Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

Позивач - Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» 05.08.2024 року звернулось до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію в розмірі 108352 гривні 00 копійок та витрат зі сплати судового збору. Представник позивача заявлені вимоги мотивує тим, що відповідач зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS] , на ім`я якої відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Дану квартиру забезпечує тепловою енергією КП «Теплопостачання міста Одеси». Позивач зазначає, що відповідач, отримуючи послуги з постачання з теплової енергії, оплачувала їх частково, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість у загальному розмірі 108352,00 грн., що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 23.08.2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання. Вказаною ухвалою судді встановлено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено, що у зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами у справі (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). 14.10.2024 року до суду в через підсистему «Електронний суд» надійшла заява від [PERSON] , в якій відповідачка просить суд застосувати наслідки пропуску позивачем строків позовної давності до заявлених вимог про стягнення заборгованості, а саме вимог щодо стягнення з останньої заборгованості за надані послуги за період з грудня 2010 року по березень 2017 року включно в сумі 42477,15 грн. До судового засідання призначеного на 15.10.2024 року сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином. Однак, представник позивача 14.10.2024 року надала до суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за відсутності. Представник відповідача 15.10.2024 року надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Одночасно, представник зазначив, що заперечує щодо задоволення позовних вимог КП «Теплопостачання міста Одеси» та просить суд відмовити у задоволенні позову. Приймаючи висловлене волевиявлення сторін по справі про розгляд справи за їх відсутності, судом було ухвалено здійснити розгляд справи в судовому засіданні 15.10.2024 року за відсутності сторін по справі. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши усі документи наявні в матеріалах справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову КП «Теплопостачання міста Одеси», з наступних підстав. Судом встановлено, відповідачка по справі [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та є власником даного нерухомого майна починаючи з 16.09.2011 року на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19.07.2011 року, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шевиріною А.О., зареєстрованого в реєстрі за №1277. Зазначений будинок знаходиться у комунальній власності територіальної громади і його теплопостачання забезпечує КП « Теплопостачання м. Одеси». На ім`я відповідачки, як абонента за вказаною адресою, відкрито особовий рахунок за № [NUMBER] , за яким обліковуються надані послуги з теплопостачання. На підставі викладеного вбачається, що відповідачка є споживачкою теплової енергії, яка надається позивачем за адресою належного відповідачеві нерухомого майна: [ADDRESS] . У відповідності до поданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що у абонента за особовим рахунком № [NUMBER] , який відкрито на ім`я [PERSON] обліковується заборгованість, яка станом на 01.02.2024 року, становить в сумі 108352 гривні 00 копійок. З підстав наявності вказаної заборгованості та невиконання відповідачем своїх зобов`язань зі сплати коштів за надані послуги з теплової енергії, позивач звернувся до суду з даним позовом. Статтею 21\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги»,\~в чинній\~редакції,\~врегульовано надання\~послуг з\~постачання теплової\~енергії,\~відповідно\~до\~якої одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти споживачів для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, з урахуванням перерв, визначених\~статтею 16\~цього Закону. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Органи, уповноважені законом встановлювати порядки (методики) формування тарифів на транспортування, постачання теплової енергії, визначають особливості врахування в тарифах на теплову енергію для споживача витрат на утримання та обслуговування теплових пунктів (індивідуальних та центральних) з метою недопущення подвійної компенсації споживачами таких витрат. Тарифи на комунальну послугу з постачання теплової енергії, що виробляється суб`єктом господарювання за допомогою систем автономного теплопостачання, визначаються та встановлюються органом, що регулює діяльність такого суб`єкта господарювання, окремо для кожного багатоквартирного будинку, обладнаного такою системою автономного теплопостачання, як сума тарифів на виробництво та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Пунктом 5 частини 2 статті 7 вказаного Закону передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Пунктом 3 Розділу VI Прикінцеві та Перехідні положення вказаного Закону встановлено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Відповідно до\~ст..\~68\~ЖК України,\~наймач зобов`язаний\~своєчасно вносити\~квартирну плату\~та плату\~за комунальні\~послуги. \~Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Встановлення тарифів є компетенцією відповідних органів влади та місцевого самоврядування. Статтею 162 ЖК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартину плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до\~пп.\~5\~п.\~45\~«Правил\~надання\~послуги з\~постачання\~теплової\~енергії і\~типових\~договорів\~про надання\~послуги\~з\~постачання теплової\~енергії»,\~затверджених\~Кабінетом\~Міністрів України\~(постанова\~від\~21.08.2019\~року\~№830)\~індивідуальний\~споживач\~зобов`язаний оплачувати\~надану послугу\~за цінами/тарифами,\~встановленими відповідно\~до законодавства,\~та вносити\~плату за\~абонентське обслуговування\~у строки,\~встановлені\~договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 526 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зазначене положення кореспондується частиною 3 статтею 12 ЦПК України. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~статті 89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~ переконанням,\~що\~ґрунтується на\~всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а\~також\~достатність і\~взаємний\~зв`язок\~доказів\~у\~їх\~сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приймаючи вище викладене та надаючи оцінку наданим до суду доказам, судом встановлено, що позивач є належним постачальником послуг з теплової енергії до квартири [ADDRESS] , за якою значиться абонент за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритий на ім`я [PERSON] , яка є власником даного нерухомого майна. Під час розгляду справи, відповідачкою не спростовувалось та визнано факт, що саме вона є споживачем послуг з теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , які надаються КП «Теплопостачання міста Одеси». За наслідком чого є встановленим, що відповідачка є споживачем теплової енергії за вказаною адресою, послуги з надання яких надаються позивачем. Внаслідок не належного виконання зобов`язань зі сплати коштів за надані послуги з теплової енергії, у відповідачки згідно з поданим до суду розрахунком заборгованості виникла заборгованість, яка станом на 01.02.2024 року, за період з грудня 2010 року по лютий 2024 року, становить у загальному розмірі 108352,00 грн. Вказаний розрахунок не спростований відповідачем, містить усі необхідні складові нарахування, інформацію про абонента, застосовані тарифи, періоди нарахування, інформацію про частково сплачені кошти, є послідовним та логічним для сприйняття, а відтак приймається в якості належного доказу. У відповідності до наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем частково здійснювалась сплата коштів за надані послуги, однак не в повному обсязі. Під час розгляду справи відповідачем не оспорювався факт надання позивачем послуг з постачання теплової енергії, їх споживання, як і не оспорювалась якість відповідних послуг. За наслідком чого, суд вважає підтвердженим факт, що між КП «Теплопостачання міста Одеси» та споживачкою\~ [PERSON] , на ім`я якої відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , існують фактичні договірні відносини з постачання позивачем теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , про що свідчать вчинені споживачем дій, що засвідчують її бажання укласти договір, а саме фактом споживання теплової енергії та частковою сплатою грошових коштів за спожиті послуги. Доказів на підтвердження сплати вказаної суми заборгованості в повному обсязі, відповідачем в порушення вимог\~ст. 81 ЦПК України до суду не надано. На підставі вищевикладеного, приймаючи, що в порушення вищезазначених приписів закону, відповідачем несвоєчасно та не у повному обсязі сплачувались кошти за надані послуги з постачання теплової енергії, суд вважає доведеним належними доказами, що заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем за надані останнім послуги з теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , за період з грудня 2010 року по лютий 2024 року, станом на 01.02.2024 року, становить у розмірі 108352,00 грн. Щодо заяви відповідачки про застосування наслідків пропуску строку позовної давності до даних вимог, суд зазначає наступне. Так, згідно зі ст. 32 Закону України №1875-IV та ст.ст. 7, 9 Закону України №2189-VIII, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. за №630, зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Як вбачається, позивач з даним позовом звернувся 05.08.2024 року та заявлено до стягнення заборгованість станом на 01.02.2024 року. У відповідності до наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість у розмірі 108352,00 грн. нарахована за період починаючи з грудня 2010 року по лютий 2024 року включно. Розрахунком заборгованості підтверджується періодична оплата відповідачем суми заборгованості, а саме у: грудні 2010 року; жовтні 2011 року; травні 2012 року; липні 2012 року; вересні 2012 року; жовтні 2012 року, а також листопаді 2015 року. Під час обчислення строків позовної давності, судом враховується, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Частиною 1 статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Дію карантину, встановленого зазначеною Постановою, було неодноразово продовжено на всій території України згідно з Постановами КМУ по 30.06.2023 року. Таким чином, на території України було встановлено дію карантину безперервно з 12.03.2020 року по 30.06.2023 року. Разом з цим, відповідно Закону України №2120-IX від 15.03.2022 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено розділом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, якій неодноразово було продовжено та який діє по теперішній час. На підставі викладеного вбачається, враховуючи що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, набрав чинності 02.04.2020 року, строк позовної давності в три роки для позивача починаючи з квітня 2020 року є продовженим по цей час. Три роки до квітня 2020 року розпочинаються з квітня 2017 року. Як вбачається, остання сплата відповідачем заборгованості мала місце у листопаді 2015 року, а відтак дана сплата заборгованості не є перериванням строку позовної давності. Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за період з грудня 2010 року по березень 2017 року включно, що становить в сумі 42477,15 грн., заявлені з пропуском позовної давності. Враховуючи вищевикладені обставини справи та норми матеріального права, заяву відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, суд приходить до висновку про застосування строків позовної давності та стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з квітня 2017 по лютий 2024 року у розмірі 65874,85 грн. (108352 42477,15). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до\~ст.\~263\~ЦПК України,\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на\~засадах\~верховенства права,\~бути\~законним\~і обґрунтованим. \~Законним\~є\~рішення,\~ухвалене\~судом\~відповідно до\~норм\~матеріального\~права із\~дотриманням\~норм\~процесуального права. \~Судове\~рішення\~має\~відповідати завданню\~цивільного\~судочинства,\~визначеному\~цим\~Кодексом. \~При\~виборі\~і\~застосуванні норми\~права\~до\~спірних правовідносин\~суд\~враховує\~висновки щодо\~застосування\~відповідних\~норм права,\~викладені\~в\~постановах Верховного\~Суду \~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При ухваленні рішення, судом враховується, що Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону, відповідачем несвоєчасно та не у повному обсязі сплачувались надані послуги за постачання теплової енергії, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є частково обґрунтованими та з урахуванням застосування строку позовної давності підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги з теплової енергії за період з квітня 2017 року по лютий 2024 року, у розмірі 65874 гривні 85 копійок. У задоволенні позову в решті вимог позивача слід відмовити. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи часткове задоволення позовних вимог, наявність часткових заперечень у відповідача щодо задоволення позовних вимог, що не свідчить про визнання позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають у відшкодування витрат зі сплати останнім судового збору пропорційно до задоволених вимог, грошові кошти в сумі 1840,72 грн., виходячи з розрахунку 60,79% задоволених вимог від заявлених (65874,85*100 /108352=60,79; 60,79*3028 /100 = 1840,72 грн. При вищевикладених обставинах та

Outcome: partial