Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що між позивачем ТОВ "Споживчий центр" та відповідачем [PERSON] 06.03.2024 було укладено кредитний договір (оферта) № 06.03.2024-100000254 (далі - Договір). Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 6000грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 06.03.2024, строком на 70 днів. [PERSON] 06.03.2024 отримав кредитні кошти у розмірі 6 000 грн, що підтверджується квитанцією LIQPAY. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі. У свою чергу, [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на дату подачі позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 12 570 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». З огляду на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 06.03.2024-100000254 від 06.03.2024 у розмірі 12 570 грн, а також просить стягнути суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилася, в позовній заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, відповідно до якої просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Між сторонами виникли правовідносини щодо належного виконання умов укладеного кредитного договору. ТОВ «Споживчий центр» згідно з правоустановчими документами зареєстроване й належать до фінансових установ з правом надання фінансових послуг. Судом встановлено, що 06.03.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 06.03.2024-100000254 (а.с. 10). Зокрема, 06.03.2024 [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора «А265» підписав пропозицію ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (оферта) та заявку, за умовами якої [PERSON] надано кредит у розмірі 6000 грн, строк кредиту 70 днів з дня його надання, дата повернення\~14.05.2024. Розмір процентів за ставкою - 1,35% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку кредитування; «денної процентної ставки» - 1,2 % за 1 день користування кредитом; розмір процентів відповідно до статті 625 ЦК України становить 365 % річних; комісія, пов`язана з наданням кредиту - 900 грн (а.с. 9-15). У статті 3 Закону України № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідач визнав факт укладення кредитного договору № 06.03.2024-100000254 від 06.03.2024 та отримання ним 6000 грн. Судом встановлено, що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало, надало кредит в сумі 6000,00грн, що підтверджується квитанцією №2433956717 від 06.03.2024 (а.с.16). Проте, відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 14.05.2024 утворилась заборгованість в розмірі 12570 грн, яка складається із: 6000,00 грн - заборгованість за основним боргом (тіло кредиту); 5670 грн - заборгованість за процентами; 900 грн - заборгованість за комісією (а.с. 7). Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк виконання, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Із встановлених обставин вбачається, що між сторонами виникли договірні правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких ТОВ «Споживчий центр» виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а відповідач [PERSON] - споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманого ним кредиту та сплати процентів за його користування. За таких обставин, з урахуванням порушення позичальником умов кредитного договору щодо своєчасного і повного погашення заборгованості, ненадання відповідачем доказів про погашення заборгованості за кредитним договором, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 12 570 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» суд задовольняє в повному обсязі, то відповідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2422,40 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved