Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони є батьками дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідач за рішенням суду (судовий наказ) сплачував аліменти на утримання дочки до досягнення нею повноліття. З 01.09.2023 року донька перебуває на денній формі навчання у Київському національному лінгвістичному університеті. На даний час позивачка не має можливості самостійно неси витрати у зв`язку з навчанням дочки. Через це звернулася до суду з даним позовом; та просить суд задоволити позов про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання дочки в розмірі 1/3 частки від доходу відповідача, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до закінчення донькою навчання. Представник відповідача подала відзив. Зазначає, що відповідач не відмовлявся від того, щоб допомагати дітям. Згідно судового наказу Рівненського районного суду Рівненської області від 16.01.2023 р. у справі 570/5077/22 з нього стягнуті аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходів). Також позивачка просить стягнути з нього на утримання дитини, яка продовжує навчання, 1/3 частину від його заробітку (доходів). Тобто у випадку задоволення позову з нього будуть стягнуті аліменти у розмірі 2/3 від заробітку (доходів), що суперечить приписам СК України. Відповідач не має змоги надавати допомогу у тому розмірі, про які зазначає позивачка. На даний час відповідач має незадовільний стан здоров`я, у нього на утриманні перебуває матір, яка має інвалідність ІІ групи, та батько, який також хворіє. Тому у задоволенні позову просить відмовити. А у разі, якщо суд знайде підстави для задоволення позову, то просить визначити розмір аліментів 1/6 частину від його заробітку (доходів). Позивачка позов підтримала та пояснила про обставини, що описані вище. Додала, що дитина продовжує навчання, вона здійснила оплату за це навчання, проте доказів такої оплати надати суду не може. Відповідач в судове засідання не з`явився. Представник відповідача позов не визнала. Підтримала правову позицію, викладену нею у відзиві. Також додатково пояснила, що згідно умов договору №6431/0069/1, який надала позивачка, навчальний заклад має акредитацію до 01.07.2024 року. Позивачка звернулася до суду з позовом 15.07.2024 року, при цьому вона не надала суду доказів того, що її дитина продовжує навчання у цьому навчальному закладі. Тобто можлива ситуація, що навчальний заклад не пройшов акредитацію, і у зв`язку з цим дитина припинила навчання. Або якщо акредитація навчальним закладом була успішно пройдена, то немає доказів того, що дитина продовжує на даний час навчання, адже вона могла бути відрахована з навчального закладу з певних причин. Також позивачка не надала суду доказів того, що нею була здійснена оплата за навчання дитини за 2024-2025 навчальний рік. За наведеного просить суд відмовити у задоволенні позову. Дослідивши докази, надані сторонами, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає,\~ що позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне. Обставини, встановлені при розгляді справи, позиція сторін. Позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 02.06.2023 р. у справі №570/5076/23. Згідно судового наказу Рівненського районного суду Рівненської області від 16.01.2023 р. у справі №570/5077/22 було стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , мешканки [ADDRESS] ) аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON] ( [INFO] ) та сина [PERSON] ( [INFO] ) в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.12.2022 року, і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка зазначає про те, що дитина [PERSON] згідно умов договору №6431/0069/1 навчається у Київському національному лінгвістичному університеті, навчання платне. Оскільки відповідач не надає допомогу на утримання дитини у зв`язку з її навчанням, то позивачка звернулася до суду з відповідним позовом. Представник відповідача зазначає, що позивачка не надала доказів того, що дитина продовжує навчання, і не надала доказів здійснення оплати за навчання дитини за 2024-2025 навчальні роки. Положення законодавства. За положеннями ст. 199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За таких умов у позивачки виникає право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Суд зважає на те, що розгляд справ відбувається на принципах змагальності. У частинах першій, другій та п`ятій\~статті 263\~ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, оскільки такі дії є виключною прерогативою позивача (частина 1 статті 43 ЦПК України). \~Тому, принцип стабільності є визначальним щодо можливості виходу за межі позовних вимог. Наведене означає, що принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, за вирішенням яких позивач звернувся до суду. Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і за загальним правилом, не повинен виходити за межі цих вимог. Тобто суд зв`язаний предметом заявлених вимог. У свою чергу, право особи звернутися до суду з самостійно визначеними позовними вимогами узгоджується з обов`язком суду здійснити розгляд справи в межах таких вимог. Стандарти доказування не передбачають обов`язку суду вважити доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вирогідним, ніж протилежний. Про це наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 908/1879/17. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина може вважатися доведеною, якщо інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Верховний Суд наголошує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Правова позиція Верховного Суду у справі № 686/13391/22, постанова від 13.07.2023 року, висловлена про наступне: завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Висновки суду. В судовому засіданні не були встановлені обставини, що дають змогу для\~ задоволення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у частці від заробітку (доходів) відповідача. Так, позивачка мала б довести суду, що дитина продовжує навчання, але вона цього не зробила. Згідно умов договору №6431/0069/1, який надала позивачка, навчальний заклад має акредитацію до 01.07.2024 року. Позивачка звернулася до суду з позовом 15.07.2024 року, при цьому вона не надала суду доказів того, що її дитина продовжує навчання у цьому навчальному закладі на час звернення до суду чи на час розгляду справи у суді. Тобто можлива ситуація, що навчальний заклад не пройшов акредитацію, і у зв`язку з цим дитина припинила навчання. Або якщо акредитація навчальним закладом була успішно пройдена, то немає доказів того, що дитина продовжує на даний час навчання. Також позивачка не надала суду доказів того, що нею була здійснена оплата за навчання дитини за 2024-2025 навчальний рік. Тобто у даному випадку позивачка, коли стверджує про існування певної обставини, повинна була б подати відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази. Про перевагу однієї позиції над іншою суд і виносить власне рішення. Представник відповідачки спростувала доводи позивачки. За наведеного позов не підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат. Розподіл між сторонами судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судових витрат (судовий збір), а суд не знайшов підстав для задоволення позову, то судові витрати покладаються на державу. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed