Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» про захист прав споживача та стягнення коштів. 08 жовтня 2024 року на адресу Святошинського районного суду м. Києва надійшла заява позивача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення у справі. В поданій заяві просив стягнути із відповідачів на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 гривень та витрати на відправлення документів у розмірі 358,97 гривень. У відповідності до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2024 року відкрито провадження за заявою та призначено її розгляд у судовому засіданні. 18 жовтня 2024 року від представника відповідача - Шкаленка Є.В. надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення. В поданих запереченнях представник відповідача вказав на неспіврозмірність заявлених до відшкодувань витрат з предметом позову, а також із сумою, яка підлягає стягненню. Наголосив на відсутності доказів надання правової допомоги. Вважає, що витрати на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами підлягає зменшенню до 25 гривень. Також зазначив про те, що поштові витрати на відправлення документів не входять до витрат пов`язаних з розглядом справи. Вказав, що позивачем не було разом з першою заявою по суті спору, а саме із позовною заявою, подано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, що є підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Зазначив також про те, що позивачем не було надано доказів про склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, що входить до предмета доказування у справі. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні заяви. 21 жовтня 2024 року від позивача до суду надійшла відповідь на заперечення, в яких [PERSON] висловив свою незгоду із твердженнями, викладеними представником відповідача у поданих запереченнях. Від позивача до початку судового розгляду надійшла заява про проведення судового засідання без його участі з врахуванням відповіді на заперечення. Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про що у матеріалах справи наявні відповідні докази. Про причини неявки суд не повідомили. У відповідності до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Зважаючи на те, що учасники справи у судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30 вересня 2024 року позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» про захист прав споживача та стягнення коштів - задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 50 грн. 00 коп. (п`ятдесят гривень 00 копійок), 3 % річних у розмірі 05 грн. 00 коп. (п`ять гривень 00 копійок), пеню у розмірі 36 грн. 39 коп. (тридцять шість гривень 39 копійок), інфляційні втрати у розмірі 23 грн. 78 коп. (двадцять три гривні 78 копійок). В іншій частині позовних вимог відмовлено. 08 жовтня 2024 року від позивача до Святошинського районного суду м. Києва засобами поштового зв`язку надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, яка у відповідності до штемпеля поштового відправлення була направлена на адресу суду 04 жовтня 2024 року. Зважаючи на викладене, строк для подачі заяви дотримано. Згідно з п. 3 ч. 1, 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. За положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивач скористався правом на подання заяви про ухвалення додаткового рішення, направивши до суду відповідну заяву, в якій просив стягнути із відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. Крім того, у позовній заяві (уточненій після залишення позовної заяви без руху) зазначено про те, позивач очікує понести витрати на правову допомогу у розмірі 2 500,00 гривень та заявлено про те, що позивач подасть докази витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. У заяві про зміну предмету позову, яка була задоволена ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08 липня 2024 року, позивачем було заявлено про стягнення витрат на правничу допомогу із відповідача у розмірі 5 000,00 гривень. Як вбачається з положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Конституція України у статті 59 гарантує кожному право на професійну правничу допомогу. У відповідності до ст. 131-2 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно з положеннями частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц (провадження № 61-19582св20), від 09 листопада 2021 року у справі № 759/14346/16 (провадження № 61-12783св21). У заяві про ухвалення додаткового рішення позивач просить суд покласти витрати, пов`язані із професійною правничою допомогою на загальну суму 6 000 грн. на відповідача. На обґрунтування вимог про стягнення витрат на професійно правничу допомогу суду було надано: договір про надання правової допомоги від 02 березня 2023 року, що укладений між адвокатом Мендриком Дмитром Олександровичем та [PERSON] щодо надання адвокатом правової допомоги клієнту у правовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР»; акт / звіт №1 приймання - передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 02 березня 2023 року по цивільній справі №759/4052/23 від 09 березня 2024 року акт / звіт №2 приймання - передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 02 березня 2023 року по цивільній справі №759/4052/23 від 11 липня 2024 року; акт / звіт №3 приймання - передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 02 березня 2023 року по цивільній справі №759/4052/23 від 30 вересня 2024 року; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН №5159, виданого на ім`я адвоката Мендрика Дмитра Олександровича. Крім того, суд враховує подані представником відповідача заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення. Суд звертає увагу на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2019 року у справі № 643/13728/16-ц (провадження № 61-436св18) в якій зазначено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial