Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Устимчук М.В., з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору : Товарна біржа «Центральна Одеська біржа», в якій просила визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1704 укладений 25 жовтня 1996 року на Товарній біржі «Центральна Одеська біржа» між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] щодо квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (п`ятдесят три), зареєстрований в реєстрову книгу 52 стр.173 кн 164пр - дійсним. Крім того, просила визначити, що частки [PERSON] (яка померла [INFO] ), [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ) у праві спільної часткової власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (п`ятдесят три ) є рівними, та яка була придбана згідно договору на Товарній біржі «Центральна Одеська біржа» укладеного між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] складають по 1/2 частки за кожним. Позов мотивується тим, що 25 жовтня 1996 року на Товарній біржі «Центральна Одеська біржа» між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1704 щодо квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (п`ятдесят три), зареєстрований в реєстрову книгу 52 стр.173 кн 164пр. [INFO] [PERSON] померла. Посилаючись на\~те,\~що \~позивач на\~теперішній час\~ не\~може реалізувати своє право власності на квартиру, а також оформити спадщину після смерті матері,\~ поскільки договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений, позивач звернулася з вказаною позовною заявою. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Устимчук М.В. не з`явилися, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи: Товарної біржі «Центральна Одеська біржа» не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення. \~Відповідно до положень ч. 1 ст.\~223\~ЦПК\~України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Оскільки відповідач з поясненнями чи запереченнями (відзивом на позов) щодо позовних вимог до суду не зверталася, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до положень ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, дійшов наступного: 25 жовтня 1996 року на Товарній біржі «Центральна Одеська біржа» між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1704 щодо квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (п`ятдесят три), зареєстрований в реєстрову книгу 52 стр.173 кн 164пр. ( 9-11). Вказана нерухомість належала продавцю на підставі свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] , виданого УЖКХ Одеського виконкому 22.10.1996 року, зареєстрованого в МБТІ м. Одеси 24.10.1996 року під № 52 стор 172 кн №164 пр. Квартира за адресою: [ADDRESS] (п`ятдесят три), була продана за 3\~020,00 гривень. В п.9 Договору зазначено, що відповідно до ст. 227 ЦК України даний договір підлягає реєстрації в МБТІ м. Одеси на ім`я [PERSON] , [PERSON] . Крім того, у договорі зазначено, що він подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Договір був зареєстрований 13 листопада 1996 року в ОМБТІ та РОН за реєстровим номером 52, у реєстровій книзі 173пр на кн164 пр. Зміна прізвища позивача з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується наступними доказами : свідоцтвом про народження, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ( а.с.12, 18-19, 20, 21). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] ( а.с.13). Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа, що підтверджується Витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі ( а.с.22). Враховуючи те, що правовідносини між сторонами виникли під час дії Цивільного кодексу України 1963 року, тому мають регулюватися саме його нормами. Відповідно до ст. 153 ЦК Української РСР 1963 року, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» № 1957 XII від 10 грудня 1991 року в редакції, яка діяла на час укладення договору купівлі продажу в 1995 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом встановлено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемним є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядаю справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно був укладений договір купівлі продажу квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] (п`ятдесят три), та всі істотні умови даного договору сторонами були виконані. При вчиненні правочину дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі продажу квартири, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволенній чинним законодавством України. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги правомірні, підтверджені нормами ст. 47 ч.2 ЦК України в редакції 1963 року, що регулювала дані правовідносини на час укладення договору купівлі продажу і підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ч.1\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.3\~ст.334 ЦК України\~право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору не посвідченого нотаріально дійсним. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожному доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. \~У зв`язку з тим, що можливість нотаріального посвідчення угоди втрачена, враховуючи неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом задоволення позову. Щодо визначення часток у праві власності, суд зазначає наступне. Згідно зі\~ст. 355 ЦК України\~зазначено, що\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).\~\~Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.\~\~Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.\~\~ Приписами ч. 2\~ст. 370 ЦК України\~визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Оскільки домовленостей між [PERSON] , [PERSON] щодо розміру часток не було, обставин, які свідчать про необхідність відступу від принципу рівності часток при визначенні їх розміру, судом не встановлено, тобто кожному співвласнику у праві спільної сумісної власності на вищевказану квартиру належить 1/2 частина, виходячи із засад рівності часток, суд вважає, що розмір часток у спільній сумісній власності є рівним, тому позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved