Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

У провадженні суду перебуває вище вказана позовна заява, у якій [PERSON] , як правонаступник [PERSON] (а.с. 152), просить, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с. 164-165), витребувати у [PERSON] земельну ділянку площею 0,05 га (ділянка № [NUMBER] ), яка розташована на території Обслуговуючого кооперативу "Злогода". В обґрунтування позовних вимог зазначено, що її покійний чоловік був користувачем земельної ділянки площею 0,05 га (ділянка № [NUMBER] ) кооперативу ОК «Злагода» на підставі договору на право тимчасового користування землею в Левківській сільській раді 22 квітня 2001 року за № 61; державна реєстрація даного договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 22.04.2001 року проведена відповідно до вимог чинного законодавства на час його укладення. Зазначає, що вона як спадкоємець майна покійного чоловіка [PERSON] прийняла спадщину від нього та є користувачем вказаної земельної ділянки. Однак, спірна земельна ділянка вибула з [PERSON] , і вже як спадкоємця [PERSON] , володіння поза їх волею, відтак до суду звернувся позивач із даним позовом за захистом своїх прав. Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити; проти ухвалення судом рішення у заочному порядку не заперечує. Інші учасники судового процесу у судове засідання не з`явились; про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Поштові відправлення, що направлялись відповідачу [PERSON] повернулись на адресу суду не врученими адресату з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 203-206). Окрім того, відповідач про розгляд справи сповіщався в порядку ч. 11\~ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно з ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. ст. 211, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача і ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 22.04.2001 року виділено громадянину [PERSON] земельну ділянку для ведення городництва в тимчасове користування (в т.ч. на умовах оренди) строком на 25 років, з правом продовження, розміром 0,05 га (а.с. 47). Згідно договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 22.04.2001 року (а.с. 45-46) Левківська сільська рада передала [PERSON] у тимчасове користування земельну ділянку для ведення городництва в тимчасове користування строком на 25 років, з правом продовження, розміром 0,05 га. Відповідно до довідки Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 599 від 22.04.2001 року, вище зазначений договір зареєстрований в Книзі реєстрації договорів на право тимчасового користування землею (в т.ч. на умовах оренди) Левківською сільською радою 22.04.2001 року № 61 (а.с. 48). Наказом ГУ Держгеокадастру в Житомирській області № 6-6355/14-17-СГ від 10.10.2017 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання її у власність [PERSON] для ведення особистого сільського господарства» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. [PERSON] на території Житомирського району, за межами населених пунктів Левківської сільської ради; надано у власність гр. [PERSON] земельну ділянку, загальною площею 2,0000 га (кадастровий номер: 1822084100:05:000:0502) для ведення особистого селянського господарства (01.03) із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Житомирського району, за межами населених пунктів Левківської сільської ради (а.с. 23). Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.03.2018 року (а.с. 166-167) [PERSON] передав у власність гр. [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 1822084100:05:000:0502, загальною площею 2 га, що розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, Левківська сільська рада. Право власності за [PERSON] на зазначену земельну ділянку зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.03.2018 року; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1507730118220 (а.с. 171). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 92). Відповідно до довідки приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горкуші О. Л. № 160/02-14 від 05.10.2023 року (а.с. 128) спадкоємцями до майна померлого [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно ст. 8 ЗК України 1990 року у тимчасове користування на умовах оренди земля надається громадянам України, підприємствам, установам і організаціям, громадським об`єднанням і релігійним організаціям, спільним підприємствам, міжнародним об`єднанням і організаціям з участю українських та іноземних юридичних осіб і громадян, підприємствам, що повністю належать іноземним інвесторам, а також іноземним державам, міжнародним організаціям, іноземним юридичним особам та фізичним особам без громадянства. Орендодавцями землі є сільські, селищні, міські, районні Ради народних депутатів і власники землі. Земля може надаватися в оренду в короткострокове користування - до трьох років (для випасання худоби, сінокосіння, городництва, державних та громадських потреб) і довгострокове - до п`ятдесяти років. Умови, строки, а також плата за оренду землі визначаються за угодою сторін і обумовлюються в договорі. Згідно п.1 ч.1 ст.9 ЗК України 1990 року до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить: 1) передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.19 ЗК України 1990 року сільські, селищні Ради народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами для будівництва шкіл, лікарень, підприємств торгівлі та інших об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням населення (сфера послуг), сільськогосподарського використання, ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства, індивідуального житлового, дачного і гаражного будівництва, індивідуального і колективного садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, традиційних народних промислів. Як визначено ч.1 ст. 22 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Згідно з ч.1 ст.23 вищевказаного кодексу право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Згідно ст.24 ЗК України 1990 року право тимчасового користування землею, в тому числі і на умовах оренди, оформляється договором. Форма договору і порядок його реєстрації встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст. ст. 13 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент укладення вищенаведеного договору) договір оренди земельної ділянки укладається у письмовій формі. Невід`ємною частиною договору оренди є план (схема) земельної ділянки. Згідно ст. 17 вказаного Закону, термін договору оренди земельної ділянки (у тому числі й до настання певної умови) визначається за погодженням сторін, але не більш як на п`ятдесят років. Договір оренди землі набуває чинності після його державній реєстрації ст. 18 Закону України «Про оренду землі». Згідно п.2 та п.3 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №2013 від 25.12.1998 (який був чинним на час укладення договору оренди землі) державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. Державна реєстрація договорів оренди проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем розташування земельної ділянки. З матеріалів справив бачається, що договір на право тимчасового користування землею (в томучислі на умовах оренди) між Левківською сільською радою Житомирського району та [PERSON] укладений у письмовій формі та зареєстрований в книзі договорів на право тимчасового користування землею за №61. В зазначеному договорі міститься опис меж та план тимчасового землекористування. Вказаний договір ніким не оспорений, в судовому порядку недійсним не визнавався. Згідно із частиною першою статті 407 ЦK України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Згідно зі ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, котрі належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право оренди земельної ділянки відноситься до речових прав, похідних від прав власності. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про оренду землі», право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи - орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про оренду землі», укладання договору оренди земельної ділянки може бути здійснено на підставі цивільно-правого договору або в порядку спадкування. Таким чином, якщо умовами договору оренди не заборонено перехід прав оренди в порядку спадкування, то спадкоємці фізичної особи - орендаря можуть успадкувати право на оренду земельної ділянки, визначеної цим договором. Отже, свідоцтво про право на спадщину слугуватиме підставою для переукладання (внесення змін щодо нового орендаря) договору оренди земельної ділянки. У такому випадку державна реєстрація здійснюється на підставі новоукладеного договору оренди земельної ділянки у загальному порядку відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їхніх обтяжень. Статтею 330 ЦК України встановлено, що у разі, якщо майно відчужене особою, яка не має на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 3 ЦК України майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Як видно з доданих мною доказі мене не має договірних відносин з відповідачем, тому мною обраний саме такий спосіб захисту м порушеного права як віндикація. Відповідно до ч. 1 статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбано особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, серед іншого вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Таким чином, у відповідності до вимог статей 330, 387, 388, 396 ЦІК України право власності на земельну ділянку, яку було відчужено поза волею власника не набувається добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути у нього витребуване. Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 11 лютого2015 року у справі N?6-1цс 15 та від 16 квітня 2014 року у справі N?6-146цс13. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з наведених вище мотивів та підстав.

Outcome: approved