Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до\~\~ [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що йому\~\~на праві власності належить квартира [ADDRESS] , в якій крім нього зареєстрований відповідач по справі, який з 15.12.1990 року не проживає за місцем реєстрації та матеріальної\~\~допомоги на утримання та обслуговування квартири не надає. Факт реєстрації відповідача порушує його право на вільне розпорядження і користування майном. У зв`язку з цим просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме : квартирою [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечили. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся\~\~у встановленому законом порядку. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав, а тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до\~ст. 280 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору дарування від 02.04.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу за Р.№ 1522 належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією будинкової книги від 20.09.2023 року (а.с.6,7-9). Відповідач [PERSON] , [INFO] зареєстрований, але фактично не проживає\~\~за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями підрозділу УДМС України у Волинській області (а.с.13). Згідно\~ст.405 ЦК України\~при відсутності члена сім`ї власника житла без поважних причин понад один рік, він втрачає право на користування цим житлом та у відповідності до\~ст.72 ЖК України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до\~ст. 71 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. В судовому засіданні встановлено, що відповідач\~\~фактично за місцем реєстрації не проживає з 15 грудня 1990 року, вказаним житлом не користується, витрати по оплаті комунальних послуг не несе, участі в утриманні житла не бере, з реєстрації в добровільному порядку не знімається, що позбавляє позивача права повноцінно розпоряджатися своїм майном. Відповідно до ч. 2\~ст. 107 ЖК України\~член сім`ї, який вибув на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Як зазначено в п.11 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», відповідно до\~ст.107 ЖК України\~наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 150 ЖК України\~передбачене право громадян, які мають у приватній власності будинок (частину) будинку, квартиру, користуватись ним (нею) для особистого проживання членів їх сімей і право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд, дарувати, продавати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до\~ст.391 ЦК України\~власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказані норми передбачають усунення будь-яких порушень права власності. Позивач просив захистити його право, як власника будинку, шляхом визнання відповідача особою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Аналізуючи зібрані у справі письмові докази в їх сукупності, встановлено, що відповідач\~\~не проживає у вказаному житловому будинку понад встановлений законом строк збереження права користування житлом, доказів поважності причин не проживання чи створення їм перешкод у користуванні житлом суду не надано. Відтак, суд дійшов висновку про необхідність визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved