Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

Позивач в особі представника, адвоката Маслюженко М.П., звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором кредиту та страхування від 20.06.2019, укладеним між відповідачем та ПАТ «Ідея Банк». Послався на те, що позивач зобов`язання перед ПАТ «Ідея Банк» виконав не повністю, внаслідок чого утворилася заборгованість. Вказав, що в подальшому право вимоги за договором кредиту та страхування від 20.06.2019 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ», а надалі до позивача. В обґрунтування\~своїх вимог\~позивач зазначив,\~що \~між 20.06.2019\~Публічним акціонерним\~товариством «Ідея\~Банк» та\~відповідачем та\~ТОВ «Нью\~Файненс Сервіс»\~ укладено\~договір кредиту\~та страхування\~№Z06.00506.005391809.\~Договір був\~підписаний Позичальником\~власноручно.\~Відповідно до\~п.\~1.7\~Кредитного договору\~банк надає\~Позичальнику кредит\~(грошові\~кошти на\~поточні потреби\~в сумі\~67\~000\~гривень,\~включаючи витрати\~на страховий\~платіж \~в сумі\~5\~812,79\~грн.,\~а Позивальник\~зобов`язується\~повернути його\~разом з\~процентними платежами. Свої зобов`язання кредитор виконав, надавши грошові кошти позичальникові. Одночасно з укладенням кредитного договору позичальник уклав з ПАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна страхування життя" договір добровільного страхування життя від 20.06.2019. Розмір страхового внеску за цим договором страхування становить 5 812,79 гривень. 16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Фактор) був укладений договір факторингу №16/11-23. Пунктом 5.4. договору факторингу №16/11-23 передбачено, що Фактор може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим Договором третім особам, які згідно із Законодавством мають на це право. Користуючись даним правом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Клієнт) 29.12.2023 уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» (Фактор) договір факторингу №29/12-23. Згідно п. 2.1. цього договору Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до Друкованого Реєстру Боржників до вказаного договору факторингу серед інших, до ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» перейшло і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Z06.00506.005391809 від 20.06.2019. Відповідно до Довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 16.11.2023 заборгованість Боржника/Позичальника становить: заборгованість за основним боргом в сумі 63 035,32 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 48 525,22 гривень, що разом становить 111 560,54 гривень. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги - 16.11.2023. ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 01.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 25 вересня 2024 року від представник відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій просив позовну заяву залишити без задоволення. Послався на те, що представником позивача до суду не надано відповідного рішення колегіального органу банку АТ «Ідея Банк», і відсутнє посилання на нього у договорі факторингу . Відсутні підтвердження направлення та отримання повідомлення про відступлення прав вимоги. Матеріали справи не містять друкованого реєстру боржників право вимоги до яких перейшло від ТОФ «ФК «Сонаті» до ТОВ «Санфорд капітал», відсутні акти приймання - передачі документації. Таким чином, позивачем не підтверджена передача прав вимоги від ТОФ «ФК «Сонаті» до ТОВ «Санфорд капітал». Також вважає, що представником позивача не обґрунтовані свої повноваження на надання правничої допомоги та стягнення цих витрат з відповідача , оскільки у реєстрі боржників від 09.04.2024 та акті приймання передачі послуг правничої допомоги прізвище відповідача відсутнє. 10\~жовтня 2024\~ року\~через систему\~«Електронний суд»\~ представником\~позивача \~до суду\~ надана\~відповідь на\~відзив,\~в якій\~він зазначає,\~ що\~представником відповідача\~пропущений строк\~на подачу\~відзиву на\~позовну \~заяву,\~і \~відповідач взагалі\~ не\~ обгрунтовує\~ поважність\~причин \~пропуску строку\~на подачу\~відзиву ,\~не просить\~суд поновити\~строки .\~Відступлення права\~вимоги за\~договором про\~споживчий кредит\~відбувається на\~підставі рішення\~колегіального органу\~банку і\~здійснюється відповідно\~до цивільного\~законодавства з\~урахуванням особливостей,\~встановлених Законом\~України «Про\~споживче кредитування»\~№ 1734-VIII,\~стаття 18»,\~яка не\~містить жодної\~вимоги щодо\~необхідності рішення\~колегіального органу\~банку для\~відступлення права\~вимоги на\~підставі договору. При укладенні\~договору від\~16.11.2023\~року сторонами\~було вчинено\~всі необхідні\~дії,\~які передують\~укладенню відповідного\~договору. Факт неповідомлення\~боржника про\~відступлення права\~вимоги новому\~кредитору за\~умови невиконання\~боржником грошового\~зобов`язання жодному\~з кредиторів,\~не є\~підставою для\~звільнення боржника\~від виконання\~зобов`язань. Відповідач не\~надав жодного\~належного та\~допустимого доказу\~на підтвердження\~факту не\~направлення ТОВ\~«ФК «Сонаті»\~на адресу\~ [PERSON] \~повідомлення про\~відступлення права\~вимоги. Представник відповідача [PERSON] у відзиві на позовну заяву не заперечує проти укладення кредитного договору між сторонами, проти отримання коштів на підставі кредитного договору та не заперечує проти існування заборгованості. Дана обставина фактично підтверджує наявність заборгованості та погодження Відповідача із сумою заборгованості. Позивачем свою чергу надані всі докази права вимоги до відповідача. 22 жовтня 2024 року до суду від відповідача надійшли письмові заперечення на відзив, в яких вона просила залишити позовні вимоги ТОВ «Санфорд капітал» без задоволення посилаючись на відсутність підтвердження передачі прав вимоги позивача за кредитним договором Z06.00506.005391809 від 20.06.2019 укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] . У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися. Суд , дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини , оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 20.06.2019 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Z 06.00506.005391809, відповідно до умов якого, відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпечення, повернення, строковості, платності були надані кредитні кошти в сумі 67 000,00 грн. Відповідно до п.п.1 .4, 1.6 кредитного договору, сторони погодили, що строк кредитування становить 36 місяців і датою повернення кредиту є 20.06.2022 року. Згідно із п. 1.3 кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, яка на день укладення договору становила 21,99% річних і в подальшому не змінювалась. Договір кредиту та страхування є змішаним і у розділі 2 містяться умови щодо страхування, відповідно до яких позичальник уклав з ПрАТ «СК «ПЗУ України Страхування життя» договір добровільного страхування життя. Вигодонабувачем за цим договором страхування є банк. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Акціонерне товариство «Ідея Банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, перерахував грошові кошти у розмірі 67 000 грн. , з яких також у рахунок суми кредиту сплатив на користь ПрАТ «Страхова компанія» «ПЗУ Україна Страхування життя» страховий платіж він імені позичальника в сумі 5 812,79 грн. 16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» (Клієнт) в особі Члена правління , Фінансово операційного директора Луценка О.В. ,який діє на підставі Рішення Наглядової ради № 879 від 26.10.2023 року та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Фактор) був укладений договір факторингу №16/11-23. Відповідно до Друкованого Реєстру Боржників , витяг якого надано позивачем , за вказаним договором факторингу серед інших, до ТОВ «ФК «Сонаті»» перейшло і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Z 06.00506.005391809 від 20.06.2019. Пунктом 5.4. договору факторингу №16/11-23 передбачено, що Фактор може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим Договором третім особам, які згідно із Законодавством мають на це право. Пунктом 6.7 договору факторингу вказано також, що, сторони підтверджують наступне: сторони належним чином виконали всі дії, які відповідно до Законодавства, установчих документів та внутрішніх актів є необхідними для укладання цього Договору та/або виконання своїх зобов`язань за ним, в тому числі, прийняті всі необхідні рішення узгодження органами управління Сторін, органами державної влади та будь-якими іншими особами; фізичні особи, які підписали цей Договір наділені достатніми для цього повноваженнями які не змінені, не обмежені та всі внутрішні процедури Сторін, необхідні для реалізації цих повноважень, виконані належним чином; відсутні будь-які інші обставини, які обмежують Сторони в укладенні та/ або виконанні цього Договору. 29.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» (Фактор) укладено договір факторингу №29/12-23. Згідно п. 2.1. цього договору Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до Друкованого Реєстру Боржників №1, витяг якого надано позивачем, за вказаним договором факторингу серед інших, до ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» перейшло і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Z 06.00506.005391809 від 20.06.2019. Статтею 18 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Кредитодавець, який відступив право вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучив колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості, зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучення колекторської компанії до врегулювання простроченої заборгованості повідомити споживача у спосіб, визначений частиною першою статті 25 цього Закону та передбачений договором про споживчий кредит, про такий факт та про передачу персональних даних споживача, а також надати інформацію про нового кредитора або колекторську компанію відповідно (найменування, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, місцезнаходження, інформацію для здійснення зв`язку - номер телефону, адресу, адресу електронної пошти). Зазначений обов`язок зберігається за новим кредитором у разі подальшого відступлення права вимоги за відповідним договором. Відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит допускається фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу. У разі якщо особа, яка не є фінансовою установою, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу, набуває право вимоги за договором про споживчий кредит у результаті правонаступництва або відповідно до закону, така особа не має права самостійно врегульовувати прострочену заборгованість та зобов`язана залучити до врегулювання простроченої заборгованості колекторську компанію. Зазначена вимога не поширюється на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. До нового кредитора переходять передбачені цим Законом зобов`язання кредитодавця, зокрема щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимоги щодо етичної поведінки). Новий кредитор не має права залучати колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості, якщо умовами договору про споживчий кредит, за яким набуто право вимоги, не передбачено таке право кредитодавця. Положення цієї статті застосовуються до всіх подальших відступлень права вимоги за договором про споживчий кредит, які здійснюються новим кредитором. Згідно із витягом з друкованого реєстру боржників №1 до договору факторингу №29/12-23 від 29.12.2023 року ТОВ «ФК «Сонаті» передав, а ТОВ «Санфорд Капітал» прийняв, на умовах визначених договором прав вимоги до [PERSON] . Відповідно до положень ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ст. 14 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до статті 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Суд зауважує, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому кредитору або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. З огляду на викладене, саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, на що посилається представник відповідача , не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Згідно ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Належних та допустимих доказів того, що АТ «Ідея Банк», ТОВ «ФК «Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал» в момент підписання договорів факторингу не було додержано вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України, матеріали справи не містять, та стороною відповідача не доведено. Враховуючи те, що позивачем під час укладання договору факторингу були дотримані вимоги цивільного законодавства щодо змісту та форми вчиненого правочину, воля була спрямована на реальне настання правових наслідків, що обумовлені договорами, суд вважає, що посилання представника відповідача на відсутність підтверджень переходу права вимоги ТОВ «Санфорд Капітал» є безпідставними та необґрунтованими. Твердження позивача про те, що оспорюваний правочин був укладений ТОВ «Санфорд Капітал» за межами правоздатності вказаної юридичної особи, за відсутності ліцензії на провадження діяльності з надання фінансових послуг , є необґрунтованими. Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг. Зокрема, у п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є наданим фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Згідно із п. 5 ч. 1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Положеннями ч. 2 ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит допускається фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу. У разі якщо особа, яка не є фінансовою установою, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу, набуває право вимоги за договором про споживчий кредит у результаті правонаступництва або відповідно до закону, така особа не має права самостійно врегульовувати прострочену заборгованість та зобов`язана залучити до врегулювання простроченої заборгованості колекторську компанію. Зазначена вимога не поширюється на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Закон України «Про споживче кредитування» надає фінансовій установі, яка має право здійснювати господарську діяльність із надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або факторингу. Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вбачається, що ТОВ «Санфорд Капітал» є зареєстрованою у встановленому законом юридичною особою, яка станом на дату укладення договору факторингу, вправі здійснювати, зокрема, діяльність з надання фінансових послуг, якими в даному випадку і є послуги з надання факторингу. ТОВ «Санфорд капітал» має ліцензію, на діяльність фінансової компанії із послуги / класу та ризику страхування «Факторинг» із 11.09.2020 року. Дана ліцензія була оновлена 26.03.2024 року із необмеженим строком дії ліцензії, що підтверджується відповідними відомостями з офіційного сайту НБУ. ТОВ «Санфорд капітал» вправі здійснювати факторингові операції та закон в цьому праві останніх не обмежує. Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, позивач вказує, що у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, заборгованість відповідача станом на 20.06.2022 становить: заборгованість за основним боргом в сумі 63 035,32 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 48 525,22 гривень, що разом складає 111 560,54 гривень. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати факт укладення договору чи розмір існуючої заборгованості. Враховуючи викладені вище норми та обставин справи, суд дійшов висновку про доведеність виникнення у позивача права вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № Z 06.00506.005391809 від 20.06.2019. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення із відповідача на користь ТОВ «Санфорд Капітал» заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Отже, оскільки позивач на виконання свого процесуального обов`язку надав належні та допустимі докази на підтвердження свої позиції, а також оцінюючи належність допустимість і достовірність кожного доказу окремо , а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності , враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову знайшли своє підтвердження при розгляді справи, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог . Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Так, представник позивача просить стягнути витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 7 200,00 грн. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. В даному випадку позивач підтверджує понесення ним витрат на професійну правничу допомогу підтверджуються наступними доказами, а саме: договором про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024; описом послуг та вартість таких від 01.04.2024; актом приймання - передачі послуг з правничої допомоги №2 від 10.06.2024; копією ордера про право на надання правничої (правової) допомоги. Посилання представника відповідача на відсутність прізвища [PERSON] в акті приймання - передачі послуг з правничої допомоги від 10.05.2024 року спростовується наданим до суду даними акту приймання - передачі послуг з правничої допомоги №2 від 10.06.2024 року . Представником відповідача клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу через їх неспівмірність складності справи не подавалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи, суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7200 грн. підлягає стягненню.

Outcome: approved