Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

У серпні 2023 року позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, у якому просила стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 71861,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . 04.06.2023 відбулось залиття квартири позивача, затоплення відбулось згори, де розташована квартира [ADDRESS] , яка належить відповідачу на праві власності. Комісією складено акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення від 22 червня 2023 року, за змістом якого залиття квартири [ADDRESS] виникло з вищерозташованої квартири [ADDRESS] 04 червня 2023 року, у зону залиття потрапили: коридор, кімната 1, кімната 2. Звітом про оцінку ринкової вартості права вимоги відшкодування збитку, заподіяного квартирі та майну, встановлено розмір матеріального збитку 65461,00 грн, вартість проведення оцінки 6400,00 грн. Добровільно відшкодувати завдані збитки відповідач не погоджується (а.с.1-62). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 серпня 2023 року визначено головуючого суддю Шереметьєву Л.А. (а.с.64-65). Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 11 серпня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження (а.с.67). 18.09.2023 до суду надійшов відзив, у якому представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування зазначає, що наданий позивачем акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 22 червня 2023 року не відповідає вимогам законодавства, оскільки не містить відомості про наслідки залиття, хто заподіяв шкоду, що необхідно зробити для усунення наслідків та обсяги робіт. Таким чином, доказом вартості реальної шкоди представник відповідача вважає лише висновок судової експертизи, а суб`єкт оціночної діяльності не наділений повноваженнями визначати право вимоги. Відтак представник відповідача вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт наявності шкоди, її наслідків, як і спричинення шкоди саме відповідачем (а.с.71-78). Розпорядженням керівника апарату Солом`янського районного суду міста Києва від 20 лютого 2024 року №259, призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку із звільненням судді [PERSON] у відставку, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 13 лютого 2024 року №409/0/15-24 (а.с.85). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 лютого 2024 року визначено головуючого суддю Жовноватюк В.С. (а.с.86-87). Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 22 лютого 2024 року цивільну справу прийнято до свого провадження (а.с.88). Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 08 квітня 2024 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільної справи - в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.96). У судове засідання сторони не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час та місце судового розгляду. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та їх безпосередньому дослідженні, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №103501958 від 13 листопада 2017 року, квартира за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с.12-13). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майно щодо об`єкта нерухомого майна №341509169 від 03 серпня 2023 року, квартира за адресою: [ADDRESS] , на праві власності належить [PERSON] (а.с.16-17). Відповідно до копії акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 22 червня 2023 року, комісія у складі працівників житлово-експлуатаційної дільниці №901 комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва»: провідний інженер [PERSON] , майстер ремонтної дільниці [PERSON] , майстер технічної дільниці №5 [PERSON] , слюсар-сантехнік [PERSON] , провела обстеження квартири [ADDRESS] за зверненням мешканки [PERSON] щодо залиття квартири. Залиття квартири [ADDRESS] виникло з вище розташованої квартири [ADDRESS] 04.06.2023р. При обстеженні встановлено, що кв №82 зону залиття потрапили: коридор: стеля - 0,5 м2 (водоемульсійне покриття); ванна кімната: стеля - поступає вода через щілини ламінованої дошки; кімната 1: стеля - 0,2 м2 (водоемульсійне покриття), стіни - 0,1 м2 (шпалери); кімната 2: стеля - 1,2 м2 (водоемульсійне покриття), стіни - 0,5 м2 (шпалери); підлога - 1,5 м2 (ламінат). Причина залиття: так як залиття припинилося вважати його одноразовим, причину з`ясувати не виявилося можливим з вини мешканців кв [ADDRESS] не надають доступ. Висновки та рекомендації комісії: власникам квартири [ADDRESS] надати доступ для обстеження (а.с.18). Згідно з копією листа КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» ЖЕД №901 від 26 червня 2023 року №901/н-138/23, працівниками обслуговуючої організації житлово-експлуатаційної дільниці № [NUMBER] було обстежено кв [ADDRESS] стосовно залиття з вище розташованої квартири [ADDRESS] . За наслідками розгляду повідомлено, що причину залиття не вдалося виявити можливим, так як власником кв [ADDRESS] вищезазначеного житлового будинку був ненаданий доступ до інженерних мереж в межах квартири. Попередження з повідомленням відправлено ПАТ «Укрпошта» 22 червня 2023 року (а.с.19). Відповідно до копії звіту про оцінку ринкової вартості права вимоги відшкодування збитку, заподіяного квартирі та майну, що знаходилося в ній на момент залиття, за адресою: [ADDRESS] від 05 червня 2023 року, проведеного суб`єктом оціночної діяльності « [PERSON] », встановлено, що ринкова вартість об`єкта оцінки - права вимоги відшкодування збитку, заподіяного квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] і майну, що знаходилось в ній на момент залиття 65461,00 грн (а.с.20-60). У п.2.3. звіту про оцінку ринкової вартості права вимоги відшкодування збитку, заподіяного квартирі та майну, що знаходилося в ній на момент залиття, за адресою: [ADDRESS] від 05 червня 2023 року вказано, що оцінка проводилась за результатами особистого огляду об`єктів оцінки, зробленого оцінювачем, а також на підставі документів, наданих замовником (а.с.28). За змістом положень ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У ч.ч.1-2 ст.22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.2 постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Даний висновок зроблено КЦС ВС у постанові від 13 листопада 2019 року у справі №757/31418/15-ц. Відповідно до ч.ч.4-5 ст.319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. За ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. У п.2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76 зазначено, що у разі залиття, аварії квартири складається відповідний акт, форма якого затверджена додатком №4. Відповідно до даного додатку, акт повинен містити дані про події, які відбулись, наслідки таких подій, причину залиття, винну особу, яка здійснила неправомірні дії, та підписи осіб, у присутності яких такий акт складено. Тобто, наданий позивачем акт за формою та змістом відповідає встановленим вимогам, не суперечить іншим доказам у справі, а наведені в ньому дані відповідачем не спростовані. Також необхідно звернути увагу на те, що у акті про залиття зазначено, з`ясувати причину залиття не виявилось можливим з вини мешканців кв [ADDRESS] , оскільки вони не надають доступ. Крім того, власнику квартири [ADDRESS] направлено попередження з повідомленням, у матеріалах справи відсутні докази реагування відповідача, як власника квартири, на вказане повідомлення та акт про залиття. Відтак, посилання представника відповідача про невідповідність акту вимогам законодавства не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Позивачем в обґрунтування розміру заподіяної шкоди до матеріалів справи додано копію звіту про оцінку ринкової вартості права вимоги відшкодування збитку, заподіяного квартирі та майну, що знаходилося в ній на момент залиття, за адресою: [ADDRESS] від 05 червня 2023 року, проведеного суб`єктом оціночної діяльності « [PERSON] », відповідно до якого ринкова вартість об`єкта оцінки - права вимоги відшкодування збитку, заподіяного квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] і майну, що знаходилось в ній на момент залиття становить 65461,00 грн. У звіті також зазначено, що оцінка проводилась за результатами особистого огляду об`єктів оцінки, зробленого оцінювачем, а також на підставі документів, наданих замовником. У звіті також наявні фотографії об`єкта обстеження з ушкодженнями. Відтак, позивачем доведено належними та допустимими доказами завдану шкоду у розмірі 65461,00 грн. Крім того, представник відповідача у відзиві зазначає, що вважає доказом реальної вартості шкоди лише висновок судового експерта. Однак, сторона відповідача відповідне клопотання про призначення судової експертизи не заявляє. З цього приводу суд звертає увагу на положення ст.13 ЦПК України, відповідно до яких суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Щодо відшкодування вартості проведеної оцінки матеріального збитку від затоплення квартири, суд звертає увагу, що за ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, у матеріалах справи відсутні підтверджуючі докази сплати позивачем грошових коштів у розмірі 6400,00 грн за проведення звіту про оцінку ринкової вартості права вимоги відшкодування збитку, заподіяного квартирі та майну, що знаходилося в ній на момент залиття, за адресою: [ADDRESS] , як і не надано доказів саме такої вартості проведеної оцінки, відтак у цій частині позов задоволенню не підлягає. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Таким чином, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 978,00 грн (1073,60*65461,00:71861,00).

Outcome: partial