Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс» (далі ТОВ «ФК «Еліт Фінанс») звернулось до Харківського районного суду Харківської області із позовною заявою до [PERSON] (далі [PERSON] ), в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 35 006,27 гривень, судовий збір, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7100 (сім тисяч сто) гривень. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог зазначає, що 18.06.2020 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної катки та відкриття відновлювальної лінії. Мета Кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200\~000,00 грн. Процентна ставка 39,99% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50,00 грн. АТ «Альфа-Банк» прийняв пропозицію відповідача на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладання зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, яка діяла на чай його підписання. Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачу та він погодився з ним, підписуючи угоду. Вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами зазначеному в цьому документі, що додані до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. АТ «Альфа-Банк» належним чином виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредит. Натомість [PERSON] своїх зобов`язань за договором не виконала, у зв`язку з чим станом 20.12.2021 за нею виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 35006,27 грн. 20.12.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу, на підставі якого АТ «Альфа-Банк» відступило, а ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором до відповідача. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27.05.2024 відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги задовольнити, у разі неявки в судове засідання відповідача ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] своїми процесуальними правами не скористалась, у судове засідання повторно не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, повідомлена належним чином. Крім того, відповідач повідомлялась про час та місце проведення судового засідання шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті суду. Враховуючи, що судове засідання неодноразово відкладалось, відповідач не виявила наміру скористатись своїми процесуальними правами, в судові засідання не з`являлася, відзив на позовну заяву не надала, беручи до уваги, що судом вичерпано всі можливі способи щодо повідомлення особи про час та місце розгляду справи, а також те, що судом явка відповідача обов`язковою не визнавалась, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд за наявними в матеріалах справи доказами. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. 18.06.2020 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено договір № 631406186, що підтверджується: офертою на укладання угоди про надання кредиту, паспортом споживчого кредиту, графіком платежів. В оферті на укладання угоди про укладання угоди про надання кредиту зазначено умови надання споживчого кредиту: тип кредиту: «кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії», максимальна сума кредиту складає 200\~000,00 грн, сума доступного кредиту на момент складання оферти 21\~250,00 грн, процентна ставка 39,99 % річних. 20.12.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу № 4, на підставі якого АТ «Альфа-Банк» відступило, а ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором до відповідачки. Згідно до характеристики права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами до договору факторингу № 4 від 20.12.2021 ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 35006,27 грн, ця сума заборгованості також підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом. Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином відповідно до умов договору не виконувала. Внаслідок порушення договірних зобов`язань у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, яка згідно розрахунку заборгованості станом на 20.12.2021 утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 35006,27 грн. Статтею 525\~Цивільного\~кодексу України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно зі ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).\~Статтею 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно зі\~ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У порушення зазначених норм законодавства та умов Договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ч. 1\~ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно ч. 2 ст.\~1054\~та ч. 2 ст.\~1050 Цивільного кодексу України\~наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за Кредитним договором відповідач станом на 20.12.2021 має заборгованість у розмірі 35006,27 грн. За правилами\~ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На час розгляду справи судом відповідачкою не надано даних, які б свідчили про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. З огляду на вищевказане, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 631406186 від 18.06.2020, яка згідно розрахунку заборгованості станом на 20.12.2021 складає 35006,27 грн. Тобто, з урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення суми заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання за вимогами про стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд зазначає про таке. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 1 та 2 ст.141ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою\~статті 141\~ЦПК\~України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При зверненні до суду з цим позовом Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» сплачено 3028,00 грн судового збору за подання позову, що підтверджується платіжною інструкцією від 15.04.2024. Беручи до уваги, що позов задоволено повністю, витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7100,00 грн до матеріалів справи надано копії наступних документів: договір про надання юридичних послуг № 05/10-23 від 05.10.2023; акт № 1 приймання-передачі наданих послуг від 07.03.2024, платіжну інструкцію № 1141 від 07.03.2024 про сплату 7100,00 грн згідно договору № 05/10-23 про надання юридичних послуг від 05.10.2023. На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що позов задоволено повністю, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 7100,00 грн.

Outcome: approved