Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

Представник позивача АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» (далі АТ «А-БАНК») Шкапенко О.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що 18.03.2019 [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. АТ «А-БАНК» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями відповідачем зобов`язань за кредитним договором станом на 29.01.2024 має заборгованість 13 892, 87 грн, яка складається з наступного: 7 883, 40 грн заборгованість за кредитом, 6009, 47 грн - заборгованість по відсоткам, 0,00 грн - штрафи. Просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі: 13 892, 87 грн, яка складається з наступного: 7 883, 40 грн - заборгованість за кредитом, 6009, 47 грн - заборгованість по відсоткам, 0,00 грн - штрафи та судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн. Ухвалою суду від 26.06.2024 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних недоліків. 27.06.2024 позивачем надана до суду заява на виконання вимог ухвали суду від 26.06.2024. Ухвалою суду від 01.07.2024 відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження за повідомленням (викликом) сторін. 23.08.2024 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву. У якому зазнаає, що заперечує проти позову повністю, як відомо суду 18.03.2019 вона та АТ "А-БАНК" приєдналась до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки. Вказанипй позов є незаконним та необгрунтованим, підлягає залишенню без задоволення, з підстав того, що відповідач не має боргових зобов`язань перед позивачем. Позивач не надав суду жодних доказів того, що відповідач заборгував позивачу грошові кошти зазначені в позовній заяві. Документи подані в обгрунтування позову не можутьпідтверджувати існування боргу. Вона не заперечує про отримання кредитної картки у позивача саме із встановленим кредитним лімітом. Нею було куплено два мобільних телефони за ціною 900 грн обидва, які нею були виплачені. Просить у позові відмовити. 18.09.2024 позивачем подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, у якій зазначають, що відзив відповідачки не підлягає взяттю до уваги, позов підлягає задоволенню. Як вбачається з розрахунку заборгованості боржник користувався кредитом, тому ознайомився з Умовами та правилами надання банківських послуг і погодився з ними. На підтвердження вірності розрахунку в матеріалах справи наявна банківська виписка, де відображено в тому числі користування кридитним лімітом. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, надав клопотання в якому просив, праву розглянути за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась про день та час розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області, отриманих судом відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України. До суду відповідачкою надана заява про розгляд справи без її участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України , судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 18.03.2019 [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». На виконання умов анкети-заяви від 18.03.2019, банк відкрив [PERSON] рахунок № [NUMBER] та видав картки: № [NUMBER] , строком дії до серпня місяця 2022 року. Згідно з довідкою за лімітами наданою АТ «А-Банк», зазначено, [PERSON] за кредитним договором за період з 18.03.2019 по 29.01.2024 встановлено кредитний ліміт 4 000 грн, який 06.03.2020 збільшився до 8000 грн., який 29.10.2022 зменьчився до 7883, 40 грн, який 28.01.2023 збільшився до 7900 грн. Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість відповідача [PERSON] станом на 29.01.2023 становить 13 892, 87 грн, яка складається з наступного: 7 883, 40 грн - заборгованість за кредитом, 6009, 47 грн - заборгованість по відсоткам, 0,00 грн. - штраф. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Як вбачається з матеріалів справи, банк виконав зобов`язання, надавши відповідачці кредитні кошти. Із наданих позивачем доказів вбачається, що відповідачка порушила порядок погашення заборгованості, кредит вчасно не повертала, та внаслідок чого виникла заборгованість. Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачкою кошти в добровільному порядку АТ «А-Банк» не повернуті, тому з відповідачки [PERSON] необхідно стягнути суми фактично отриманих кредитних коштів у розмірі 7883,40 грн. Щодо стягнення з відповідачки [PERSON] нарахованої суми відсотків за користування кредитом, суд зазначає наступне. Згідно ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. До позовної заяви банком надано Паспорт споживчого кредиту за кредитною програмою «Кредитна картка», в якому вказана інформація з основних умов кредитування. У графі паспорту «Тип кредитного продукту» зазначені види карток, умови користування якими викладені нижче в паспорті: картка «Універсальна», «Універсальна Gold». У графі паспорту «Підпис споживача» зазначено: підпис клієнта [PERSON] , дата 18.03.2019 підписано простим електронним підписом шляхом підтвердження ОТП 02 дзвінком 18.03.2019 з номера телефону [NUMBER] у відповідності з Умовами та правилами надання банківських послуг, однак зі змісту паспорту споживчого кредиту не вбачається, що відповідачем обраний тип кредитної картки та бажаний кредитний ліміт. З наданого позивачем Паспорту споживчого кредиту «Кредитна картка» не можливо встановити, на які саме умови кредитування погоджувалась відповідачка з огляду на те, що згідно Паспорту визначено різні види картки «Універсальна» (картка «Універсальна», «Універсальна Gold») з різною процентною ставкою. Крім того, надані представником витяг з умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms, а також тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD» та карта «Зелена», не містять підпису відповідача [PERSON] про ознайомлення з ними під час укладання договору. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19, вона стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договор Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної з сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Таким чином, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів, а також Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, так як не містять підпису позичальника про ознайомлення з ними під час укладання договору. За таких обставин, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ «А-БАНК» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, а саме щодо умов сплати та розміру відсотків. Тому слід відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за відсотками у розмірі 6009, 47 грн у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через недоведеність обізнаності та обов`язку відповідача по їх сплаті. Судовим розглядом було встановлено, що вказаний кредитний договір відповідачем не оспорювався, недійсним в судовому порядку не визнавався, а відтак є чинним і підлягає до виконання його сторонами. [PERSON] , під час укладення кредитного договору, ознайомилася з його текстом та змістом в цілому, що підтверджується підписом позичальника. Таким чином, відповідачу банком була надана уся інформація, що надається кредитодавцем споживачу відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, виписка за рахунком позичальника, у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, у повному обсязі підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено довідці-розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. Такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц. Відповідно до з приписів пункту 62 розділу IV Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 N0 75 (зі змінами) виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій. Себто виписки з особових рахунків клієнтів є належним доказом заборгованості Боржника. Вищевказане кореспондується з позицією Верховного Суду, яка записана у постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року по справі № 554/4300/16-ц, провадження № 61-3689св21, аналіз норм права дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій Крім того, суд зазначає, що виписка є належним доказом заборгованості. Вищевказане кореспондується з позицією Верховного Суду, яка записана у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року по справі N0 200/5647/18, провадження N0 61- 9618св 19, виписка по картковому рахунку, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача. Крім того, також відповідно до позиції Верховного Суду, яка записана у постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року по справі N0 200/5647/18, провадження № 61-3689св21 належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Відповідачем суду надані копії квитанцій поповнення картки, у яких отримувачем зазначено - АТ ""А-Банк. Поповнення які проводила відповідачка свідчать про те, що відповідачка усвідомлювала, що винна позивачу кошти, які використовувались з кредитного ліміту, а отже повною мірою розуміла наслідки та була ознайомлений з умовами використання наданих їй коштів. При цьому, розрахунок, виписка АТ «АКЦЕНТ-БАНК», наданих до позовної заяви, відповідачем не спростовані, суми поповнень за наданими відповідачкою квитанціями відображені в виписки по її рахунку. Власного розрахунку відповідач до суду не надано. Отже, матеріали справи свідчать про те, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши кредитні кошти відповідачу. Однак, відповідач [PERSON] , згідно наданого банком розрахунку, виписки, порушила графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачувала, внаслідок чого станом на 29.01.2024 виникла заборгованість у сумі 7883,40 грн. Вказані обставини відповідачем не спростовано. При цьому суд приймає до уваги вимоги процесуального закону, який покладає тягар доказування на сторони, що забезпечуватиме реалізацію принципу змагальності у судовому процесі. Реалізація такого принципу здійснюється через стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Застосування такого підходу оцінки доказів відповідає позиції Верховного Суду у справах № 910/18036/17 від 02.10.2018 та № 917/1307/18 від 23.10.2019. У цій справі позивачем доведено заявлені вимоги на підставі належних доказів, волевиявлення сторін на укладення правочину, зокрема погодження банком заявки позичальника на його укладення, підстав стягнення заборгованості за кредитом в розмірі, заявленому до стягнення згідно розрахунку, виписки заборгованості за кредитом, що не спростованого відповідачем. Положеннями ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем, в свою чергу, жодних доказів відповідно до положень ст.ст. 76-81 ЦПК України на спростування позовних вимог не надано. З огляду на вищевикладене, розглядаючи спір в межах доводів позову, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення суми заборгованості за договором від 18.03.2019 року в розмірі 7883,40 грн. (заборгованість за кредитом). Враховуючи викладеного вище, позовні вимоги АТ «А-БАНК» підлягають частковому задоволенню, з відповідача [PERSON] на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» стягуються суми отриманих кредитних коштів у розмірі 7883,40 грн, в інший частині позовних вимог слід відмовити. Згідно платіжного доручення № 1719410169 від 26.06.2024 та платіжного доручення № 1717568205 від 05.06.2024 при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 грн. Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 1718, 08 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial