Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся в інтересах [PERSON] до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , є онукою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в смт.Ружині Житомирської області. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що [INFO] в смт.Ружині Ружинського (на даний час Бердичівського) району Житомирської області померла баба позивача по батьківській лінії - [PERSON] , [INFO] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить, зокрема, право на житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані на території Ружинської селищної ради Житомирської області за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] залишила заповіт, який був нотаріально посвідчений - 29.11.1999 р. виконкомом Ружинської селищної ради. Вказаним заповітом все своє майно її баба заповіла їй, як своїй онуці. На підставі її заяви про прийняття спадщини [PERSON] приватним нотаріусом Бердичівського нотаріального округу Житомирської області Ходаківською Л.М. було відкрито спадкову справу. Перешкод щодо отримання нею свідоцтв про право на спадщину за заповітом майна [PERSON] немає, проте нотаріусом було роз`яснено питання щодо оподаткування отриманої нею спадщини. Так нерухомість, що успадковується, обкладається обов`язковим податком з доходів фізичних осіб на прибуток, проте, для звільнення її від сплати зазначеного податку та військового збору на успадковане майно необхідно надати нотаріусу за місцем відкриття спадкової справи документи, які б підтверджували родинні відносини із спадкодавцем. Проте довести документально своє перебування у родинних відносинах із [PERSON] немає можливості, оскільки в свідоцтвах про її народження, про народження її батька, про одруження її баби допущено розбіжності в написанні прізвищ: « [PERSON] » - « [PERSON] » -« [PERSON] » та « [PERSON] »-« [PERSON] ». Так згідно свідоцтва про її народження, яке видане на російській мові, її прізвище - « [PERSON] », згідно паспорта громадянина України її прізвище « [PERSON] », а батьком в свідоцтві про народження вказано « [PERSON] ». В той же час, в свідоцтві про одруження її батьків та в свідоцтві про смерть її батька його прізвище на українській мові зазначено як « [PERSON] ». В свідоцтві про народження батька його прізвище на російській мові зазначено як « [PERSON] » і його матір`ю вказана « [PERSON] ». Таке ж прізвище матері її батька, тобто її баби, зазначено і в записі про народження, а саме: « [PERSON] ». Однак в актовому записі про одруження баби, зазначено, що вона, маючи дівоче прізвище « [PERSON] », 01.09.1966 року уклала шлюб з її дідом і прізвище після одруження стало « [PERSON] ». Оскільки вказані розбіжності в актових записах про народження та одруження пов`язані з неправильними перекладами прізвищ з російської мови на українську, що свідчить про допущення помилок в написанні прізвищ особами, які уповноважені здійснювати актові записи цивільного стану громадян, видавати свідоцтва про народження, одруження тощо, тому внести зміни в зазначені актові записи неможливо. В той же час вказані розбіжності в написанні прізвищ не дають змоги підтвердити її родинні стосунки зі спадкодавцем і, відповідно, впливають на реалізацію її права на пільгове оподаткування отриманої спадщини її баби, а тому вимушена звертатись до суду. Позивач в судове засідання не з`явилася. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позові, просили суд їх задовольнити. Представник відповідача Ружинської селищної ради Дмитрук К.Г. в судовому засіданні визнала позовні вимоги та не заперечувала, щодо їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 1216 ЦК України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] , померла [INFO] в смт.Ружин, Бердичівського району, Житомирської області. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить, зокрема, право на житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані на території Ружинської селищної ради Житомирської області за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] залишила заповіт, який був нотаріально посвідчений - 29.11.1999 р. виконкомом Ружинської селищної ради. Вказаним заповітом все своє майно [PERSON] заповіла своїй онуці [PERSON] Зазначене стверджується: -паспортом [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.7-8); -свідоцтвом про народження № [NUMBER] , виданим м.Дрезден ГДР 13.09.1979 року, де батьком позивача [PERSON] , значиться - « [PERSON] » (а.с.16); -свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Бистрицькою сільською радою Ружинського району Житомирської області 18.02.1967 року, де батьками батька позивача значаться « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с.19); -витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про одного з подружжя зазначено, що 01.09.1966 року Виконавчим комітетом Мохнацької сільської ради Попільнянського району Житомирської області було складено актовий запис №17, щодо реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] , прізвище після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.20); -свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 10.01.1969 року Саверецьким с/б Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 10.01.1969 року, прізвище після реєстрації матері позивача змінено на [PERSON] (а.с.18); -паспортом [PERSON] , серії [NUMBER] виданого 25.12.2001 року Ружинським РВ УМВС України в Житомирській області (а.с.15); -свідоцтвом про смерть [PERSON] , яка померла [INFO] в смт.Ружині Ружинського району Житомирської області, серії [NUMBER] , виданим 19.04.2021 року Ружинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (а.с.11); -свідоцтвом про смерть [PERSON] , який помер [INFO] в м.Володимир - Волинський Волинської області, серії [NUMBER] , виданим 22.04.1991 року [INFO] (а.с.17); -заповітом від 29.11.1999 року посвідченого ВК Ружинської селищної Ради народних депутатів Ружинського району Житомирської області, та внесеного до реєстру за №94, яким [PERSON] заповіла усе своє майно онуці [PERSON] (а.с.14); -свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 19.09.1995 року з якого вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.13); -свідоцтвом про право власності на нерухоме майно №10557053 від 09.10.2013 року з якого вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка кадастровий номер 1825255100:04:004:0632, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,0191 га за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Згідно Книги запису народжень №1 за 1928 р. Бистрицької сільської ради Ружинського району вбачається, що 01.12.1928 року складено запис №87 про народження [PERSON] (а.с.22), також даний факт підтверджується архівною довідкою №ф-4592/04 від 10.10.2023 року (а.с.24). Згідно матеріалів спадкової справи №37/2021р., заведеної приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Ходаківською Л.М. відносно майна померлої [INFO] [PERSON] , [PERSON] подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини своєї бабусі [PERSON] (а.с.55-59). Крім вищезазначених письмових доказів, факт родинних відносин позивача з [PERSON] в судовому засіданні було підтверджено показами свідків. Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що знає позивачку, представника позивача, їхніх дітей та онуків, вони всі є родичами. Похованням [PERSON] займалася невістка [PERSON] . Крім сина у [PERSON] ще були діти. Свідок [PERSON] суду пояснила, що може дійсно підтвердити те, що зазначено у позовній заяві, так, як являється родичкою, і дуже гарно спілкувалися завжди. Декілька років тому померла [PERSON] , її син батько позивачки пропав безвісти, дітей більше не було у них. Нерухомість, що успадковується, обкладається обов`язковим податком з доходів сізичних осіб (ПДФО) на прибуток та згідно п. 167.2.ст. 167 Податкового кодексу України в -гдакції від 02.12.2010 та ставка податку становить 5% бази оподаткування у випадках, прямо визначених цим розділом. Згідно п. 167.3. ст. 167 Податкового кодексу України ставка податку може становити 0 відсотків бази оподаткування у випадках, прямо визначених цим розділом. Згідно п.п. 174.2.1. ст. 174 Податкового кодексу України за нульовою ставкою оподатковуються: а) об`єкти спадщини, що успадковуються членами сім`ї спадкодавця першого та другого ступенів споріднення. Підпунктом 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, викладених в редакції ЗУ "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування спадщини" від 23.02.2017 року № 1910-VIII передбачено, що членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені'. Членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення для цілей розділу IV Податкового кодексу України вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері 0 з боку батька, онуки. Спадкоємці, особи, які визначені п.п. 162.1.1, п. 162.1. ст. 162 Податкового кодексу України також зобов`язані сплачувати військовий збір, ставка якого згідно п.п. 1.3. п. 16-1 підр. 10 розд. XX "Перехідні положення" ПКУ становить 1,5 % від об`єкта оподаткування. Від оподаткування військовим збором звільняються доходи, що згідно з розділом IV ПКУ не включаються до загального оподаткування доходу фізичної особи (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою). Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Під родинними відносинами слід розуміти кровний зв`язок між особами, які походять одне від одного (пряма лінія родинних відносин) і кровний зв`язок між особами, які походять від спільного предка (бічна лінія родинних відносин). У прямій лінії родинних відносин знаходяться: мати і син (або донька), батько і син (або донька), дід і внук (внучка), бабка і знук (внучка), прадід і правнук (правнучка), прабабка і правнук (правнучка). У бічній лінії родинних відносин знаходяться, наприклад: рідні брати і сестри, дядько і племінник і племінниця), тітка і племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри тощо. Розрізняють також ступені родинних відносин, які визначаються кількістю народжень, які відділяють народження одного родича від іншого. Родинні відносини є підставою для виникнення численної групи сімейних правовідносин (наприклад, між батьками і дітьми, братами і сестрами, бабкою, дідом і внуками). Таким чином, родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні вз`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). В постанові Верховного Суду від ЗО липня 2018 року у справі №737/120/18 зазначено про те, що в порядку окремого провадження може бути встановлений факт родинних відносин лише між кровно спорідненими родичами. . Згідно роз`яснень, викладених в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають .-юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами та показаннями свідків, а тому є підставою для задоволення позову.

Outcome: approved