Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

Представник ТОВ "Споживчий центр" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що 15 листопада 2023 року між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 15.11.2023-100003230 (кредитної лінії), шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до умов Договору та Заявки, позичальнику надано кредит у розмірі 12 000 грн. строком на 140 днів із дня його надання. Визначено, що процентна ставка є фіксованою незмінною у розмірі 1% за 1 день користування Кредитом яка застосовується протягом всього строку, на який надано Кредит. Позивач зазначає, що свої зобов`язання виконав у повному обсязі, однак відповідач свої зобов`язання не виконав, кредит та проценти не сплачує з моменту отримання коштів, у зв`язку з чим у нього перед банком виникла заборгованість, яка складає 30 600 грн. 14 коп., і складається із 12 000 грн. основного боргу, 16 800 грн. 14 коп.- процентів та 1 800 грн. комісії. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп. Ухвалою суду від 30.07.2024 р. позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 06.08.2024 р. відкрито спрощене позовне провадження з повідомлення (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовних вимогах просив проводити розгляд справи за його відсутністю. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить особистий підпис від 23.10.2024 р. у зворотньому рекомендованому поштовому повідомленні про отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі та повістки про виклик до суду. Крім того, відповідач також додатково викликався на розгляд справи шляхом розмішення оголошення на офіційному сайті Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області. Причину своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав, із заявами та клопотаннями до суду не звертався. У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, судом встановлено, що відповідно до копії Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) від 15 листопада 2023 року ТОВ «Споживчий центр» пропонує укласти кредитний договір, який складається з пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), що розміщена на сайті Кредитодавця, заявки сформованої на сайті Кредитодавця після ідентифікації Позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення Кредитодавцем та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформованої на сайті Кредитодавця, та підписаної Позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого Позичальником в СМС-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті (а.с. 17-22). Згідно з копією заявки Кредитодавець, відповідно до умов договору № 15.11.2023-100003230 (кредитної лінії) від 15 листопада 2023 року надає Позичальнику кредит у сумі 12 00,00 грн. строком на 140 днів з дня його надання. Період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту. Процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1% за 1 день користування Кредитом яка застосовується протягом всього строку, на який надано Кредит (а.с. 14-16). Сума кредиту та сума процентів сплачується до 02 квітня 2024 року. Відповідач ознайомлений і прийняв умови кредитного договору та підтвердив, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору № 15.11.2023-100003230 (кредитної лінії) від 15 листопада 2023 року, з яким попередньо уважно ознайомився, шляхом підписання електронним підписом. До матеріалів справи долучено копію підтвердження укладення кредитного договору від 15 листопада 2023 року. Згідно з копією паспорта споживчого кредиту, відповідача повідомлено про основні умови кредитування з використанням кредиту на суму 12 000 грн., зокрема, типу кредиту, суму ліміту, строку кредитування, процентної ставки, типу процентної ставки; орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача, повернення кредиту та про наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором (а.с. 9-12). Відповідно до копії квитанції про електронний переказ коштів від 15 листопада 2023 року по договору № 15.11.2023-100003230 (кредитної лінії) від 15 листопада 2023 року було перераховано 12 000 грн. на відповідний номер карти (а.с. 31). Згідно довідки про стан заборгованості за кредитним договором № 15.11.2023-100003230 (кредитної лінії) від 15 листопада 2023 року заборгованість [PERSON] складає 30 600 грн. 14 коп., яка складається із 12 000 грн. основного боргу, 16 800 грн. 14 коп.- процентів та 1 800 грн. комісії (а.с. 27). Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення позичальником зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Оскільки відповідач умови кредитного договору №15.11.2023-100003230 від 15.11.2023 р. своєчасно і в повному обсязі не виконав, кредит не сплатив, в результаті чого виникла заборгованість, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ "Споживчий центр" щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 12 000,00 грн. та заборгованості по процентах в сумі 16 800,14 грн. за зазначеним договором підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення комісії, суд зазначає наступне. Положенням 9 заявки до умов кредитного договору № 15.11.2023-100003230 від 15.11.2023 р. передбачено комісію за обслуговування кредиту - щомісячно, в розмірі 15 % від суми Кредиту та дорівнює 1 800,00 грн. (а.с. 14). 16 жовтня 2011 року набрав чинності Закон України № 3795-VI від 22 вересня 2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», яким частину четверту статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» доповнено нормою наступного змісту: кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) дійшла висновку про те, що положення кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій є в силу статті 228 ЦК України нікчемними. У той же час Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 дійшла висновку, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. Отже, суд приходить до висновку, що положення кредитного договору про сплату комісії за надання кредиту є нікчемними в силу ст. 228 ЦК України, а тому в задоволенні вимог про стягнення з відповідача комісії за надання кредиту в сумі 1 800,00 грн. слід відмовити. Враховуючи викладене, позовна заява підлягає частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 2 279 грн. 72 коп. (28 800,14 грн. х 100 : 30 600,14 = 94,11 %, 2 422,40 х 94,11 % = 2 279 грн. 72 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial