Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

короткий виклад обставин справи. 19.04.2024 [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Бережанської міської ради про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 13.09.2016 розірвано. За час подружнього життя у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина проживає разом з матір`ю й знаходиться на її утриманні. Стверджує, що відповідач тривалий час не бере участі у вихованні та утриманні сина [PERSON] , не цікавить станом його здоров`я, фізичним та духовним розвитком, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу й не надає матеріальної допомоги на утримання. Вважає, що батько свідомо нехтує своїми обов`язками й ухиляється від виховання дитини. Крім того, у відповідача існує заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 17 495, 5 грн. Тож, просить суд ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позиція учасників процесу. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, просили задовольнити такі в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив та відзиву на позовну заяву не подав. Представник органу опіки та піклування Бережанської міської ради Безусова Т. В. у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог не заперечила. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області Гриновець О. Б. від 24.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду й відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 09.10.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Згідно з ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Так як відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.07.2015 /а. с. 7/. Рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 13 вересня 2016 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано /а. с. 8/. Із характеристики [PERSON] , [INFO] , учня 3-В класу Бережанського ліцею № 1 Бережанської міської ради Тернопільської області видно, що хлопець культурний, вихований, толерантний у спілкуванні з дорослими та однокласниками; ходить на музику; грає на фортепіано; відвідує заняття з англійської мови й мріє поїхати в Англію /а. с. 11/. Згідно з постанови про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] від 16.10.2023 таке відкрито на підставі виконавчого листа № 593/841/16-ц, виданого 02.12.2016 Бережанським районним судом Тернопільської області; стягувачем є [PERSON] , а боржником [PERSON] /а .с. 9/. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у [PERSON] станом на лютий 2024 року заборгованість із сплати аліментів складає 17 495, 5 гривень /а. с. 10/. Як видно з висновку органу опіки та піклування, який затверджено рішенням виконавчого комітету Бережанської міської ради № 1018 від 09.11.2023, виконавчий комітет Бережанської міської ради вважає за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] /а. с. 12-14/. Вказані вище обставини, учасниками справи не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до ст. ст. 12, 229 ЦПК України такі докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У постанові Верховного суду від 07.02.2019 по справі № 742/722/17 зазначено, що сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Батьки також зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч.ч. 2, 3 ст. 150 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). У пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при винній поведінці когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Оскільки відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не піклується про його фізичний і духовний розвиток, матеріальної допомоги на утримання не надає, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток сина, як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до внутрішнього світу останнього, а тому суд дойшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити, оскільки це відповідатиме інтересам дитини, за захистом якого позивач звернулася до суду. Будь-яких поважних причин, які б унеможливили виконання відповідачем його батьківських обов`язків судом не встановлено. Позбавлення батьківських прав, як захід впливу є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 Сімейного кодексу України), тому він підлягає застосуванню тільки тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, зазначено, що держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 вказаної Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Суд вважає, що свідоме і тривале нехтування відповідачем [PERSON] своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача. Тож суд уважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] буде відповідати інтересам дитини так як останній в подальшому буде позбавлений можливості негативно впливати на його психіку до моменту зміни ним свого ставлення стосовно дитини та поновлення у встановленому порядку батьківських прав. Дослідивши матеріали справи й надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що вимоги позивача про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] підлягають до задоволення у повному обсязі. Водночас [PERSON] згідно з ст. 169 Сімейного кодексу України може звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав після зміни відповідної поведінки як особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як заявлені позовні вимоги задоволено повністю, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: approved