Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] через представника звернулась до суду з вищевказаною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що з 10.02.2012 року вона проживала з [PERSON] однією родиною без реєстрації шлюбу з яким вони вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки. За час сумісного проживання у подружжя народилась спільна дитина, [PERSON] , [INFO] та чоловік заявниці [PERSON] , займався утриманням родини, оскільки його заробітна плата була основним джерелом доходу їх сім`ї . З початку повномасштабного вторгнення рф на територію України, [PERSON] був мобілізований, та проходив службу у військовій частині [NUMBER] на посаді солдата. [INFO] у смт. Гвардійське Дніпропетровської області помер чоловік заявниці. Причиною смерті стала гостра серцева недостатність. В заяві про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та факту перебування на утриманні чоловіка, [PERSON] зазначає, що встановлення вказаного факту необхідне їй для призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, а також для отримання матеріальної виплати та соціальних гарантій, які передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". В зв`язку з чим, просила встановити факт її спільного проживання із [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та її перебування з 10.02.2012 року до дня смерті [PERSON] на його утриманні, який помер [INFO] у смт. Гвардійське Дніпропетровської області. Ухвалою суду від 22.02.2024 року відкрито провадження у справі. 02.04.2024 року Міністерство оборони України на адресу суду надіслали письмові пояснення по справі, в яких зазначили, що заявницею не було надано жодних доказів на підтвердження доходів померлого для співвідношення їх розміру та встановлення факту утримання родини, оскільки, заявником повинно було бути доведено, що дохід померлого був єдиним джерелом доходу. Заявник ніяким чином не підтвердила факт її перебування на утриманні померлого [PERSON] та проживання з ним однією родиною без реєстрації шлюбу. Вважали що в даній заяві вбачається спір про право. Просили відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі. Під час розгляду справи заявник та її представник заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України в судовому засіданні підтримав раніш подані ним письмові пояснення та просив залишити без розгляду вказану заяву [PERSON] . Представник заінтересованої особи [INFO] в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі. Суд вислухавши пояснення заявника та її представника, представника Міністерства оборони України, допитавши свідків, дослідивши та перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 293, 315 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Під юридичними фактами слід розуміти обставини, з наявністю чи відсутністю яких діюче законодавство пов`язує певні правові наслідки. [PERSON] в заяві зазначила, що в період з 10.02.2012 року по день смерті [PERSON] [INFO] , вони проживали разом однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне домогосподарство, бюджет та фактично виконували права та обов`язки подружжя. Жодних доказів перебування заявника та [PERSON] в зареєстрованих шлюбах з іншими особами матеріали справи не містять. За час сумісного проживання у померлого [PERSON] та [PERSON] , [INFO] народилась донька [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження, серії [NUMBER] (а.с. 30). Як зазначила під час розгляду справи заявник, з 10.02.2012 року до початку повномасштабного вторгнення рф на територію України вона разом із [PERSON] та їх спільною дитиною [PERSON] мешкали однією сім`єю у [ADDRESS] де вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя. Після оголошення військового стану на території України, [PERSON] разом з донькою були вимушені переїхати до западної України, де перебували до липня 2022 року. Після чого, заявниця разом із донькою тимчасово переїхали до м. Києва, де отримали статус внутрішньо переміщених осіб (а.с. 7-8). Судом встановлено, що [PERSON] з початку повномасштабного вторгнення рф на територію України був мобілізований, та проходив службу у військовій частині [NUMBER] на посаді солдата, вказане підтверджується довідкою ВЧ [NUMBER] та посвідченням Учасника бойових дій, серії [NUMBER] (а.с. 29, 33). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.01.2024 року вбачається, що [INFO] у смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області помер [PERSON] , [INFO] (а.с. 27). З копії довідки про причину смерті, вбачається, що причиною смерті [PERSON] стала гостра серцева недостатність (а.с. 10). З наданої заявником копії заповіту посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Тернопільської області Хаблюк Т.В. від 20.06.2022 року вбачається, що [PERSON] на випадок його смерті заповів все належне йому майно [PERSON] , вказане підтверджується витягом № 69245845 від 20.06.2022 року про реєстрацію заповіту в Спадковому реєстрі (а.с. 15, 19). Крім того, під час розгляду справи судом було встановлено, що померлий [PERSON] матеріально забезпечував [PERSON] . Зазначене підтверджується випискою АТ КБ «Приват Банк» від 11.04.2024 року по рахунку заявниці, згідного якого вбачається регулярність перерахування [PERSON] грошових коштів на картковий рахунок [PERSON] у період з червня 2022 року по грудень 2023 року: 17.06.2022 року - 5000 грн. 13 коп.; 15.07.2022 року - 3000 грн. 00 коп.; 27.07.2022 року- 3000 грн. 00 коп.; 29.07.2022 - 3000 грн.00 коп.; 20.08.2022 року - 15000 грн. 54 коп., 22.08.2022 року- 20001 грн. 03 коп., 15.09.2022 року - 99 грн. 50 коп., 15.09.2022 грн. - 15000 грн. 00 коп., 21.09.2022 року - 20001 грн. 03 коп.; 24950 грн. 00 коп.; 17.10.2022 року - 15000 грн. 00 коп.; 31.10.2022 року - 25000 грн. 00 коп.; 14.11.2022 року - 20000 грн. 00 коп., 21.11.2022 року - 20000 грн. 00 коп., 13.12.2022 року - 15000 грн.00 коп., 23.12.2022 року - 20000 грн. 00 коп.; 26.12.2022 року - 25000 грн. 00 коп.; 27.12.2022 року - 25000 грн. 00 коп.; 28.12.2022 року - 20000 грн. 00 коп., 17.01.2023 року - 15000 грн. 00 коп., 21.01.2023 року - 25000 грн. 00 коп., 20.02.2023 року - 25000 грн. 00 коп., 21.02.2023 року - 20000 грн. 00 коп.; 15.03.2023 року - 20000 грн. 00 коп.; 30.03.2023 року - 25000 грн. 00 коп., 31.03.2023 року - 5000 грн. 00 коп., 23.04.2023 року - 25000 грн. 00 коп., 28.04.2023 року - 15000 грн. 00 коп.; 13.05.2023 року - 15000 грн. 00 коп.; 20.05.2023 року - 5000 грн. 00 коп., 3000 грн. 00 коп.; 31.05.2023 року - 1000 грн. 00 коп., 12000 грн. 00 коп.; 13.06.2023 року - 15000 грн. 00 коп.; 21.06.2023 року - 25000 грн. 00 коп.; 30.06.2024 року - 5000 грн. 00 коп.; 12.07.2023 року - 15000 грн. 00 коп., 20.07.2023 року - 3000 грн. 00 коп., 12.08.2024 року - 15000 грн. 00 коп., 14.09.2023 року - 15000 грн. 00 коп., 21.09.2023 року - 25000 грн. 00 коп.; 13.10.2023 року - 14000 грн. 00 коп.; 06.11.2023 року - 10000 грн. 00 коп.; 14.11.2023 року - 15000 грн. 00 коп.; 19.11.2023 року - 1000 грн. 00 коп., 1000 грн. 00 коп.; 22.11.2023 року - 500 грн. 00 коп.; 25.11.2023 року - 1000 грн. 00 коп.; 03.12.2023 року - 2600 грн. 00 коп.; 05.12.2023 року - 1600 грн. 00 коп.; 06.12.2023 року - 4000 грн. 00 коп.; 12.12.2023 року - 600 грн. 00 коп.; 14.12.2023 року - 15500 грн. 00 коп.; 14.12.2023 року - 1200 грн. 00 коп.; 23.12.2023 року - 1500 грн. 00 коп.; 29.12.2023 року - 1000 грн. 00 коп. (а.с. 89-90). Допитані під час розгляду справи свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зазначили, що саме заявницею здійснювалося поховання її чоловіка [PERSON] , а також те, що [PERSON] з 10.02.2012 року до дня смерті [PERSON] а саме, до 08.01.2024 року проживала з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу, де вони вели спільне господарство, бюджет та мали неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] . Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно із роз`ясненнями Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно вимог сімейного законодавства сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Так, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Щодо твердження представника Міністерства оборони України про необхідність залишення судом вказаної заяви без розгляду, у зв`язку із наявністю спору про право, суд зазначає, що представником заінтересованої особи в письмових поясненнях не конкретизовано, який саме спір у Міністерства оборони існує із заявником. З наданих пояснень під час розгляду справи представником Міністерства оборони України, не було доведено підстав для існування спору із заявником, що свідчить про відсутність підстав для залишення вказаної заяви без розгляду. Суб`єкти права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», визначені у пункті 4 статті 16-1 цього Закону: члени сім`ї загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Міністерство оборони України, відповідно до ч. 6 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», є суб`єктом, що призначає і виплачує одноразову грошову допомогу суб`єктам права на таку допомогу. Спір про право може виникнути виключно між суб`єктами цивільного права, тобто особами, визначеними у п. 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 7 постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 273 ЦПК України(п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України) суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Вказане вище свідчить про те, що встановлення фактів, які породжують юридичні наслідки, при відсутності спору можуть розглядатися в окремому провадженні. Так, дослідивши матеріали справи суд не вбачає спору про право між Міністерством оборони України та [PERSON] , або ж між [PERSON] та іншими родичами померлого [PERSON] , які були допитані в судовому засіданні в якості свідків, оскільки, судом не розглядається питання встановлення кола осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, а тому, підстав для залишення заяви без розгляду чи неможливості розгляду її в порядку окремого провадження судом не встановлено. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06.03.2024 у справі № 644/1574/23; від 21.02.2024 у справі № 303/5724/22; від 07.02.2024 у справі № 519/339/23. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 1 статті 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факти та обставини спільного проживання [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу, у період з 10.02.2012 року до дня смерті останнього, а саме до [INFO] , на які посилається заявниця, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому, заява [PERSON] є такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved