Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

23.10.2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що 17.06.2005 року між ним та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований Южноукраїнським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), за актовим записом №117. Від спільного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. З відповідачем спільне життя не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, спільного господарства вони не ведуть з 2008 року. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає. Вважає, що примирення та збереження шлюбу між ними неможливе, перебування у шлюбі суперечить його інтересам. Шлюб вони розривають вперше. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. У судове засідання позивач не з`явився, однак надав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на примирення не згоден, просить розглянути справу без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила. Про день, час та місце розгляду справи була повідомлена шляхом направлення судових повісток на адресу, зазначену в позовній заяві, а також телефонограмою. Під час розгляду справи по суті судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 17.06.2005 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Южноукраїнським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за актовим записом №117, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.10.2023 року. Прізвище після одруження змінила дружина з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 5). Позивач зазначає, що від шлюбних відносин вони неповнолітніх дітей не мають. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що шлюбне життя подружжя не склалося, у сторін різні погляди на сімейне життя та обов`язки, спільного господарства не ведуть з 2008 року. Позивач вважає, що примирення та подальше спільне життя з відповідачем є неможливим, збереження сім`ї суперечить його інтересам. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи позиції сторін, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, так як подальше спільне життя та збереження сім`ї є недоцільним. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною 2 ст. 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем не ставиться питання про відшкодування судового збору, то судовий збір сплачений ним при зверненні до суду в сумі 1073,60 грн. (а.с. 6), відшкодуванню на його користь не підлягає.

Outcome: approved