Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-10 00:00:00

04 квітня 2024 року [PERSON] з використанням засобів поштового зв`язку звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість\~у сумі 250000 грн., до якої входить: 200000 грн. сума основного боргу та 50000 грн. штрафні санкції відповідно до пункту 3.1. договору про реструктуризацію заборгованості № 17/11/23 від 17 листопада 2023 року. Обґрунтовано позов тим, що 01 червня 2023 року позивач у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] передав відповідачу грошові кошти в сумі 200000 грн., про що складено розписку. За змістом розписки відповідач зобов`язався повернути позивачу кошти в повному обсязі до 16 листопада 2023 року та у разі невиконання зобов`язання сплатити пеню в розмірі одного відсотка від суми боргу за кожен день прострочення. Відповідач свої зобов`язання не виконав, грошові кошти до вказаної у розписці дати не повернув та звернувся до позивача з проханням надати можливість погашати заборгованість частинами, у зв`язку з чим 17 листопада 2023 року між сторонами було укладено договір про реструктуризацію заборгованості № 17/11/23. За умовами вказаного договору сторони домовилися про реструктуризацію наявної заборгованості у розмірі 200000 грн. шляхом її розстрочення та погодили, що заборгованість буде погашатися відповідачем протягом семи місяців згідно з графіком платежів. Пунктом 3.1. даного договору визначено, що позикодавець має право: в односторонньому порядку розірвати цей договір у разі невиконання позичальником зобов?язань в частині здійснення своєчасних розрахунків у повній мірі; на звернення до суду про стягнення всієї суми заборгованості у випадку відсутності першої оплати до 20 січня 2024 року; на стягнення штрафу у розмірі 25% від загальної суми заборгованості, визначеної у пункті 1.1. цього договору у випадку затримки оплати або порушення графіку. Оскільки відповідачем не було здійснено сплату грошових коштів у розмірі 30000 грн. до 20 січня 2024 року, а також він перестав виходити на зв`язок, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не подав. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, а саме в сумі 200000 грн. та підтвердив укладення ним договору і отримання коштів. Заслухавши доводи представника позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 01\~червня 2023\~року [PERSON] \~надав у\~позику [PERSON] грошові кошти в сумі 200000 грн., про що було складено розписку (а.с. 13). Із змісту розписки слідує, що відповідач зобов`язався повернути позивачу грошові кошти до 16 листопада 2023 року. 17 листопада 2023 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір про реструктуризацію заборгованості № 17/11/23, відповідно до якого сторони домовилися про реструктуризацію наявної заборгованості у розмірі 200000 грн. відповідно до розписки про отримання грошових коштів від 01 червня 2023 року шляхом розстрочення заборгованості (а.с. 14). У пункті 1.2. вказаного договору сторони погодили, що розмір заборгованості, визначеної пунктом 1.1. договору (200000 грн.), буде погашатися позичальником перед позикодавцем протягом 7 календарних місяців згідно з графіком платежів, зазначеному в пункті 2.1. цього договору. Так, із пункту 2.1. договору слідує, що реструктуризація заборгованості, визначеної в пункті 1.1. цього договору надається за наступним графіком: січень 2024 року: дата погашення 20.01.2024; сума платежу 30000 грн.; лютий 2024 року: дата погашення 20.02.2024; сума платежу 30000 грн.; березень 2024 року: дата погашення 20.03.2024; сума платежу 30000 грн.; квітень 2024 року: дата погашення 20.04.2024; сума платежу 30000 грн.; травень 2024 року: дата погашення 20.05.2024; сума платежу 30000 грн.; червень 2024 року: дата погашення 20.06.2024; сума платежу 30000 грн.; липень 2024 року: дата погашення 20.07.2024; сума платежу 20000 грн. Позичальник протягом 7 (семи) місяців, до 20 числа відповідного календарного місяця, визначеного у графіку погашення заборгованості, зазначеному у пункті 2.1. цього договору, зобов?язується перераховувати на розрахунковий рахунок позикодавця грошові кошти з обов?язковим зазначенням призначення платежу: «Погашення заборгованості згідно договору 17/11/23» (пункт 2.2. договору). Пунктом 3.1. договору передбачено, що позикодавець має право: в односторонньому порядку розірвати цей договір у разі невиконання позичальником зобов?язань в частині здійснення своєчасних розрахунків в повній мірі; на звернення до суду про стягнення всієї суми заборгованості у випадку відсутності першої оплати до 20 січня 2024 року; на стягнення штрафу у розмірі 25% від загальної суми заборгованості, визначеної у пункті 1.1. цього договору у випадку затримки оплати або порушення графіку, наведеного в пункті 2.1. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною першою статтті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із статтею 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 Цивільного кодексу України, за якою, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до частини другої статті 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач свої зобов`язання по поверненню отриманих у позику грошових коштів не виконав, грошові кошти позивачу не повернув. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною першою статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини другої статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно із частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконував,\~не здійснював\~на користь\~позивача платежі\~відповідно до\~графіку,\~визначеному в\~договорі,\~що свідчить\~про порушення\~прав позивача,\~а тому\~суд знаходить\~підстави для\~стягнення з\~відповідача на\~користь позивача\~грошових коштів\~у сумі 200000 грн. Щодо стягнення з відповідача штрафу суд зазначає наступне. Як вже вказувалося вище, у пункті 3.1. договору про\~реструктуризацію заборгованості\~№ 17/11/23\~від 17\~листопада 2023\~року сторони передбачили, що позикодавець має право на стягнення штрафу у розмірі 25% від загальної суми заборгованості, визначеної у пункті 1.1. цього договору у випадку затримки оплати або порушення графіку. Статтею 549\~Цивільного кодексу\~України визначено,\~що неустойкою\~(штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов`язання. Штрафом\~є неустойка,\~що обчислюється\~у відсотках\~від суми\~невиконаного або\~неналежно виконаного\~зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Разом з тим, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу\~України встановлено,\~що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан строком на 30 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». У подальшому Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», які були затверджені Законами України\~«Про затвердження\~Указу Президента\~України» «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжувався і він діє і на даний час. Таким чином, враховуючи, що позивачем нараховано штраф за невиконання відповідачем грошового зобов`язання за договором у сумі 50000 грн. у період дії воєнного стану, що суперечить положенням пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а тому відсутні підстави для його стягнення з відповідача, у зв`язку з чим вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial