Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою 16 квітня 2024 року, в подальшому уточнивши зміст та коло заінтересованих осіб 28.06.2024, просить суд встановити факт родинних відносин між ним, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , як між двоюрідними братом та сестрою. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що [PERSON] народився [INFO] у м. Кривому Розі Дніпропетровської обл. та є двоюрідним братом [PERSON] , яка народилася [INFO] у с. Полхово Пінського р-ну Брестської обл., Республіка Білорусь. Померла [PERSON] 06.04.2023, та після її смерті із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом звернувся [PERSON] із відповідною заявою до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Січкар Б.В. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] нотаріус йому відмовила з огляду на відсутність документального підтвердження наявності між спадкодавицею та [PERSON] родинних зв`язків як між двоюрідними братом та сестрою. Заявник зазначив, що він та спадкодавиця дійсно є двоюрідними братом та сестрою, оскільки його батько [PERSON] , [INFO] , який народився в с. Полхово Пінського р-ну Брестської обл., Республіка Білорусь (помер [INFO] ), та мати [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , яка народилася в с. Полхово Пінського р-ну Брестської обл., Республіка Білорусь (померла [INFO] ) були рідними братом та сестрою, а їх батьками були [PERSON] та [PERSON] - дід і баба для заявника та спадкодавиці. Дані про батьків [PERSON] та [PERSON] зазначені у свідоцтвах про їх народження, з яких вбачається, що батько заявника та мати [PERSON] обоє були білорусами, родом із с. Полхово Пінського р-ну Брестської обл., Республіка Білорусь. Факт родинних відносин між заявником та спадкодавицею підтверджується обсягом наданих ним письмових доказів, спільними фотознімками. Надати оригінали усіх документів на підтвердження їх родинних відносин заявник не має можливості, оскільки вони не збереглися за сплином часу, а отримати дублікати є виключеним зважаючи на те, що документи видавались органами Республіки Білорусь, з якою наразі будь-які дипломатичні стосунки України припинені та юридичного значення в Україні вони не матимуть. Додатково зауважив, що за життя [PERSON] була визнана недієздатною за рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області №2-792/2004 від 30.07.2004. Рішенням виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради №189/6 від 20.10.2004 її опікуном було призначено [PERSON] , однак, пізніше рішенням виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради №201/1 від 18.10.2006 опікуном призначено [PERSON] . Крім заявника, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся [PERSON] як спадкоємець четвертої черги, інші особи із заявами не звертались. Стосовно інших спадкоємців, які б могли заявити про свої права на спадщину після смерті [PERSON] є її рідні брати - [PERSON] та [PERSON] , які за законом належать до другої черги спадкоємців за законом. Спір про право в даній справі відсутній, оскільки факт родинних відносин між ним та спадкодавицею ніхто не заперечує. Ухвалою суду від 05.07.2024 заяву прийнято до розгляду з відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду в порядку окремого провадження. Ухвалою суду від 30.07.2024 задоволено клопотання заявника про витребування доказів. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Суд розглядає справу у порядку письмового провадження, оскільки жоден з учасників справи не заявив про свою участь в судовому засіданні. Заявник [PERSON] пред`явлені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] , кожен окремо, подали заяви, в яких не заперечували проти задоволення заявлених [PERSON] вимог та підтвердили, що він та [PERSON] дійсно є двоюрідними братом та сестрою. Додатково [PERSON] вказав, що він та [PERSON] доводяться один одному рідними братом та сестрою. Заінтересована особа [PERSON] про розгляд справи повідомлений в порядку, визначеному ч.11 ст.128 ЦПК України, однак в судове засідання не з`явився та про свою участь в справі не заявив. Заперечень проти задоволення заявлених [PERSON] вимог від нього до суду не надходило. За даних обставин, з урахуванням позиції заявника та заінтересованих осіб, суд вважає за можливе справу розглянути за їх відсутності, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду судом даної категорії справ. Суд, дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, доходить висновку про необхідність задоволення вимог заяви з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у м. Кривому Розі Дніпропетровської обл. УРСР. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого 16.10.1978 Центрально-Міським відділом РАЦС м. Кривого Рогу, його батьками є [PERSON] (рос. мовою оригіналу) (білорус) та [PERSON] (рос. мовою оригіналу) (білоруска). [PERSON] народилася [INFO] у с. Полхово Пінського р-ну Брестської обл., Республіка Білорусь. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.07.1957 Лопатинською сільрадою Пінського р-ну Брестської обл., її батьками є Протосовицкий [PERSON] (рос. мовою оригіналу) (білорус) та [PERSON] (рос. мовою оригіналу) (білоруска). Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.07.2004 у справі №2-792/2004, яке набрало законної сили 31.08.2004, [PERSON] було визнано недієздатною у зв`язку з наявним у неї хронічним стійким психічним розладом, та встановлено над нею опіку. Рішенням виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради №189/6 від 20.10.2004 опікуном [PERSON] було призначено її дядька, [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради №90/1 від 17.05.2006 [PERSON] було звільнено від виконання обов`язків опікуна [PERSON] за станом здоров`я, а рішенням виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради №201/1 від 18.10.2006 опікуном [PERSON] було призначено [PERSON] [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 06.04.2023 Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). За життя [PERSON] на праві приватної власності належало житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину ВВК №938209 від 03.09.2004, яке вона успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] . Право власності зареєстроване за нею КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» 08.09.2004, запис в книзі 29-262, свідченням чому є витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно зі ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування здійснюється за законом або заповітом. Враховуючи відсутність складеного та посвідченого за життя [PERSON] заповіту чи спадкового договору, що слідує з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 21.09.2023 №74043986, спадкування належного їй за життя майна здійснюється в порядку спадкування за законом відповідно до черговості, визначеної ст.ст.1261-1265 ЦК України. При цьому, положеннями ст.1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу. Дослідженням матеріалів спадкової справи №66/2023, заведеної після смерті [PERSON] , встановлено, що про свої права на спадкове майно після її смерті заявили [PERSON] як двоюрідний брат (заява про прийняття спадщини від 21.09.2023), та [PERSON] в порядку ст.1264 ЦК України як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (заява про прийняття спадщини від 21.09.2023). Інших спадкоємців, які б заявили про свої права на спадщину після смерті [PERSON] протягом встановленого законом строку, не виявлено. На момент смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак, як вказував [PERSON] при поданні заяви про прийняття спадщини, фактично мешкала з ним як опікуном за адресою: [ADDRESS] . На підставі поданих спадкоємцями заяв приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Січкар Б.В. заведено спадкову справу після смерті [PERSON] . При перевірці наявності між спадкодавицею [PERSON] та спадкоємцем [PERSON] родинних відносин приватним нотаріусом було згенеровано Повні Витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, за інформацією в яких виявлено відсутність даних про народження [PERSON] , [PERSON] - батька [PERSON] , та [PERSON] - матері [PERSON] . Вказані обставини обумовили видачу нотаріусом 11.04.2024 постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю документального підтвердження наявності між [PERSON] та спадкодавицею [PERSON] родинних відносин як між двоюрідними братом і сестрою. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У п.5 ч.2 вказаної норми передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; установлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. У постанові Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №632/580/17 зазначено, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995, факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли від нього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема, якщо цей факт безпосередньо породжує права на спадщину. Тобто, судом дійсно може бути встановлений факт родинних відносин між фізичними особами, однак родинними стосунками (у праві) є кровний зв`язок між людьми (або кровне споріднення), з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Відтак слід відрізняти родинні та сімейні відносини, які за змістом не є тотожними поняттями. Родинні відносини (споріднення) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Стосунки між подружжям не є родинними. Виходячи з положень Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням. Той факт, що заявник [PERSON] та спадкодавиця [PERSON] є двоюрідними братом і сестрою підтверджується обсягом наданих заявником доказів та витребуваних судом, з яких вбачається дійсність наявності між ними родинних відносин на рівні кровного споріднення за спільними пращурами - батьками, їх походження з однієї сім`ї та за єдністю територіального походження, адже батько заявника - [PERSON] та мати [PERSON] - [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] , свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 07.03.1955) обоє були білорусами, родом із с. Полхово Пінського р-ну Брестської обл., Республіка Білорусь, мали спільних батьків - батька [PERSON] та мати [PERSON] , що слідує із логічного та системного аналізу наявних доказів. Сам факт наявності у заявника оригіналів документів стосовно [PERSON] , її батьків, правовстановлюючих документів на належне за життя останній житло, у своїй сукупності із встановленими обставинами, позицією заінтересованих осіб, приводять суд до переконання про доведеність факту родинних відносин між ними як між двоюрідними братом та сестрою. Зазначені обставини ніким не оспорюються, будь-яких заперечень чи доказів в їх спростування щодо родинних відносин між заявником та спадкодавицею суду не надано, а в ході судового розгляду не встановлено. З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що встановлення вказаного факту необхідно заявникові для належного оформлення спадкових прав, в той час як встановити даний факт в позасудовому порядку неможливо, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог із встановленням вказаного факту, який знайшов своє підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами в їх сукупності, має для заявника істотне юридичне значення і не визначає наступне вирішення спору про право цивільне. Позаяк, встановлення цього факту переслідує також легітимну мету, спрямовану на можливість в подальшому реалізації спадкових прав [PERSON] як спадкоємцем [PERSON] . Ухвалюючи рішення про задоволення вимог [PERSON] саме в порядку окремого провадження, суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 07.02.2024 у справі №545/844/23, від 20.12.2023 року у справі №761/16555/23, від 14.12.2022 у справі №180/2132/21, та вважає за необхідне зауважити, що необхідність встановлення факту родинних відносин для отримання спадщини сама по собі не свідчить про наявність спору про цивільне право [PERSON] , яке ніким не оспорюється. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину пов`язана суто з неможливістю встановлення факту родинних відносин між заявником та спадкодавицею з відповідних державних реєстрів у позасудовому порядку. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ч.7 ст.294 ЦПК України, у зв`язку з чим понесені заявником судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved