Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

16 квітня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування\~своїх вимог\~позивач посилалася\~на те,\~що вона\~з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 07 березня 2008 року по 01 листопада 2022 року. У період перебування у зареєстрованому шлюбі позивачем та відповідачем за договором купівлі-продажу (серія та номер 1212), посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лазько С.І. 10 грудня 2020 року, за спільні кошти подружжя була придбана земельна ділянка площею 0,068 га, кадастровий номер 0520681000:01:005:0567, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Вінницький район, Вінницько-Хутірська с/р, з цільовим призначенням: для індивідуального садівництва. Посилаючись на вказані обставини, а також на вимоги ст. ст. 60-71 СК України позивач просила визнати за нею в порядку поділу майна подружжя право власності на на частину земельної ділянки площею 0,068 га, кадастровий номер 0520681000:01:005:0567, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Вінницький район, Вінницько-Хутірська сільська рада, з цільовим призначенням: для індивідуального садівництва; та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник позивача подала письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, щодо винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідно ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив. Правом на подання письмового відзиву на позов не скористався. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України судом розглянуто справу в заочному порядку. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено та\~підтверджується наявними\~в матеріалах\~справи доказами,\~що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 березня 2008 року по 01 листопада 2022 року. У період перебування у зареєстрованому шлюбі позивачем та відповідачем за договором купівлі-продажу (серія та номер 1212), посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лазько С.І. 10 грудня 2020 року, за спільні кошти подружжя була придбана земельна ділянка площею 0,068 га, кадастровий номер 0520681000:01:005:0567, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Вінницький район, Вінницько-Хутірська с/р, з цільовим призначенням: для індивідуального садівництва. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України). Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно зі статтею 68 СК України зазначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частину третю статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Схожий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, на яку є посилання в касаційній скарзі. Аналогічний висновок підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 756/8056/19 (провадження № 14-94цс21). Земельна ділянка набута сторонами у шлюбі. Сторони перебували у шлюбі з 07 березня 2008 по 01 листопада 2022 рік. Вказану земельну ділянку сторони придбали 10 грудня 2020 року. З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що земельна ділянка є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а отже підлягає поділу між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні. Питання про судові витрати, суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved