Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

представник позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно зі співвідповідачів на користь позивача заборгованість по оплаті за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 36\~141,94 гривня. В обґрунтування позову зазначила, що співвідповідачі є споживачами послуг, які Концерн «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» надає у квартиру [ADDRESS] . Заборгованість співвідповідачів за період з 01.10.2014 до 31.10.2021 за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання складає 36\~141,94 гривня. Співвідповідач [PERSON] відзив на позов не подав. 16.10.2024 подав заяву про застосування строку позовної давності. Співвідповідачка [PERSON] відзив на позов не подала. Ухвалою від 15.06.2022 відкрите провадження у справі, розгляд справи призначений у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Заочним рішенням від 07.07.2022 позов задоволений частково, стягнуто з [PERSON] на користь Концерну «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 36\~141,94 гривня, у задоволенні позову в іншій частині відмовлено, стягнутий з [PERSON] на користь Концерну «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» судовий збір судовий збір у сумі 2\~481 гривня. Ухвалою про перегляд заочного рішення від 26.09.2024 задоволене клопотання співвідповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення, скасовано заочне рішення від 07.07.2022, призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився. В позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності. Співвідповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. В заяві про застосування позовної давності просив розглянути справу без його участі. Заяву підтримав. Співвідповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Причини неявки суду не повідомила. Заяву про розгляд справи без її участі не подала. Оскільки всі учасники справи не з`явились у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частиною другою статті 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Інформаційної довідки з ДРРП № 300048248 від 17.02.2022 співвідповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Співвідповідач [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , а співвідповідачка [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя від 14.06.2022. За комунальною квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] закріплені два особові рахунки № [NUMBER] та [NUMBER] . Власниками (квартиронаймачами) вказаною квартири є співвідповідачі [PERSON] та [PERSON] . Заборгованість за особовим рахунком № [NUMBER] , споживачем за яким є співвідповідач [PERSON] , за період з 01.10.2014 до 31.10.2021 становить 36\~141,94 гривня. Вказані обставини підтверджуються довідкою щодо заборгованості за надані послуги опалення та централізованого постачання гарячої води та розрахунком суми позову. Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини першої статті 16 Закону України від 24.06.2004 № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 1875-IV), який діяв до 30.04.2019, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до статті 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Згідно з частиною першою статті 12 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 2189-VIII), який діє з 01.05.2019, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. У статті 1 Закону № 1875-IV зазначено, що для цілей цього закону власником є фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку, а споживачем - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Аналогічні норми містить стаття 1 Закону № 2189-VIII. Відповідно до пункту 22 статті 1 Закону України від 12.05.1991 № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі Закон № 1023-XII) споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно зі статтею 13 Закону № 1875-IV, статтею 5 Закону № 2189-VIII, позивач надавав послуги, що за своїм функціональним призначенням є комунальними послугами, а саме - надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до статей 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що зазначено у статті 509 ЦК України Частиною четвертою статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд встановив, що на підставі вищевказаних норм права між позивачем та співвідповідачем [PERSON] встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] , за яким проводились нарахування. Висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховний Суд України по справі № 6-59цс13 від 30.10.2013 року, відповідно до якої відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частин першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суду не надані належні, допустимі та достатні докази того, що співвідповідачка [PERSON] є співвласницею спірної квартири, її наймачем, проживає у вказаній квартирі або уклала з позивачем договір про надання послуг. Таким чином позивачем не доведено, що співвідповідачка [PERSON] споживала надані ним комунальні послуги, у зв`язку з чим у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості зі співвідповідачки необхідно відмовити. Свої зобов`язання щодо надання комунальних послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання співвідповідачу [PERSON] позивач виконав у повному обсязі, що не було спростовано співвідповідачами. Співвідповідач [PERSON] , у свою чергу, порушив свої зобов`язання та своєчасно не вносив оплату за спожиті комунальні послуги, у зв`язку з чим з 01.10.2014 до 31.10.2021 має заборгованість в сумі 36\~141,94 гривня. Проте співвідповідачем [PERSON] заявлено про застосування позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд встановив, що з даним позовом позивач звернувся до суду 14.06.2022, у зв`язку з чим позовна давність спливла за вимогами за період з 01.10.2014 до 13.06.2019. Проте відповідно до пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Закон України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнений пунктом 12, набрав чинності 02.04.2020. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин. Дію карантину, встановленого зазначеною постановою, неодноразово продовжувався та був відмінений з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651. Таким чином станом на 14.06.2022 спливла позовна давність за вимогами за період з 01.01.2014 до 01.04.2017, а за вимогами з 02.04.2017 до 28.02.2022 її строк продовжився. Згідно з розрахунком суми позову за період з 01.01.2014 до 31.03.2022 позивачем Концерном «МТМ» були надані співвідповідачу [PERSON] послуги - в сумі 5\~816,03 гривень за опалення та 290,30 гривень за ГВП. Також за квітень 2017 року позивачем нарахована [PERSON] заборгованість в сумі 253,73 гривні за ГВП, а отже вартість наданих позивачем послуг 01.04.2017 становить 8,46 гривень (253,73:30). Вказані нарахування, які знаходяться за межами позовної давності, необхідно вирахувати із загальної заборгованості. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути зі співвідповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 30\~027,15 гривень (36\~141,94 5\~816,03 - 290,30 - 8,46). Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином зі співвідповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2\~061,24 гривня (2\~481 гривня (судовий збір)*(30\~027,15 гривень (задоволена частина позову)*100%:36\~141,94\~гривня (ціна позову)).

Outcome: partial