Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості в розмірі 66971,92 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн. При цьому, посилається на те, що 17.08.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено в електронній формі договір №6973480 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 18000,00 грн. строком на триста шістдесят днів зі сплатою відсотків за користування кредитом. У подальшому за договором факторингу від 27.05.2024 року ТОВ «Авентус Україна» відступило позивачу права грошової вимоги до відповідача за вищезазначеним кредитним договором. Умови кредитного договору відповідач не виконував належним чином, щомісячно кредит не погашав, таким чином утворилась заборгованість станом на дату звернення до суду з позовом в загальному розмірі 66971,92 грн. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 10.09.2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін та задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву та додаткові пояснення у справі, в яких він визнав позов частково. Представник позивача надав до суду додаткові пояснення по справі. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 17.08.2023 року між фінансовою установою ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , [INFO] , в електронній формі було укладено договір №6973480 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 18000,00 грн. строком на 360 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом. 27.05.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, за умовами якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за вищезазначеним кредитним договором. Умови кредитного договору відповідач не виконував належним чином, щомісячно кредит не погашав, таким чином утворилась заборгованість станом на 06.09.2024 року в сумі 66971,92 грн. та складається з: 17953,72 грн. тіло кредиту; 27581,40 грн. нараховані проценти; 21436,80 грн. нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до положень ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Згідно із ч. 1 ст.\~638\~та ч. 1 ст.\~640 ЦК України\~договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до\~ст.\~1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК). Згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (стаття 530 ЦПК України). Статтею 525 ЦК\~заборонено односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у\~ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. За приписами ч.1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Відповідач не скористався своїм правом надати суду докази на підтвердження належного виконання ним зобов`язань та спростування суми заборгованості перед позивачем та позовних вимог взагалі. Враховуючи викладене, судом встановлено, що позовні вимоги до відповідача\~про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору. На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи представником позивача\~надано: договір №17/07-2024 про надання правової (правничої) допомоги від 17.07.2024 року; акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 14.08.2024 року згідного договору №17/07-2024 від 17.07.2024 року; рахунок на оплату по замовленню №4263/14/08 від 14.08.2024 року на суму 10000 грн.; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордеру на надання правничої (правової) допомоги позивачу. Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial