Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що вона [PERSON] з 16.05.2023 року перебуває в шлюбі з [PERSON] , який був зареєстрований Миргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №167. Від даного шлюбу спільних дітей не мають. Вказала, що спільне життя не склалося у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння та довіри, втрати почуття любові та поваги з січня 2024 спільне господарство не ведеться. Позивач просить розірвати шлюб, стягнути з відповідача судові витрати, зміни прізвище після розірвання шлюбу на дошлюбне. Ухвалою суду від 22 липня 2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Позивач в судове засідання не з`явилася, в позовні заяві просила справу розглянути за її відсутності, свій позов підтримала, просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] » (а.с.2, 20). Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення, справу просив розглянути за його відсутності (а.с.29). За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що з 16 травня 2023 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтвом про шлюб [NUMBER] виданого 16.05.2023 року (а.с.10). Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння та довіри, втрати почуття любові та поваги з січня 2024 спільне господарство не ведеться.. Згідно з ч.1ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що фактичні сімейні відносини між подружжям припинені, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому шлюб підлягає розірванню. \~Згідно\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. З огляду на те, що позивач просила змінити своє прізвище на дошлюбне, в рішенні суду має бути зазначено про вибір заявником прізвища після розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями\~статті 142 ЦПК України\~передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч.1\~ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч.3\~ст.7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, при подачі позову до суду [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн., а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, наявні підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору. На підставі ст. ст.110,112,113 СК України ,

Outcome: approved