Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-10 00:00:00

06.08.2024 представник позивача звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до відповідача, в якій просить: стягнути у порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування у сумі 29978,60 грн та судові витрати, які складаються із витрат на оплату судового збору в сумі 3028 грн та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10000 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 21.11.2022 о 17 год 02 хв по вул. Медична, 11 в м. Івано-Франківськ, водій [PERSON] , керував транспортним засобом марки «Kia Rio», державний номерний знак [NUMBER] , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Крім цього, відповідач не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Богдан А-701.32», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався назустріч, що привело до ДТП, внаслідок якого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.36, 13.1, 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення передбачені ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у справі №344/14998/22 відповідача визнано винуватим у вчиненні правопорушень передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Між страхувальником - [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме транспортного засобу марки «Kia Rio», державний номерний знак [NUMBER] , відповідно до полісу №ЕР-211277301 від 28.09.2022, строк дії з 29.09.2022 по 28.09.2023. Власник транспортного засобу марки Богдан А-701.32, державний номерний знак [NUMBER] , КП «ЕЛЕКТРОАВТОТРАНС» Івано-Франківської міської ради звернулося із заявою про страхове відшкодування, та отримало від ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» страхове відшкодування у сумі 29978,60 грн. Відповідач керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим у позивача після виплати страхового відшкодування, виникло право регресної позовної вимоги до [PERSON] у розмірі 29978,60 грн (а.с. 1-3). 08.08.2024 ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області зазначену справу передано за підсудністю на розгляд до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області (а.с. 24). 27.08.2024 справа надійшла до Івано-Франківського міського суду та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана головуючій Кіндратишин Л.Р. (а.с. 28-29). 02.09.2024 відкрито провадження, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні. Представник позивача в судове засідання не з`явився, 09.09.2024 через систему «Електронний суд» подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у відсутності представника позивача за наявними в матеріалах справи документами, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явився, 07.10.2024 подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 07.10.2024 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.01.2023, яка набрала законної сили 03.02.2023, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у дохід держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн (а.с. 14 зворот-16). Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди 21 листопада 2022 року є встановленою. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ЕТАЛОН» та [PERSON] 28.09.2022 уклали поліс №ЕР-211277301 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого забезпечений транспортний засіб марки «Kia Rio», державний номерний знак [NUMBER] . Строк дії полісу з 29.09.2022 по 28.09.2023 включно. Страхова сума за шкоду заподіяну майну потерпілого 160\~000 грн, розмір франшизи 0 грн. (а.с. 7). 09.02.2023 власник пошкодженого транспортного засобу, марки Богдан А-701.32, державний номерний знак [NUMBER] , КП «ЕЛЕКТРОАВТОТРАНС» Івано-Франківської міської ради, внаслідок настання ДТП 21.11.2022, звернулося із заявою про страхове відшкодування (а.с. 20). Згідно калькуляції на відновлення автобуса Богдан А-701.32 державний номерний знак [NUMBER] vin [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП від 23.11.2022 вартість відновлювального ремонту становить 44770,80 грн (а.с. 6). 26.07.2023 ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» складено страховий акт №2244/01/50/2022/1 на суму страхового відшкодування 29 978,60 грн (а.с. 8). Відповідно до платіжних інструкції №2529 від 26.07.2023 ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» сплачено 10000 грн КП «ЕЛЕКТРОАВТОТРАНС» Івано-Франківської міської ради, страхового відшкодування по договору ЕР-211277301; платіжної інструкції № 2537 від 27.07.2023 - сплачено 10000 грн; платіжної інструкції №2555 від 28.07.2023 - сплачено 9978,60 грн, всього ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» сплачено КП «ЕЛЕКТРОАВТОТРАНС» Івано-Франківської міської ради 29 978,60 грн страхового відшкодування по договору ЕР-211277301 (а.с. 9-10). Статтею 993 ЦК України\~передбачено, що до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Крім того,\~статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів»\~передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресивний позов. Так, відповідно до підпункту «в`підпункту 38.1.1пункту 38.1статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів»\~страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно до положень статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки така заява відповідача про визнання позову не суперечить фактичним обставинам у справі. З огляду на те, що вина відповідача за заподіяну шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки доведена постановою суду від 23.01.2023 у справі №344/14998/22. Разом з тим, відповідача було визнано винним, зокрема і за ст. 130 КУпАП, а саме через те, що такий на момент ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння, відтак з винуватця дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача у порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування у сумі 29 978,60 грн. Щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд, зважаючи на позиції сторін щодо цього питання, дійшов такого висновку. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав, що очікує понести 10000 гривень витрат на професійну правничу допомогу, які і заявив до стягнення з відповідача. На підтвердження понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги позивач надав такі докази: Додаткову угоду № 1 до Договору про надання професійної правничої допомоги від 28.06.2023, у якій зазначено фіксований розмір, зокрема виходячи з ціни даного позову 10\~000 грн. (а.с. 13), копію ордера серії АІ №1655865 (а.с. 12), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №5794/10 (а.с. 12 зворот). Даючи оцінку вищевказаному, суд виходить з того, що положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3ст. 2 ЦПК України). Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. В частині 1ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4ст. 137 ЦПК України). Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Зокрема, суд звертає увагу на те, що з огляду на складність справи та наявні у ній матеріали (усі докази були в розпорядженні позивача та не потребували додаткового збирання/витребування), зміст та обсяг процесуальних документів, суд вважає завищеними години, заявлені за надання послуг консультації, складення позовної заяви та відповіді на відзив. Суд враховує, що дана категорія справ є поширеною, самі по собі позовна заява не потребують особливих затрат часу на їх складання фахівцем в галузі права. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат. Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved