Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що він є сином [PERSON] . Зазначає, що на даний час він є студентом денної форми навчання у Чернівецькому навчально-науковому юридичному інституті Національного університету «Одеська юридична академія». На підставі вищевикладеного, просив суд стягнути з [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~іпн.\~ [NUMBER] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , іпн. [NUMBER] , у розмірі 1/4 частки від усіх доходів [PERSON] , щомісячно, починаючи з дати звернення з позовом і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення [PERSON] , [INFO] , двадцяти трьох років. Позивач в судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява, в якій просить суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідач не з`явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи, а саме розміщення оголошення на офіційному сайті суду про виклик останнього у судове засідання. Про причини неявки суд не повідомив. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] (а.с.9). Відповідно до копії довідки №220/24 від 24.07.2024 року [PERSON] є студентом 2-го курсу денної форми навчання у Чернівецькому навчально-науковому юридичному інституті Національного університету «Одеська юридична академія». (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні\~дочка,\~син продовжують\~навчання і\~у зв`язку\~з цим\~потребують матеріальної\~допомоги,\~батьки зобов`язані\~утримувати їх\~до досягнення\~двадцяти трьох\~років за\~умови,\~що вони\~можуть надавати\~матеріальну допомогу Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягненні аліментів» від 15.05.2006 року №3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи зазначені вище вимоги Закону, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд,

Outcome: approved