Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

[PERSON] 30 вересня 2024 року звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги обґрунтовує, що вона є власником земельної ділянки згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №284380. Зазначає, що нещодавно було виявлено в Державному акті, що її побатькові зазначено як « [PERSON] », хоча правильно записано мало бути « [PERSON] ». З врахуванням наведеного, просить суд встановити факт, що Державний акт на право власності земельну ділянку серії ЯД №284380 виданий на ім`я « [PERSON] » належить - [PERSON] . Ухвалою судді від 30 вересня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Представник заявника в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вимоги заяви підтримує, просить її задовольнити. Представники заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення заяви покладається на розсуд суду. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] (а.с.5). З дослідженої судом копії паспорта громадянина України, виданого Горохівським РВ УМВС України у Волинській області, встановлено, що заявником є [PERSON] , яка народилася [INFO] в селі Пустомити, Горохівського району Волинської області (а.с.4). Як вбачається з копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №284380, даний акт виданий на ім`я [PERSON] (а.с.7). Досліджені судом докази вказують про належність Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №284380 [PERSON] , однак наявність розбіжності в написанні побатькові заявника як « [PERSON] » в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯД №284380 зумовлює необхідність встановлення факту, що має юридичне значення в судовому порядку. Пленум Верховного Суду України у п.12 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Згідно з листом Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 Цивільно-процесуального кодексу України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Положеннями ст.ст.80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлення факту належності вказаного правовстановлюючого документу заявнику має юридичне значення, оскільки наявність розбіжностей в написанні прізвища позбавляє його можливості розпоряджатися вищенаведеною земельною ділянкою. Таким чином, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту належності їй Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №284380 є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Враховуючи викладене, на підставі наведеного та

Outcome: approved