Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін Позивач ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» засобами «Електронний суд» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 8000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.01.2022 між ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» та відповідачкою було укладено договір № S-00008993 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов кредитного договору первісний кредитор зобов`язується надати відповідачці кредит у сумі 2 000,00 грн, строком на 30 днів зі сплатою 2,5% на добу. Відповідачка належним чином не виконує умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 8 000,00 грн. 07.05.2024 року між ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого право вимоги, перейшло до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС». Відповідачка своїм правом подання відзиву не скористалася. КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачка тричі в судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином про судове засідання. Суд надсилав ухвалу, та повідомлення про виклик до суду на адресу відповідача, що є зареєстрованим місцем проживання відповідачки. Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини першої, другої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Системне тлумачення частини четвертої статті 223, частини першої статті 280 ЦПК України свідчить, що вирішення питання щодо проведення заочного розгляду справи належить до дискреційних повноважень суду. Представник позивача не заперечує проти розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. 14 жовтня 2024 року суд згідно зі статтею 281 ЦПК України постановив протокольну ухвалу про заочний розгляд справи. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 «Заочний розгляд справи». Судовий розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу через неявку в судове засідання всіх учасників справи (частина друга статті 247 ЦПК України). ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН 06.01.2022 між ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» та відповідачем було укладено договір № S-00008993 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту у формі електронного документу, підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов кредитного договору первісний кредитор зобов`язується надати відповідачу кредит у сумі 2000,00 грн, строком на 30 днів зі сплатою 2,5% на добу, на засадах строковості, зворотності, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених договором (пункти 1.1., 2.1., 2.6. Кредитного договору). Згідно з пунктом 3.1. Кредитного договору плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою, становить 912,50% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом і не може бути збільшена без письмової згоди Позичальника. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом включаючи день отримання та день його повернення, дати пролонгацій та автопролонгації. Прострочення сплати кредиту та/або процентів за користування кредитом згідно Додатку 1 до цього договору не зупиняє нарахування процентів, як протягом строку надання кредиту визначеного п. 2.1. цього договору, так і після закінчення цього строку протягом подальшого користування позичальником наданими грошовими коштами, крім випадку прийняття окремого рішення про це кредитодавцем (пункт 3.6. Кредитного договору) Відповідно до розділу 6 «Додаткова інформація» Паспорта споживчого кредиту встановлена процентна ставка, яка застосовується при невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту 2,50 % в день, нараховується на початкову суму кредиту, нараховується і за період прострочення, але не більше 90-ти календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки. Виконання первинним кредитором обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 2000,00 грн відповідачеві підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічного оператора платіжних послуг сервісу «Platon». 07.05.2024 року між ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» було укладено договір факторингу на підставі якого позивач набув права кредитора за договором № S-00008993. Відповідно до пункту 6.2.2 право вимоги переходить з момента набрання чинності договором та підписання акту прийому-передачі прав вимоги. У відповідачки утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 8 000,00 грн, з яких: 2000,00 грн - заборгованість по кредиту; 6 000,00 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом за період 06.01.2022 по 06.05.2022. Оцінка суду Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (пункт 1 частини першої статті 512, стаття 514 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У зв`язку з укладенням договору факторингу позивач набув право вимоги за кредитним договором № S-00008993 від 06.01.2022. Згідно з статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Відповідачка отримала кредитні кошти, користувалася ними, зобов`язання щодо їх повернення не виконала. Відповідачка у суді розрахунок заборгованості не оспорювала, докази погашення кредитної заборгованості не надала. Позивач довів, що у зв`язку з неповерненням кредитних коштів у відповідачки виникла заборгованість у розмірі 8 000,00 грн, яку відповідачка має сплатити позивачу, як новому кредитору. Вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом у розмірі 8 000,00 грн є обгрунтованими. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачена сума судового збору у розмірі 2422,40 грн. Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правову допомогу Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; (4) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл витрат судом (стаття 141 ЦПК України). Подібний висновок викладено у у пункті 98 постанови Великої Палати Верховного Суду Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21. Частиною 8 статті 141 ЦПК України, визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Позивач на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу до позовної заяви додав (в копіях): - договір про надання правовничої допомоги № ЦФ/2024 від 03 червня 2024 року; - додаткова угода №1 до договору про надання правовничої допомоги № ЦФ/2024 від 03 червня 2024 року; - акт приймання-передачі наданих послуг № 5 від 18.06.2024 на суму 3 500,00 грн, що включає складання позовної заяви. - платіжна інструкція № АТ 0005 від 04 червня 2024 року з призначенням платежу «договір № ЦФ/2024 від 03.06.2024, Додаткова угода №1 від 03.06.2024 (Київ) [PERSON] S-00008993». У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина пята статті 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). З огляду на те, що відповідач клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, не заявляв, а їх фактичне понесення позивачем підтверджується доказами у справі (платіжна інструкція № АТ 0002 від 04 червня 2024 року), суд виснував про необхідність відшкодувати судові витрати позивачу повністю.

Outcome: approved