Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

У квітні 2024 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за \~кредитним договором № 7964115 в розмірі 32 000 грн. та судовий збір в розмірі 2 684 грн. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 07.01.2023 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» (надалі - TOB «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», Первісний кредитор) та [PERSON] було укладено Договір позики № 7964115 (надалі - Кредитний договір, Договір) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». TOB «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» 07.01.2023 року направило відповідачу, пропозицію (оферту) укласти Договір позики № 7964115 після заповнення ним відповідної електронної заявки на отримання фінансового кредиту на сайті Первісного кредитора в мережі Інтернет, що знаходиться за адресою https://clickcredit.ua/ru.\~07.01.2023\~року [PERSON] \~прийняв (акцепт)\~пропозицію (оферту) щодо укладання Договору № 7964115, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони TOB «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор ICEkTI94f1, котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 07.01.2023 року між TOB «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики № 7964115 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 11.07.2023 року між TOB «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» ТОВ «Росвен Інвест\~Україна надалі - Позивач, Новий кредитор) було укладено договір факторингу № 01.02-36/23, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплатити Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні Договору факторингу у порядку та строки встановлені Договором факторингу. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу № 01.02-36/23 від 11.07.2023 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складала: 32 000 грн. Позичальник на користь нового кредитора жодних платежів станом на дату подання позовної заяви не здійснював, тому станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором № 7964115 від 07.01.2023 року становить 32 000 грн., яка складається з\~заборгованості по тілу кредиту у розмірі 8 000 грн. та \~заборгованості по відсотках у розмірі 24\~000 грн.,\~яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 5 червня 2024 року справу прийнято до свого провадження від Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська та призначено\~розгляд справи\~в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 05.06.2024 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. Відповідач у встановлений судом строк не надав суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними матеріалами. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що 07.01.2023 року ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» уклало з [PERSON] договір позики № 7964115. Відповідно до договору ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 8 000 грн. зі строком користування коштами протягом 30 днів, який в свою чергу зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 37,21 % за день за перший день користування позикою, з другого дня користування позикою до дати повернення позики - 2,50% за день. Додатком №1 до вказаного вище договору позики № 7964115 від 07.01.2023 року встановлено період кредиту з 07.01.2023 року по 06.02.2023 року та погоджено Графік платежів та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача у розмірі 8 000 грн., та процентну ставку за договором про споживчий кредит у розмірі 3\~000 грн. (а.с. 12). TOB «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» 07.01.2023 року направило відповідачу, пропозицію (оферту) укласти Договір позики №7964115 після заповнення ним відповідної електронної заявки на отримання фінансового кредиту на сайті Первісного кредитора в мережі Інтернет, що знаходиться за адресою https://clickcredit.ua/ru. 07.01.2023 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладання Договору № 7964115, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони TOB «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор ICEkTI94f1, котрий боржником було введено/відправлено. 11.07.2023 року між TOB «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» ТОВ «Росвен Інвест\~Україна надалі - Позивач, Новий кредитор) було укладено договір факторингу № 01.02-36/23, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплатити Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні Договору факторингу у порядку та строки встановлені Договором факторингу. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу № 01.02-36/23 від 11.07.2023 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складала: 32 000 грн. Згідно розрахунку за Договором позики № 7964115 від 07.01.2023 року станом на 04.12.2023 року заборгованість становить 32 000 грн., з яких: 8 000 грн. сума заборгованості за тілом кредиту та 24 000 грн. сума заборгованості за відсотками. Статтею 526 ЦК України,\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України,\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2\~ст. 1050 ЦК України,\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1\~ст. 1055 ЦК України,\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з ч. 2\~ст. 207 ЦК України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 6 Закону України\~Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг\~№2664-III договір про надання фінансових послуг, якщо інше не передбачено законом, повинен містити підписи сторін. Відповідно до\~ст. 12 Закону "Про електронну комерцію",\~якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання в тому числі "електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (абз. 3 ч. 1 ст. 12). У свою чергу згідно з визначенням одноразового ідентифікатора, наведеного у п. 6 ч. 1\~ст.3 Закону України "Про електронну комерцію",\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Саме у такий спосіб було підписано кредитний договір № 7964115 від 07.01.2023 року. Крім того, згідно пункту 1 частини 1\~статті 512 ЦК України,\~кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті\~514 ЦК України,\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 516 ЦК України,\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною другою\~статті 517 ЦК України,\~передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконав, у передбачений в договорі строк кошти (суму кредиту) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми кредиту у розмірі 8 000 грн. Доказів повернення відповідачем коштів, отриманих у кредит, матеріали справи не містять. Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту по вказаному договору становить 8 000 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до\~ст.\~1050 ЦК України,\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Тобто, за змістом\~ст. 1048 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, частинами 1-3\~ст. 1056-1 ЦК України\~передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно з частиною першою\~статті 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050\~ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 року по справі №202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050\~ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625\~ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, позивачем нараховані проценти за користування кредитом починаючи з дня його видачі 07.01.2023\~року по\~04.12.2023\~року включно, з яких до 04.12.2023 року включно проценти нараховані у розмірі 37,21 % за день за перший день користування позикою, з другого дня користування позикою до дати повернення позики - 2,50% за день. Позивач просив стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. При цьому позивач не заявив до відповідач вимоги про стягнення процентів, які передбачені частиною другою\~статті 625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, щодо розміру заборгованості за відсотками суд зазначає наступне. За умовами п. 2.1.\~договору позики № 7964115 від 07.01.2023 року\~строк кредиту 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Умови та порядок пролонгації строку кредиту встановлені п. 6 Договору. Так, виходячи Договору позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладання додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Аналізуючи наведені умови договору щодо строку, на який видається кредит, порядку нарахування процентів, суд приходить до висновку, що у договорі відсутні чіткі і зрозумілі для споживача умови про право кредитодавця нараховувати проценти за фактичне правомірне користування коштами після\~закінчення строку дії договору. В матеріалах справи відсутні будь-які докази про належне повідомлення відповідача про настання таких подій, як автопролонгація Договору, тобто про новий строк користування кредитом та розмір процентної ставки за користування кредитом. Отже, слід виходити з того, що сторони не узгодили належним чином відповідальність за прострочення грошового зобов`язання відповідно до ст.\~625\~ЦК України у виді сплати процентів за неправомірне користування кредитом. Згідно п. 2.1 Договору позики надається строком на 30 (тридцять) днів з моменту зарахування на банківський рахунок. Відтак з закінченням 30-ти днів, з дня укладення цього Договору у кредитора припинилося право нараховувати передбачені договором позики проценти та інших платежів за цим договором. Доказів, що сторони продовжили строк Договору позивач не надав, і матеріали справи таких відомостей не містять. Тому, заявлена ТОВ «Росвен Інвест Україна» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками понад передбачений за кредитним договором № 7964115 від 07.01.2023 року строк, є безпідставною та не підлягає до задоволення. З урахуванням викладеного, а саме що розмір заборгованості, у тому числі й процентів, було сторонами погоджено 07.01.2023 року у розмірі 3\~000 грн., суд вважає що вимоги про\~стягнення процентів підлягають задоволенню частково у розмірі 3\~000 грн., згідно графіку платежів. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України,\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики №7964115 від 07.01.2023 року, у розмірі\~11 000 грн., з яких: 8 000 грн. - тіло кредиту, 3\~000 грн. - нараховані проценти. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2\~684 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial