Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 501412206 у розмірі 32 360, 24 грн. та сплачений судовий збір. Свої вимоги мотивує тим, що 24.12.2021 [PERSON] уклав з АТ «Альфа Банк» угоду про надання споживчого кредиту № 501412206. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання Позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за Кредитним договором, яка становить 32 360,24 грн. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим АТ «Сенс Банк» звернулось до суду. Ухвалою судді Богодухівського районного суду\~\~Харківської області від 01 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заходи забезпечення позову та доказів не вживались. Інші процесуальні дії у справі не проводились. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток. Крім того, про місце, дату та час слухання справи відповідач повідомлений належним чином, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав. З урахуванням одночасного існування умов, передбачених ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, доходить таких висновків. Судом встановлено, що 24.12.2021 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] шляхом акцептування оферти укладено угоду про надання споживчого кредиту № 501412206, за умовами якого банк відкрив відповідачу кредитну лінію із лімітом 230000,00 грн., з фіксованою процентною ставкою 23,99 % річних, строком на 48 місяців /а.с.6 на звороті, 7-9/. Крім того, згідно з умовами Договору, під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та Договором. За ці послуги встановлюється комісійна винагорода, а саме: а) за надання кредиту 0,00% від суми кредиту, зазначеної в цьому Акцепті на укладення Угоди без ПДВ; б) за обслуговування (управління) кредиту 2,85 % від суми кредиту, зазначеної в цьому Акцепті без ПДВ. Також, відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту, у якому міститься інформація, зокрема, щодо: реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту; порядку повернення кредиту; наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит /а.с.6/. Факт переказу коштів [PERSON] АТ «Сенс Банк» підтверджується меморіальним ордером № 805030116 від 24.12.2021 /а.с.14/. Згідно з витягом з державного реєстру банків, АТ «Альфа-Банк» змінило назву на АТ «Сенс Банк» /а.с.23/. За змістом статей\~626,628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідач зі свого боку не виконав умови кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 28.02.2023 виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 32\~360, 24 грн., з яких 20\~535, 53 грн. заборгованість за кредитом, 4\~497, 16 грн. заборгованість по відсотках, 7\~327, 55 грн. - заборгованість по комісії за обслуговування кредиту /а.с.13/. Згідно з розрахунком заборгованості та виписками по рахунку, відповідачем за період з 24.12.2021 по 28.02.2023 було погашено заборгованість за тілом кредиту у розмірі 2464, 47 грн. Залишок заборгованості за тілом кредиту станом на 28.02.2024 становить 20\~535, 53 грн. Щодо стягнення позивачем процентів, суд зазначає про таке. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Суд зазначає, що відповідно до розрахунку заборгованості, позивач нарахував проценти за користування кредитом в межах строку кредитування, отже суд вважає, що позивачем правомірно нараховані відсотки за користування кредитом. Щодо стягнення комісії за обслуговування кредиту, суд зазначає про таке. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частини першої, другої та п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. За пунктом 4 частини 1 статті 1\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною 2 статті 8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже,\~ Закон\~України «Про\~споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини 1 статті 1 та частини 2 статті 8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» Правління Національного\~банку України\~постановою від\~08\~червня 2017\~року №\~49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Пунктом 5 Правил про споживчий кредит передбачено, що банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України\~«Про споживче\~кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України\~«Про споживче\~кредитування»\~розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Частиною 1 статті 11\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» передбачено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною 5 статті 12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України\~«Про споживче\~кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частиною 1 та частиною 2 статті 11, частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 461/2857/20. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частиною 1 та частиною 2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частини 1 та частини 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». З матеріалів справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються [PERSON] та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення договору та вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частини 1 та частини 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23. Враховуючи зазначене вище, суд доходить висновку, що позивачем за період з 24.12.2021 по 28.02.2023 неправомірно нараховано позичальнику заборгованість за обслуговування кредиту у розмірі 7 327,55 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості, а також виписки по рахунку, відповідачем було сплачено комісію у загальному розмірі 1 966,50 грн., яка підлягає відніманню із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20\~535, 53 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 4\~497,16 грн. Таким чином стягненню з відповідача [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» підлягає заборгованість за кредитним договором у розмірі 23\~066,19 грн. (20\~535, 53 грн. (заборгованість за тілом кредиту) + 4\~497, 16 грн. (відсотки за користування кредитом) - 1 966,50 грн. (сума комісії, погашена позичальником). Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи, що позов задоволено частково, а саме на 71 % (23\~066,19 грн. х 100% / 32\~360, 24 грн.), а позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2\~149, 88 грн.

Outcome: partial