Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 04 листопада 2022 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 травня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики № 9551445. 14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру боржників № 3 від 16 серпня 2021 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14 534 грн. 00 коп., з яких: 5 000 грн. 00 коп. сума заборгованості по основному боргу; 9\~534 грн. 00 коп. сума заборгованості по відсоткам. У зв`язку із чим, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості за договором позики № 9551445 у сумі 14 534 грн. 00 коп., з яких: 5 000 грн. 00 коп. сума заборгованості по основному боргу; 9\~534 грн. 00 коп. сума заборгованості по відсоткам та понесені судові витрати. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 04 листопада 2022 року указана позовна заява передана для розгляду судді Покопцевій Д.О. Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. До суду 26 грудня 2022 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача. Ухвалою судді від 30 грудня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомлення сторін. Ухвалою суду від 12 квітня 2023 року задоволено клопотання представника позивача, витребувано у ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» докази перерахування на банківський рахунок [PERSON] грошових коштів, одержаних за договором позики № 9551445 від 27 травня 2020 року у відповідності до умов цього договору (первинні документи); детальний розгорнутий розрахунок заборгованості по договору позики № 9551445 від 27 травня 2020 року (із зазначенням періоду нарахувань, складових заборгованості, розміру відсотків, відповідних сум, зокрема внесених позичальником, тощо). Крім того витребувано від АТ КБ Приват Банк» виписку про рух грошових коштів по картці [NUMBER] з 27 травня 2020 року по 26 червня 2020 року [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, у відзиві на позовну заяву зазначила, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» не визнає, оскільки позивачем не доведено укладання договору позики між нею та ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів», не доведено факт підписання нею договору позики та отримання грошових коштів. Крім того вважає, що позивачем не доведено факт переходу права вимоги на підставі договору факторингу. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у відповіді на відзив зазначив, що між відповідачем та ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір позики, що підтверджується підписанням анкети-заяви та інших документів [PERSON] у відповідності до вимог Цивільного кодексу України, Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідач кредит отримав, проте ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» борг не повернув, що стало підставою для укладання товариством із ТОВ «ФК «ЄАПБ» договору факторингу та переходом права вимоги від ТОВ «ФК «ЄАПБ». При цьому представник позивача перехід права вимоги від ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» підтверджується належними та допустимими доказами, крім того позивачем доведено факт отримання відповідачем такої позики, а тому у товариства є право вимоги до відповідача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача та сторони відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів. Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, 27 травня 2020 року між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики № 9551445, за умовами якого позикодавець зобов`язався надати позичальникові у власність грошові кошти в сумі 5 000 грн. 00 коп. шляхом їх перерахування банківський картковий рахунок позичальника. В свою чергу позичальник зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики та сплатити проценти від суми позики. Згідно інформації ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» наведеної у листі № 22/05/23-11 від 22 травня 2023 року, за договором № 9551445 від 27 травня 2020 року через оператор платіжних систем ТОВ «ФК «Фінексперес» було здійснено транзакції та перераховано суму позики у розмірі 5\~000 грн. 00 коп. на рахунок [PERSON] . Згідно виписки про рух грошових коштів по картці [NUMBER] з 27 травня 2020 року по 26 червня 2020 року, яка належить [PERSON] , наданої АТ КБ «Приват Банк» за ухвалою суду, 27 травня 2020 року на вищевказану карту було зараховано грошові кошти надіслані грошовим переказом у сумі 5000 грн. 00 коп. Згідно з ч. 1 ст.\~627\~ЦК України відповідно до ст.\~6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.ст. 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.\~638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 2 ст.\~639\~ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Абзац 2 ч. 2 ст.\~639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст.\~1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1055\~ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з п. 6 ч. 1 ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 3 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з ч. 6 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20. Таким чином, надаючи оцінку наданим суду доказам, суд вважає, що договір позики № 9551445 від 27 травня 2020 року між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений у відповідності до вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства і між сторонами існують договірні відносини. Доводи відповідача щодо недоведеності факту отримання нею суми позики у розмірі 5000 грн. 00 коп. спростовуються належними та допустимими доказами, зокрема інформаціє ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» щодо проведеної транзакції та рухом грошових коштів по банківському рахунку відповідача, наданий АТ КБ «Приват Банк». Статтею 512\~ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.\~516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами ч. 1 ст.\~517\~ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017року у справі № 752/8842/14-ц, та висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 16 жовтня 2018 року у справі № 914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу. У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року у справі №755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. 14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги. 28 липня 2021 року між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «ЄАПБ» укладено додаткову угоду № 2 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, якою внесені зміни до пункту 1.3. договору щодо повідомлення боржників про відступлення права вимоги за договором позики. 16 серпня 2021 року між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено додаткову угоду № 4 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, відповідно до якої в якості ціни продажу згідно реєстру боржників № 3 від 16 серпня 2021 року фактор сплачує клієнтові суму грошових коштів, яка становить 11,5 % від основної суми заборгованості (тіло кредиту), що становить 5\~039\~083 грн. 12 коп. Фактор сплачує клієнту 100 % ціни продажу, протягом 7 днів з моменту передачі по акту прийому-передачі реєстру боржників № 3, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок клієнта. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників № 3 від 16 серпня 2021 року за договором факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передало, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло реєстр боржників № 3 кількістю 10\~575 в повному обсязі. Згідно платіжного доручення № 17399 від 26 серпня 2021 року ТОВ «ФК«ЄАПБ» перерахувало на рахунок 5\~039\~083 грн. у якості плати за відступлення права вимоги згідно додаткової угоди № 4 від 16 серпня 2021 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року. Згідно витягу з боржників № 3 за договором факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до відповідач [PERSON] , яка має заборгованість за договором позики № 9551445 у сумі 14\~534 грн. 00 коп. Таким чином, додані до позовної заяви докази підтверджують факт набуття ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до боржника за договором позики № 9551445 від 27 травня 2020 року укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . Вирішуючи питання щодо сум, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд встановив наступне. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду не погоджується з висновками судів у частині стягнення процентів за користування сумою позики. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що правовий висновок щодо нарахування та стягнення процентів від суми позики після спливу строку кредитування викладено у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). Зокрема, зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. В постанові Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 295/7309/21 приведено висновок згідно якого за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. В той самий час, відповідно до п. 2 договору позики, розмір процентів за користування позикою складає: базова процентна ставка 1,60 %, акційних у день 0,32 %, на прострочену позику у день 2,70 %, річний 118,80 %, на прострочену позику річний 985,50 %. Строк позики складає 30 днів. Згідно п. 3 договору позики, проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики та, у випадку дострокового її повернення, підлягають відповідному перерахунку. Відповідно до паспорту позики щодо інформації, яка надається споживачу відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту складає 2,70 % в день. Строк позики складає 30 днів. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики № 9551445 від 27 травня 2020 року за період з 16 серпня 2021 року по 31 серпня 2022 року загальна сума заборгованості складає у сумі 14 534 грн. 00 коп., з яких: 5 000 грн. 00 коп. сума заборгованості по основному боргу; 9\~534 грн. 00 коп. сума заборгованості по відсоткам. Суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача щодо стягнення суми заборгованості по основному боргу у сумі 5000 грн. Натомість, сума заборгованості по відсоткам, в аспекті умов договору та вищенаведених позицій Верховного Суду, на думку суду повинна бути розрахована виходячи із суми боргу 5000 грн. 00 коп., процентної ставки за прострочену позику в день 2,70 %, та відповідно до строку наданої позики 30 днів. У зв`язку із чим, сума заборгованості по відсоткам за користування коштами за договором позики повинна складати 4050 грн. 00 коп. (5000 грн. 00 коп. * 2,70 % * 30 днів). Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що відповідач належним чином взяті на себе грошові зобов`язання не виконав, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики в загальному розмірі 9050 грн. 00 коп., з яких: 5 000 грн. 00 коп. сума заборгованості по основному боргу; 4050 грн. 00 коп. сума заборгованості по відсоткам. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених судом вимог в розмірі 1544 грн. 92 коп. (62,27%).

Outcome: partial