані помічнику чергового ВП № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницький області. В цих поясненнях [PERSON] зазначає, що втратила свою універсальну карточку "ПриватБанку" і виявила це 26.09.2023 р. Вказує, що передивилась в усіх кімнатах, але її не знайшла, і просить поліцію допомогти розібратись в цій ситуації. Наведене свідчить, що позивач дійсно отримала кредитну картку, з якої були зняті кошти, але втратила її з власного недбальства. Згідно Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року №164 користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем (п. 140). До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом. Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку / держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції (п. 146). Власник рахунку має право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг унаслідок помилкової, неналежної платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених законодавством України строків (п. 147). Враховуючи наведені положення, саме [PERSON] несе відповідальність за платіжні операції (зняття коштів в банкоматі), оскільки вони здійснені 03.08.2023 р. з фізичним пред`явленням банківської картки та її автентифікацією за допомогою вбудованого чіпа. Крім того, внаслідок повідомлення банку про втрату платіжного засобу лише 27.09.2023 р., відповідальність за зняття коштів з карти 03.08.2023 р. несе позивач, оскільки вони здійснені до моменту такого повідомлення. Щодо вимоги про стягнення пені відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». Так, за порушення умов договорів банківського рахунку Банк не несе відповідальності у вигляді сплати пені за ЗУ «Про захист прав споживачів», з огляду на наступне. Банк не несе відповідальності за сплату пені у зв`язку з порушенням умов договорів банківського рахунку відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». Це підтверджується постановою Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 470/493/17, в якій суд зазначив, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували, що чинне законодавство передбачає окремий правовий механізм і вид відповідальності за порушення прав контрагента за договором банківського рахунку. Вони помилково вирішили, що потрібно застосовувати норми Закону «Про захист прав споживачів» без з`ясування правової природи укладеного договору. Ця норма закону застосовується лише в разі договору банківського вкладу, а не банківського рахунку. Суди неправомірно посилались на правовий висновок з постанови Верховного Суду України від 01 червня 2016 року, оскільки в тій справі йшлося про неналежне виконання зобов`язань за договором банківського вкладу, де передбачена відповідальність за частиною п`ятою статті 10 Закону «Про захист прав споживачів». У поточній справі йдеться про спірні правовідносини, що виникли з договору банківського рахунку, який має іншу правову природу, ніж договір банківського вкладу. Спір стосується карткових і поточних рахунків. Внесені споживачами на відповідні рахунки в банку грошові кошти як за договором банківського вкладу, так і за договором банківського рахунка за жодних обставин не можна вважати вартістю відповідних банківських послуг, оскільки такі кошти завжди підлягають поверненню споживачам, тобто не є платою виконавцю за надані ним послуги. Виходячи з наведеного розмір внесених споживачами в банк грошових коштів за договорами банківського вкладу та банківського рахунка не може бути базою для обчислення пені. За змістом правових норм параграфа 3 «Банківський вклад» глави 71 та параграфа 1 «Загальні положення про банківський рахунок» глави 72 Цивільного кодексу України, відповідні банківські послуги за договорами банківського вкладу та банківського рахунка надаються безкоштовно, якщо інше не передбачено умовами договору. У світлі розширеного поняття «послуга», прийнятого в законодавстві про захист прав споживачів, ці норми мають трактуватись так, щоб відповідати їх дійсному змісту. Отже, пеня, відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України № 1023-ХІІ, має бути виплачена з суми, що представляє грошовий вимір відплатності договору. Хоча обов`язок банку повернути суму вкладу безумовно є грошовим, він не передбачає відплатності договору, через що ця сума не враховується при нарахуванні пені. Таким чином, пеня має нараховуватись від суми, що становить грошовий вимір відплатності договору, тобто розмір відсотків на суму вкладу або дохід в іншій формі. Сума вкладу сама по собі не враховується в базі нарахування пені. Цей правовий висновок закріплений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 січня 2022 року у справі № 761/16124/15-ц. У зв`язку з цим, враховуючи, що між сторонами укладено договір банківського рахунка, який не передбачає платність у вигляді нарахування відсотків, неможливо нарахувати пеню згідно з Законом України «Про захист прав споживачів». Аналогічно, це стосується і вимог позивача щодо стягнення з банку процентів на підставі статті 625 Цивільного кодексу України. Щодо стягнення моральної шкоди, то за загальним правилом обов`язок доказування факту завдання моральної шкоди, вини відповідача в заподіянні та її розміру покладається на позивача. Всупереч цьому позивачем не надано жодних доказів на підтвердження завдання цієї шкоди, протиправності дій банку та причинно-наслідкового зв`язку між цими діями та завданням моральної шкоди та її розміру. За таких обставин, підстав для задоволення позовних вимог в цій частині також немає. Щодо заявлених витрат на правничу допомогу, представник відповідача вважає, що представником позивача не надано розрахунку розміру витрат на правничу допомогу, що не дозволяє стверджувати, що заявлений розмір витрат є необхідним, реальним та співмірним з обсягом наданих адвокатом послуг, тому просить суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами до 1000 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, зазначила що для розгляду справи має значення чи сприяла позивачка своїми діями несанкціонованому списанню коштів з рахунку та чи вжив банк всіх заходів для запобіганню таким діям. Вважає, що відповідачем не доведено, що поведінка позивачки сприяла зазначеному зняттю коштів, а банк не виконав своїх зобов`язань, до того ж, умови щодо перевипуску карт не були узгоджені належним чином сторонами, тому просить суд позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача зазначив, що відповідач діяв в рамках договору, умов та правил надання банківських послуг, з якими відповідач погодилась. Додав, що відповідач втратила банківську карту, внаслідок чого даними заволоділи сторонні особи. Більше того, при авторизації в системі дистанційного обслуговування рахунків «Приват24» було введено вірний пароль, підтверджено вхід за допомогою телефонного дзвінка, внаслідок чого було отримано доступ до рахунку, було перевипущено картку та знято кошти. Згідно переліку входів до «Приват24» вже після входу в додаток з нетипового пристрою було продовжено користування з типового пристрою, проте звернень щодо шахрайських дій від відповідача не надходило. Отже, позивач своїми діями сприяла зняттю коштів, а неузгодженість чи незаконність перевипуску банківської картки позивачем не доведено. З огляду на зазначене, в задоволенні позову просив відмовити. Суд, дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши сторони, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненнями чи не вчиненням нею процесуальних дій. Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента. Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року №164 (далі - Положення №164) встановлює загальні вимоги Національного банку до емісії/ еквайрингу платіжних інструментів, що емітуються (включаючи електронні платіжні засоби, передплачені платіжні інструменти), та здійснення розрахунків з їх використанням. Відповідно до Розділу 5 Положення №164 платіжні інструменти використовуються для ініціювання платіжних операцій з рахунків та/або електронних гаманців, відкритих у надавачів платіжних послуг відповідно до законодавства України (п. 103). Держатель має право здійснювати платіжні та/або інші операції виключно з використанням персоналізованого платіжного інструменту чи його реквізитів (якщо інше не встановлено законодавством України) відповідно до договору, укладеного з емітентом (п. 104). Користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем (п. 140). До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом. Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку / держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції (п. 146). Власник рахунку має право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг унаслідок помилкової, неналежної платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених законодавством України строків (п. 147). У постанові Верховного Суду України від 13.05.2015 року у справі №6-71цс15 зазначено, що банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Отже, після виявлення помилкового або неналежного переказу, користувач зобов`язаний негайно повідомити банк-емітент про такі операції у спосіб, що передбачений договором. У постанові Верховного Суду від 08.02.2018 року в справі №552/2819/16-ц вказано, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №537/3312/16-ц (провадження №61-17629св18), від 24 липня 2019 року у справі №753/16954/16-ц (провадження № 61-24323св18), від 01 липня 2020 року у справі №712/9107/18 (провадження №61-9877св19), від 21 квітня 2021 року у справі №751/6050/18 (провадження № 61-18544св19). Судом встановлено, що на ім`я позивача [PERSON] 11.01.2020 в АТ КБ «Приватбанк» було відкрито рахунок (а.с.97-98). Як вбачається із переліку входів до інтернет-банкінгу з 28.06.2022 по 02.09.2023 додаток «Приват24» через пристрій «REDMI 6A|XIAOMI» активно використовувався. Відомостей про звернення позивача до відповідача щодо несанкціонованого доступу до платіжних засобів в період з 28.06.2022 по 02.09.2023 матеріали справи не містять. Згідно матеріалів службової перевірки по факту списання коштів з карт клієнта [PERSON] , пригода ІТ 24645, від 07.06.2024, 03.08.2023 через додаток «Приват24» клієнта [PERSON] , було перевипущено карту "Універсальна" з карти [NUMBER] на карту [NUMBER] та піднято кредитний ліміт 50000 грн з повідомленням в «Приват24». Інформація щодо карти [NUMBER] та баланс по цій карті відобразились в «Приват24» клієнта [PERSON] з моменту її перевипуску 2023-08-03 15:38:28. Інформація щодо платіжних операцій, здійснених з використанням цієї карти, в тому числі зняття коштів в банкоматах, також відразу відображалась в «Приват24» клієнта. При аналізі вибірки за період 01.08.23 - 01.09.23, яка була отримана з ПК FINNUM, встановлено, що номер фінансового телефону [NUMBER] [PERSON] , - не змінювався. Обмеження операцій по рахунках клієнтки [PERSON] , встановлені після її звернення з номеру [NUMBER] на цілодобову підтримку клієнтів за номером 3700 о 2023-09-27 11:15:47 року (додаток, запис розмови). (а.с. 190). Факт такого звернення підтверджується і записом на диску (а.с. 214). Також згідно матеріалів зазначеної вище службової перевірки 08.03.2023 було зафіксовано вхід до додатку «Приват24» з нетипового пристрою «GALAXY A8(2018)|SAMSUNG» після якого через пристрій «REDMI 6A|XIAOMI», який використовувався щодо рахунку позивача з 2022 року, з 04.08.2023 по 02.09.2023 регулярно здійснювалися входи до додатку «Приват24» (а.с. 190, 203). Варто зауважити, що зазначений вхід від 08.03.2023 здійснювався із використанням паролю користувача до додатку «Приват24». Відомостей про компрометацію облікових даних для входу до додатку «Приват24» позивача [PERSON] суду надано не було. Крім того, авторизація в додатку «Приват24» з нетипового пристрою 03.08.2023 була клієнтом проведена через номер телефону клієнта за допомогою багаторівневого IVR-опитування (а.с. 191). Згідно повідомлення ПрАТ «Київстар» №10151/з від 26.07.2024 відомостей, що 03.08.2023 саме [PERSON] була користувачем телефонного номеру [NUMBER] немає, проте дзвінки з цього номера телефону здійснювалися в межах Вінницької області (а.с. 34-36). 08.03.2023 з рахунку позивача було знято кошти в розмірі 20000 грн, 20000 грн, 7800 грн (а.с. 206). 28.09.2023 року [PERSON] звернулася з заявою до Вінницького відділення поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП Вінницької області про те, що за невідомих обставин з кредитної карти АТ КБ "ПРИВАТБАНК" [NUMBER] (рахунок [NUMBER] ) 03.08.2023 року невідомими особами знято грошові кошти в розмірі 47800 грн. За даним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування кримінального провадження №12023020250000059 від 28.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в якому позивачка визнана потерпілою (а.с. 91-94). З копії виписки по картці/рахунку № [NUMBER] (рахунок [NUMBER] ), і додатковим рахункам договору N SAMDNWFC00057307283 від 11.01.2020 року за період 01.08.2023 - 31.12.2023 в період з 16 год. 11 хв. по 16 год. 13 хв. 03.08.2023 року зафіксовано зняття готівки в банкоматі у [ADDRESS] . Також банком регулярно відбувається списання відсотків за використання кредитного ліміту (а.с. 97-98). В поясненні до Вінницького відділення поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП Вінницької області від 20.11.2023 [PERSON] зазначає, що втратила свою універсальну карточку "ПриватБанку", і виявила це 26.09.2023 р. Вказує, що передивилась в усіх кімнатах, але її не знайшла, і просить поліцію допомогти розібратись в цій ситуації (а.с. 94). Як вбачається з матеріалів справи та досліджених доказів, [PERSON] лише 26.09.2023 виявила втрату своєї картки, проте саме зняття коштів відбулося 03.08.2023. Вхід до додатку «Приват24» з нетипового пристрою 03.08.2023 був здійснений з використанням облікових даних користувача, які є конфідеційними (номер телефону, пароль), та підтверджений з номера телефону клієнта. В подальшому додаток «Приват24» регулярно використовувався на іншому, типовому пристрої. Отже, позивач [PERSON] своїми діями сприяла зняттю коштів 03.08.2023, адже не забезпечила збереження облікових даних для входу до системи інтернет-банкінгу «Приват24», з номера телефона, вказаного нею при первісному зверненні до банку, було підтверджено вхід до додатку «Приват24» 03.08.2023, вчасно не повідомила відповідача про втрату банківської картки, не забезпечила її збереження, а суду не надано достатніх доказів того, що саме відповідач не забезпечив належного захисту рахунку позивача, хоча повинен був це зробити. На основі зазначеного вище, суд дійшов висновку, що з огляду на недоведеність вини відповідача у несанкціонованому знятті коштів та встановлення фактів, які вказують, що позивач своєю поведінкою сприяла цьому, позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача відновити кошти, списати відсотки, стягнути несанкціоновано зняті кошти, стягнути з відповідача інфляційної складови, пені, 3% річних, моральної шкоди, задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: dismissed