Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

26 червня 2018р. [PERSON] звернулась до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] , третя особа на стороні відповідача без заявлення самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Старокостянтинівського районного нотаріального округу Голуб О.Є. про визнання недійсним заповіту [PERSON] , який складений на користь [PERSON] та посвідчений 27 серпня 2014 року приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Голуб О.Є. В обґрунтування позову посилалась на те, що [INFO] у віці 95 років помер її батько [PERSON] . 05 травня 2018 року вона звернулась до приватного нотаріуса Старокостянтинівського районного нотаріального округу Голуб О.Є. та подала заяву про прийняття спадщини і отримала копію витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 10 січня 2018 року №50511299. Зі слів нотаріуса їй стало відомо про те, що спадкодавець за життя склав заповіт на її рідну сестру [PERSON] , за заявою якої і заведена спадкова справа. Позивач вказує, що її батько [PERSON] з 2009 року був хворий на хворобу Альцгеймера (синильна деменція), а тому підписуючи заповіт, він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, він був слабкий, не впізнавав людей, не пам`ятав певні обставини, що свідчить про те, що спадкодавець, підписуючи 27 серпня 2014 року заповіт, не усвідомлював, що саме він вчиняє, не керував своїми діями. Також позивач вважає що волевиявлення спадкодавця як заповідача свого майна на користь [PERSON] не було вільним і не відповідало його внутрішній волі, оскільки складений приватним нотаріусом текст заповіту в друкованому вигляді не міг робитися зі слів спадкодавця, а, вважає, що робився зі слів спадкоємця [PERSON] на її прохання, що ставить під сумнів відповідність внутрішньої волі спадкодавця на вчинення заповіту на все майно в користь [PERSON] , а не залишення його в попередній редакції 2008 року. Позивач стверджує, що, складений заповіт від імені [PERSON] є таким, що вчинений особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його внутрішній волі, а відтак згідно з ч.3 ст.203, ч.1 ст.225 ЦК України заповіт від 27.08.2014 року слід визнати недійсним. Крім цього, заповіт складений 27.08.2014 року [PERSON] є нікчемним в силу ст.1257 ЦК України, оскільки приватним нотаріусом при його посвідченні не було дотримано вимоги ст.1248 ЦК України, а відтак слід застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину заповіту від 27.08.2014 року. 07 листопада 2018 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області за клопотанням представника позивача було призначено у справі посмертну судово-психіатричну експертизу та зупинено провадження у справі. 05 березня 2019р. ухвалою суду поновлено провадження у справі у зв`язку з клопотанням експерта про надання додаткової медичної документації. 31 липня 2019 року ухвалою суду зупинено провадження у справі у зв`язку з призначенням у справі посмертної судово-психіатричної експертизи. 08 грудня 2019р. ухвалою суду поновлено провадження у справі у зв`язку з клопотанням експерта про додаткових матеріалів для проведення експертизи. 15 березня 2021р. ухвалою суду зупинено провадження у справі у зв`язку з призначенням посмертної судово-психіатричної експертизи. 26 липня 2021р. ухвалою суду поновлено провадження у справі у зв`язку з клопотанням експерта про додаткових матеріалів для проведення експертизи. 15 вересня 2021р. ухвалою суду зупинено провадження у справі у зв`язку з призначенням посмертної судово-психіатричної експертизи. В судовому засіданні представник позивача адвокат Кедрун Л.С. позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з вищенаведених підстав. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Грицай Л.М. заперечив проти задоволення позову, посилаючись на його не обґрунтованість та недоведеність. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Так, положеннями ст.1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті та згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до роз`яснень, даних в п.17, п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. право на пред`явлення позову про недійсність заповіту виникає лише після смерті заповідача. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема, недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою (крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. Заповіт, складений особою до визнання її недієздатною, не може бути змінено чи скасовано її опікуном. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу (стаття 145 ЦПК) . Недійсність окремого розпорядження, що міститься в заповіті, може бути підставою для визнання недійсним заповіту лише в цій частині. Судом встановлено, що 27 серпня 2014 року приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Голуб О.Є. посвідчено заповіт [PERSON] на користь [PERSON] , зареєстрований в реєстрі за №1192. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтв про його смерть серія [NUMBER] від 14 квітня 2018 року (повторно). Як вбачається з даних спадкової справи №2/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] , [PERSON] 10.01.2018р. звернулась до приватного нотаріуса Старокостянтинівського районного нотаріального округу Голуб О.Є. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] на підставі заповіту від 27 серпня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №1192. Згідно зі змісту ст.202 ЦК України заповіт відноситься до односторонніх правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Разом з тим, Цивільним кодексом України не передбачено скасування заповіту, а передбачено можливість оскаржити заповіт у суді (ст.1256 ЦК України). Право на пред`явлення позову про недійсність заповіту виникає лише після смерті заповідача. Згідно з ч. 1 ст. 1257 ЦКУ нікчемним є заповіт, складений особою, яка не мала права на це майно, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (ст. ст.1247,1248 ЦК України). До нікчемних заповітів відносяться: заповіти, складені фізичною особою, яка не має повної цивільної дієздатності; вчинені через представника; посвідчені уповноваженою особою, але з порушенням вимог, встановлених законом; посвідчені не уповноваженою на це особою; секретні заповіти, посвідчені нотаріусом з порушенням вимог, встановлених законом (ст.1249 ЦК України); посвідчені за відсутності свідків у випадках, коли їх присутність є обов`язковою (ст.1253 ЦК України); заповіт, який відчужувач склав щодо майна, вказаного у спадковому договорі (ст.1307 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, позивачем ні в позовній заяві ні в суді не надано належних та допустимих доказів, які б давали законні підстави для визнання недійсним заповіту [PERSON] від 27 серпня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №1192, з підстав, що останній через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не міг керувати ними на момент складання заповіту. Так, за клопотанням представник позивача 07 листопада 2018 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області було призначено у справі посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено Українському науково-дослідному інституту, соціальної і судової психіатрії та наркології МОЗ України щодо стану психічного здоров`я [PERSON] під час складання оспорюваного заповіту. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №793 ДУ «Інституту психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків СМОЗ України» від 14.12.2022р., що надійшов до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області 10.07.2024р., виходячи з наявних даних визначити психічний стан [PERSON] та вирішити питання щодо його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент складання заповіту 27 серпня 2014 року не є можливим. Натомість судом встановлено, що заповіт, складений [PERSON] на користь [PERSON] та посвідчений 27 серпня 2014 року приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Голуб О.Є., відповідає вимогам закону, посвідчений за адресою місцезнаходження приміщення, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, при посвідченні заповіту приватний нотаріус діяла відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат» та «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012р. №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012р. за №282/20595. За таких обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають оскільки є безпідставними та не доведені у суді. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed