Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16.02.2023 у справі № 761/39066/21 позов про стягнення заборгованості за договорами позики задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 20.12.2017 року у розмірі 60\~000 доларів США, що становить 1\~579\~590 грн, прострочену заборгованість по відсотках у розмірі 14400 доларів США, що становить 379\~101,60 грн, заборгованість за договором позики від 10.12.2019 року у розмірі 107\~015 доларів США, що становить 2\~817\~330,40 грн та прострочену заборгованість по відсотках у розмірі 2 5680 доларів США, що становить 676\~064,52 грн.Постановою Київського апеляційного суду від 04.10.2023 року дане рішення залишено без змін та набрало законної сили 04.10.2023 року. Внаслідок невиконання відповідачем грошового зобов`язання за договором позики представник вважає, що в позивача виникло право на отримання 3% річних передбачених ст. 625 ЦК, за весь час прострочення до 23.02.2022 року включно в наступних розмірах: за договором позики від 20.12.2017 року за період з 21.01.2018 по 23.02.2022 в сумі 7\~243,58 доларів США (станом на день подачі позову становить 298\~000,88грн) та за договором позики від 10.12.2019 року за період з 11.01.2020 року в сумі 5\~138,63 доларів США (станом на день подачі позову складає 211403,24 грн. Всього підлягає стягненню 12\~382,21 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на дату подання позову складає 509\~404,12 грн. Ухвалою судді від 24.09.2024 року прийнято справу до свого провадження, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 15.10.2023 року від представника відповідача адвоката Волинець В.О. надійшов відзив на позовну заяву разом з додатками, в якому вона просила відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. Звертає увагу, що у рішенні Шевченківського районного суду м. Києва внаслідок невиконання відповідачем грошового зобов`язання суд зазначив, що у позивача виникає право на отримання сум передбачених ст. 625 ЦК України та при здійсненні розрахунку суд дійшов висновку про стягнення заборгованості по відсотках за договором позики від 20.12.2017 року у розмірі 14\~400 доларів США, а за договором від 10.12.2019 року у розмірі 25\~680 доларів США. Представник вважає, що повторне нарахування відсотків, призводить до подвійного стягнення за одне й те саме зобов`язання, що необґрунтовано збільшує боргове навантаження відповідача. Крім того, позивач при розрахунку не врахував часткові погашення боргу відповідачем, а здійснив нарахування відсотків на первинну суму заборгованості. Також звертає увагу, що позивач змінив спосіб виконання рішення, звернувши стягнення на кошти у національній валюті гривнях, а отже відсотки мають нараховуватися у гривні, а не у доларах США. Разом з тим, просить зменшити розмір 3% річних враховуючи загальний розмір заборгованості та фінансовий стан відповідача та застосувати строк позовної давності. 17.10.2024\~року від\~представника позивача\~через систему\~«Електронний суд»\~надійшла відповідь\~на відзив\~відповідно до\~яких зазначила,\~що твердження\~відповідача про\~повторне стягнення\~ відсотків\~є хибним,\~посилаючись на\~постанову Великої\~Палати Верховного\~суду від\~04.02.2020\~року у\~справі №\~912/1120/16,\~вказуючи,\~що «…за\~період до\~прострочення \~боржника підлягають\~стягненню проценти\~від суми\~позики відповідно\~до умов\~договору та\~ч.\~1\~ст.\~1048\~ЦК України\~як плата\~за надану\~позику,\~а за\~період після\~такого прострочення\~підлягають стягненню\~річні проценти\~відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~625\~ЦК України\~як грошова\~сума,\~яку боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов`язання,\~тобто як\~міра відповідальності\~за порушення\~грошового зобов`язання».\~Крім того,\~позивачем правомірно\~розрахована та\~заявлена \~до стягнення\~сума заборгованості\~відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~625\~ЦК України\~на законодавчо\~визначеному рівні\~в розмірі\~3\~%\~річних,\~яка не\~підлягає зменшенню. Вважає, що стороною позивача не пропущено строк позовної давності звернення до суду.\~ Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку з наступних підстав. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16.02.2023 року по справі 761/39066/21, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, задоволено (а.с. 39-46). Постановою Київського апеляційного суду від 04.10.2023 року рішення суду від 16.02.2023 року залишено без змін (а.с.34-38). Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишиним А.М. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 761/39066/21 від 27.06.2023 ВП № 72128413. Постановою про арешт коштів боржника в рамках ВП № 72128413 приватним виконавцем накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші боржника на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів. Постановами про арешт майна від 06.07.2024 та 24.07.2024 в рамках ВП № 72128413 приватним виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику. Позивач просить стягнути з відповідача три відсотки річних за прострочення виконання зобов`язання за Договором позики від 20.12.2017 року за період 21.01.2018 по 23.02.2022 включно в розмірі 7\~243,58 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на дату подання позову складає 298\~000,88 грн, та за Договором позики від 10.12.2019 року за період з 11.01.2020 по 23.02.2022 включно в розмірі 5\~138,63 доларів США що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на дату подання позову складає 211\~403,24 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладений у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Таким чином, суд приходить до висновку, що невиконання відповідачем зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі\~статті 625 ЦК України\~виникає у позивача з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц. За загальним правилом, рішення суду виконують після набрання ним законної сили. Особа може виконати рішення суду добровільно: з моменту набрання рішенням суду законної сили до моменту надходження виконавчого листа до державного або приватного виконавця та відкриття виконавчого провадження. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією ВП Верховного Суду, висловленою у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 Суд приймає до уваги, що станом на момент звернення до суду відповідач не сплатив позивачу грошові кошти за рішенням суду, доказів протилежного відповідачем не надано та матеріали справи не містять. Відтак, позивач має право на стягнення з відповідача сум, передбачених\~ч. 2 ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення до 23.02.2022 року. Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. З наведеного представником у позовній заяві розрахунку заборгованості вбачається, що розмір нарахованих позивачем 3% річних за Договором позики від 20.12.2017 (сума боргу 60\~000 доларів США) складає 7\~243,58 доларів США, що еквівалентно на час звернення до суду із позовом 298\~000,88 грн та за Договором позики від 10.12.2019 (сума боргу 107\~015 доларів США), складає 5\~138,63 доларів США, що еквівалентно на час звернення до суду із позовом 211\~403,24 грн. Наведений представником позивача розрахунок у повній мірі відповідає діючому законодавству та розмір нарахованих 3% річних, який складає всього 12382,21 доларів США на переконання суду є вірним і знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду справи. Стороною відповідача будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості суду не надано, як і не надав доказів щодо належного виконання грошових зобов`язань. Доводи представника відповідача щодо неправомірності повторного стягнення 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України не знайшли свого підтвердження, більш того рішенням Шевченківського районного суду з відповідача стягнуто відсотки за період до прострочення суми позики та в межах строку договорів позики. Також, є безпідставними твердження сторони відповідача про обчислення 3% річних у національній валюті, а не у доларах США, враховуючи позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 373/2054/16-ц в якій зазначено «При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України». Не заслуговують на увагу доводи відповідача про зменшення розмір 3% річних посилаючись на загальний розмір заборгованості та фінансовий стан відповідача з метою уникнення покладення на відповідача надмірного фінансового тягаря, що може призвести до його неспроможності погасити заборгованість перед позивачем, зазначені обставини не підтверджені належними доказами. Разом з тим, представник відповідача просила застосувати строки позовної давності, у зв`язку з чим, слід зазначити наступне. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих, актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби» № 540-ІХ від 30.03.2020\~(Набрав чинності з 02.04.2020) Перехідні та прикінцеві положення Цивільного\~кодексу України\~доповнено пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211\~карантин установлено з 12 березня до 3 квітня 2020 року на усій території України. В подальшому карантин неодноразово продовжувався на всій території України, зокрема до 31.12.2022 року. Також,\~Законом України № 2120-ІХ від 15.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»\~Перехідні та прикінцеві положення Цивільного\~кодексу України\~доповнено пунктом 19 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями\~257-259,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк його дії». Зважаючи на викладене та враховуючи роз`яснення Верховного суду України про те, що визначені\~законом № 540-ІХ\~процесуальні строки не зупиняються, не поновлюються, а автоматично продовжуються, розрахунок трьох процентів річних представник позивача правомірно ставить вимогу про стягнення з відповідача 3 % річних від простроченої суми за період з 21.01.2018 року\~\~по 23.02.2022 року за Договором позики від 20.12.2017 року в розмірі 7\~243,58 доларів США, що еквівалентно на день подачі позову 298 000,88 грн та з 11.01.2020 року по 23.02.2022 року за Договором позики від 10.12.2019 року в розмірі 5\~138,63 доларів США, що еквівалентно на день подачі позову 211\~403,24 грн. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 4\~075,23 грн (а.с.21). На підставі ст.ст. 625-628 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved