Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

19.07.2024 року судом зареєстровано позовну заяву [PERSON] , [INFO] до [PERSON] , [INFO] про визнання батьківства, внесення змін до актового запису, яку мотивовано тим, що у вересні 2017 року вони почали зустрічатись із [PERSON] , а з грудня 2017 року проживати разом і підтримувати шлюбні стосунки. Через різні погляди на сімейне життя, обов`язки, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного між ними виникли сварки, які призвели до того, що в січні 2018 року вони припинили спільне проживання та спілкування. В березні 2024 року в м. Вінниці позивач випадково зустрів [PERSON] , яка була з дитиною приблизно 5 років [PERSON] . Через зовнішню схожість він зрозумів, що це його дитина. В подальшому [PERSON] повідомила позивачу, що в січні 2018 року дізналась про свою вагітність, однак, через образу на нього вирішила про це не говорити і прийняла рішення народити та виховувати дитину самостійно. [INFO] [PERSON] народила дитину [PERSON] . Оскільки відповідач у шлюбі не перебувала, при реєстрації народження сина батько дитини був записаний згідно ст. 135 Сімейного кодексу України. З моменту, як позивач з`ясував, що [PERSON] є його сином, він регулярно підтримує з ним зв`язок, надає кошти на утримання сина, купує подарунки. Після чергової зустрічі з відповідачем вони домовились звернутись до відділу ДРАЦС із спільною заявою про визнання позивачем батьківства щодо дитини, однак, згодом відповідач передумала, побоюючись втратити право на отримання соціальної допомоги, яка надається їй як матері, яка самостійно виховує дитину. Відмова відповідача від звернення до органу ДРАЦС із спільною заявою про визнання батьківства стала підставою для звернення до суду з даним позовом. На підставі ст. 128 СК України [PERSON] просив суд: визнати (встановити), що він є батьком дитини - [PERSON] , [INFO] ; внести зміни до актового запису № 2896 складеного 28.08.2018 року про народження [PERSON] , [INFO] , та зазначити відомості про його батька [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ; у графі «по батькові дитини» зазначити « [PERSON] ». 31.07.2024 року відкрите загальне провадження у справі. 24.09.2024 року закрите підготовче провадження і призначена справа до судового розгляду по суті. В підготовче і в судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримав та просив задоволити. Відмовився від письмових заяв про виклик свідків та призначення судової генетичної експертизи у зв`язку з визнанням позову відповідачем. Судові витрати просив залишити за ним. В підготовче і в судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, надала заяву про визнання позову [PERSON] , в якій підтвердила, що батьком її сина [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . Просила позов [PERSON] задоволити. Враховуючи письмові пояснення сторін суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явились в судове засідання. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно повторно виданого 24.10.2020 року свідоцтва про народження серії [NUMBER] громадянин України [PERSON] народився [INFO] в м. Вінниці, про що 28.08.2018 року складено відповідний актовий запис № 2896. Його батько [PERSON] , громадянин України, мати [PERSON] , громадянка України. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00045987859, наданого на запит [PERSON] на підставі її заяви від 13.07.2024 року, 28 серпня 2018 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницької області складено актовий запис № 2896 про народження дитини [PERSON] , громадянина України, який народився [INFO] в м. Вінниці від матері громадянки України [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с. 16). [PERSON] народилась [INFO] в м. Вінниці, з 07.02.1996 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] . Позивач громадянин України [PERSON] народився [INFO] в смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області, з 29.01.2014 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] . До матеріалів справи надані копії фотокарток із зображенням [PERSON] , [PERSON] , дитини (а.с. 17-19). Згідно письмового пояснення [PERSON] підтвердила, що [PERSON] є батьком її сина [PERSON] , [INFO] . Між сторонами виникли правовідносини з приводу визначення походження дитини, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми СК України. Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Згідно ч. 1 ст. 121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому\~статтями 122\~та\~125\~цього Кодексу. Статтею 125 Сімейного кодексу України передбачені правила визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою: якщо мати\~та батько\~дитини не\~перебувають у\~шлюбі між\~собою,\~походження дитини\~від матері\~визначається на\~підставі документа\~закладу охорони\~здоров`я\~про народження\~нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається:за заявою\~матері та\~батька дитини; за рішенням суду. Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 126 СК України). При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України). Статтею 128 Сімейного кодексу України визначено правила визнання батьківства за рішенням суду. За відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126\~цього Кодексу,\~батьківство щодо\~дитини може\~бути визнане\~за рішенням\~суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Позов\~про визнання\~батьківства може\~бути пред`явлений\~матір`ю,\~опікуном,\~піклувальником дитини,\~особою,\~яка утримує\~та виховує\~дитину,\~а також\~самою дитиною,\~яка досягла\~повноліття. Позов\~про визнання\~батьківства може\~бути пред`явлений\~особою,\~яка вважає\~себе батьком\~дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до\~частини першої статті 135\~цього Кодексу. Відповідно до\~роз`яснень,\~викладених в\~п.\~9\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень\~ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. На підтвердження позовних вимог позивач [PERSON] надав ксерокопії фотокарток із [PERSON] та дитиною (а.с. 17-19). Інших доказів в матеріалах справи немає. Ні позивач, ні відповідач в судове засідання не з`явились, усних пояснень у справі не надавали. Від клопотання про призначення молекулярно-генетичної експертизи і про допит свідків позивач відмовився в зв`язку з визнанням позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві (ч. 1 ст. 206 ЦПК України). Частиною 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову\~суперечить закону або\~порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову\~і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 675/2136/19). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2\~ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Враховуючи те, що крім визнання позову, в матеріалах справи відсутні жодні докази, які підтверджують кровну спорідненість між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність і не довів походження дитини від нього як від батька, суд дійшов висновку, що достатніх підстав для задоволення позову немає. Відповідно до ст. 141 СК України судовий збір залишити за рахунок позивача.

Outcome: dismissed