Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-17 00:00:00

15.10.2024 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа [PERSON] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.10.2024 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження. Заява обґрунтована тим, що із заінтересованою особою [PERSON] вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 03.12.2005 року, вони мають трьох дітей: синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також доньку [PERSON] , [INFO] . Перебувають в процесі розірвання шлюбу, фактичні шлюбні відносини припинено. Вказує, що чоловік часто словесно ображав її, влаштовував сварки, погрожував. Постійні приниження її як жінки, висловлювання в її бік грубою нецензурною лайкою призвели до значного погіршення психо-емоційного стану. Зазначає про вчинення чоловіком відносно неї і фізичного насильства, внаслідок чого у неї були синці по всьому тілу, перелами ребер і таке інше. 16.09.2024 року між ними виникла сварка, після якої чоловік відібрав у неї телефон, взяв її за лице рукою і придавив до холодильника, внаслідок чого у неї з носа пішла кров. Потім взяв її за шию, придавив до полу і почав душити. 17.09.2024 чоловік продовжив сварку, після припинення якої вона з дитиною пішла спати. Прокинулась від панічних атак, її чоловік дав їй випити, з його слів, заспокійливе. Вранці 18.09.2024 у неї почались судоми, вона прохала чоловіка про виклик швидкої, але останній відвіз її, як вона зрозуміла в подальшому, в анонімний реабілітаційний центр для наркозалежних. Жодних медичних обстежень вона не проходила, лабораторні дослідження не проводили. Частково вказані події чоловік фільмував на свій смартфон. У цьому місці вона перебувала без зв`язку, на її прохання зателефонувати отримувала відмову. Вказує на те, що їй було дуже лячно від нерозуміння де вона перебуває, скільки часу вона вже там, та скільки ще буде перебувати, де її діти, що з ними, з ким вони, чи все з ними добре. Лише після того, як її батько 04.10.2024 написав заяву до Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області з проханням встановити її місцезнаходження, за нею в цей день увечері приїхав чоловік, і відвіз додому. Чоловік телефон не повернув їй, не віддав і її закордонні паспорти та паспорт громадянки США доньки. На її переконання ця ситуація була умисно штучно створена чоловіком, з метою познущатися над нею, а потім визнати її недієздатною щоб не ділити належне сторонам майно, та залишитися єдиним законним представником дітей. 04.10.2024 року вона перебувала вдома, телефон у неї чоловік періодично забирав, погрожуючи фізичною розправою. Отримавши свій телефон, виявила, що протягом 16.09.2024 року 05.10.2024 року [PERSON] переписувався від її імені з її знайомими, бізнес-партнерами, друзями та родичами. Від її імені, викладав у мережу інтернет (Інстаграм, Фейсбук) усю особисту інформацію, вчиняв від її імені шахрайські дії, вимагав кошти, викладав особисті фото та відео матеріали з її телефону, що спричинило шкоду її діловій та особистій репутації, в наслідок чого у неї погіршився психічний та моральний стан (збився режим сну, почалось сильне хвилювання, панічні атаки та безсоння). 06.10.2024 року чоловік знову вчинив відносно неї домашнє насильство: забрав телефон, виражався грубою нецензурною лайкою, ображав її батька, погрожував забрати доньку, не повертав документи, у зв`язку з чим, працівниками поліції було складено відносно нього терміновий заборонний припис серії АА № 302064 від 06.10.2024 року та заборонено [PERSON] протягом 10 днів входити та перебувати в місці її проживання, у будь-який спосіб контактувати з нею, та зобов`язано залишити її місце проживання. Після всіх цих подій, заявниця дуже боїться за своє життя та здоров`я. Коли бачить [PERSON] , їй стає зле, паморочиться в голові, починаються панічні атаки, вона вимушена була звернутися до психолога за допомогою, аби перебороти свій страх перед чоловіком. Вважає, що єдиним способом припините вчинення чоловіком відносно неї систематичного домашнього насильства та запобігти його вчиненню у майбутньому є судова заборона [PERSON] контактувати з нею будь-яким чином. В судовому засіданні заявник та її представник, адвокат Калінка-Бондар О.Б. заяву підтримали, з наведених підстав та просили її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої перебуває на амбулаторному лікуванні у КНП «Поліклінічне об`єднання «Кропивницької міської ради» з 15.10.2024 року по 31.10.2024 року, заперечує проти розгляду справи у його відсутність. Суд, враховуючи положення ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, приходить до висновку що неявка в судове засідання заінтересованої особи [PERSON] , який був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд, заслухавши пояснення заявника та її представника, дослідивши та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя,\~\~\~є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та\~\~\~у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь\~і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушення прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави\~ і суспільства. Невжиття своєчасних обмежувальних заходів стосовно кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілому від насильства у сім`ї. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у цій сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних засобів реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває\~\~\~в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника;\~\~ 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Згідно з частиною другою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема, заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою. Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Отже, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. До таких висновків дійшов КЦС ВС у постанові від 22.08.2024 року у справі № 572/4129/23. Пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України передбачено, що у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від: 21.11.2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61 19328св18), 09.12.2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18), 02.11.2020 року у справі № 336/3551/18-ц (провадження № 61-1693св19), 17.02.2021 року у справі № 766/13927/20-ц (провадження № 61-17471св20), 28.06.2022 року у справі № 466/180/22 (провадження № 61-4104св22), 25.07.2023 року\~\~ у справі № 344/1732/23 (провадження № 61-6759св23). З доданих заявником до заяви відеозаписів, знімків екрану з електронним листуванням у месенджерах та соціальних мережах, інформацією, що доводилася на загал з її сторінки у соціальних мережах під час того, як остання була позбавлена будь-якої можливості користуватися засобами зв`язку та мережею інтернет та перебувала у закладі закритого типу, свідчить про порушення її прав, вчинення відносно неї психологічного насильства із застосуванням інформаційних технологій, економічного та фізичного насильства. З наданих заявницею копії термінового заборонного припису серії АА № 302064 від 06.10.2024 року та протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що 06.10.2024 року о 09.00 год. [PERSON] за місцем свого проживання, за адресою: [ADDRESS] , вчинив відносно дружини [PERSON] в присутності доньки [PERSON] домашнє насильство, фізичного, психологічного та економічного характеру, а саме штовхав, ображав грубою нецензурною лайкою, погрожував, не давав користуватись її мобільним телефоном. Згідно висновку\~спеціаліста-психолога\~за результатами\~психологічного дослідження\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~складеного 17.10.2024\~року [PERSON] , їй необхідна тривала психотерапія, так як виявлено генералізований тривожний розлад, помірковану депресію. Виявлені депресивні прояви, що призводять до поганого самопочуттям, розладу сну, підвищенню стомлюваності, зниженню настрою, що в свою чергу має психосоматичні наслідки. Вказане є наслідком тривалого системного психологічного, фізичного, економічного сімейного насильства з боку чоловіка [PERSON] , обмеженням її прав та свобод, позбавленням волі. Рекомендовано здійснити оточення [PERSON] підтримкою та турботою, з боку рідних та близьких, для створення сприятливих психологічних умови домашнього мікроклімату для забезпечення позитивного психоемоційного стану [PERSON] . Категорично виключити присутність чоловіка [PERSON] в житті [PERSON] , в її побуті, повсякденних контактах. Недотримання цієї рекомендації може призвести погіршення психо-емоційного стану, виникнення психічних розладів та потребі в амбулаторному чи стаціонарному лікуванні у лікаря-психіатра. Рекомендовано вжиття заходів для усунення тривоги у [PERSON] , забезпечення психологічного комфорту, створення психологічно захищеної та сприятливої атмосфери життєдіяльності без пристуності особи-кривдника, яким [PERSON] сприймає свого чоловіка [PERSON] . Встановлено, що [PERSON] є жертвою системного тривалого домашнього насильства, жорстокого поводження та аб`юзу з боку чоловіка. По відношенню до неї були застосовані такі види насилля: фізичне, психологічне та емоційний аб`юз, економічне насильство, аб`юз щодо честі особи та технологічний аб`юз. У зв`язку з цим необхідна невідкладна ізоляція кривдника від своєї жертви. Переїзд в окреме житло чи звернення до притулків в безпечне місце, де жінки та її діти, які зазнали насильства та аб`юзу зможуть отримати захист та психологічну допомогу. Або, якщо жертва (якою наразі є [PERSON] ) хоче залишатися у своєму домі, необхідно забезпечити можливість судової заборони, яка б зобов`язала кривдника триматись від неї нас дистанції. Рекомендовано психологічну корекцію психоемоційного стану з метою профілактики та корекції небажаних наслідків психологічного неблагополуччя та мінімізація майбутнього ризику, щодо подальшого насильства. У справі № 754/11171/19 Верховний Суд у своїй постанові від 28.04.2020 року зазначив, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,\~\~\~\~є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. З Інформаціїз\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~Реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна щодо\~суб`єкта № 399560455 від 16.10.2024 року, вбачається, що [PERSON] має на праві власності, окрім іншого, квартиру, житловою площею 43,5 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Відтак, суд зважає, що заінтересована особа має інше місце проживання, а тому його права не будуть порушені видачею обмежувального припису із забороню перебувати у місці проживання заявниці [PERSON] . Натомість, заявниця не має на праві власності будь-якого іншого житла, де могла б проживати. У справі № 756/3859/19 Верховний Суд у своїй постанові від 05.09.2019 року, зазначив, що враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених, зокрема, у КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Відповідно до статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис\~\~\~у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved