Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] [PERSON] звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Підгірний Олексій Сергійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30.05.2024 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 02.09.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] в обґрунтування позову вказує, що з сайту «Автоматизована система виконавчого провадження» його довірительці стало відомо про внесення відносно неї інформації до реєстру боржників у зв`язку із виконанням виконавчого провадження № 67476462. В подальшому з`ясувалось, що 10.11.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Підгірним О.С. відкрито виконавче провадження № 67476462 на підставі виконавчого напису № 121366 від 09.06.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», заборгованості за Кредитним договором № 1248430 від 06.09.2019 року у розмірі 13\~790,00 грн., з яких 6\~000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 3\~240,00 грн. заборгованість за відсотками та комісією, 4 500,00 грн. заборгованість за штрафними санкціями, 50,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису. Приватний нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі того, що [PERSON] є боржницею за Кредитним договором № 1248430 від 06.09.2019 року, укладеним нею з АТ «Альфа Банк» про надання кредиту, яка не виплатила в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», якому ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», відступило право вимоги на підставі Договору факторингу № 250521-ФК від 25.05.2021 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія управління активами», відступило право вимоги на підставі Договору факторингу № 24122020-ФК від 24.12.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», відступило право вимоги на підставі Договору факторингу № 23/12/20 від 23.12.2023 року, якому АТ «Альфа Банк» на підставі Договору факторингу № 21022020 від 21.02.2020 року, відступило право вимоги за - Кредитним договором № 1248430 від 06.09.2019 року, укладеного між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] . В подальшому, на підставі вищевказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження, накладено арешт на всі рахунки боржниці [PERSON] та звернуто стягнення на заробітну плату. Вважає, що виконавчий напис, зареєстрований 09.06.2021 року у реєстрі за № 121366, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. є протиправним, винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та таким, що не підлягає виконанню. Так, згідно ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 2 переліку № 1172 від 29.06.1999 року (в редакції, що діяла до 22.02.2017 року було зазначено, що для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, приватному нотаріусу надаються оригінал Кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. В той же час, 22.02.2017 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду по справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до порядку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Велика палата Верховного суду в постанові від 21.09.2021 року № 910/10374/17 зазначає, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та не чинною у вказаній вище частині, Кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку та на підставі виконавчого напису нотаріуса. З документів, що були надані приватним нотаріусом можна встановити, що виконавчий напис було вчинено на копії Кредитного договору, який не був нотаріально посвідчений, тобто документально доведено, що виконавчий напис вчинено на документі, який не передбачений переліком № 1172. Таким чином, вчинення виконавчого напису на копії Кредитного договору, який не посвідчено нотаріально свідчить про незаконність виконавчого напису, зареєстрованого 09.06.2021 року у реєстрі № 121366 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. За вказаних обставин, просить суд визнати його таким, що не підлягає виконанню та стягнути судові витрати в розмірі 1\~816,80 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 8\~379,00 грн. Представник відповідача ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» Наваренко В.Г. направив відзив, в якому зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнає в частині визнання виконавчого напису від 09.06.2021 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрований в реєстрі за № 121366 таким, що не підлягає виконанню. Щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 8 379,00 грн. із урахуванням вимог ч.ч.4,5 ст.137 ЦПК України та роз`яснення Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року по справі N 755/9215/15-ц вважає, що витрати на правничу допомогу, з огляду на складність цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної й технічної роботи, адже зазначена справа не є складною, у мережі Інтернет міститься волика кількість практики з аналогічних спорів; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося), враховуючи критерії реальності таких витрат, розумності їх розміру (справа є максимально простою, оскільки у мережі Інтернет наявні безкоштовні зразки позовних заяв з аналогічних спорів), факт визнання відповідачем позову, витрати на правничу допомогу позивачці за таких обставин мають становити не більше 1\~000,00 грн., отже у відповідності до вищевказаних обставин просить зменшити витрат на правничу допомогу до розміру не більше 1\~000,00 грн. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивачки, позов підтримують в повному обсязі та просять його задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Підгірний О.С. в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи судом повідомлені належним чином, однак про причини неявки суду не повідомили. Суд розглядає справу у відсутності сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] є боржником за Кредитним договором № 1248430 від 06.09.2019 року, укладеним нею з АТ «Альфа Банк» про надання кредиту, яка не виплатила в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», якому ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», відступило право вимоги на підставі Договору факторингу № 250521-ФК від 25.05.2021 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія управління активами», відступило право вимоги на підставі Договору факторингу № 24122020-ФК від 24.12.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», відступило право вимоги на підставі Договору факторингу № 23/12/20 від 23.12.2023 року, якому АТ «Альфа Банк» на підставі Договору факторингу № 21022020 від 21.02.2020 року, відступило право вимоги за - Кредитним договором № 1248430 від 06.09.2019 року, укладеного між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] 09.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 121366, яким з позивачки на користь відповідача стягнуто заборгованість за Кредитним договором № 1248430 укладеного між [PERSON] та АТ «Альфа Банк». Згідно виконавчого напису, строк платежу за Кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 25.05.2021 року по 03.06.2021 року. Сума заборгованості становить 13\~790,00 грн., що складається з 6\~000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3\~240,00 грн. - заборгованість за відсотками та комісією, 4 500,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями, 50,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Підгірним О.С. від 10.11.2021 року відкрито виконавче провадження № 67476462 на підставі виконавчого напису № 121366, виданого 09.06.2021 року про стягнення з позивачки [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості в сумі становить 13\~790,00 грн. Згідно з частиною першою статті 7 Закону нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Відповідно до ст.87\~Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів, згідно якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22.02.2012\~року №\~296/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року № 282/20595) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.3.2 глави 16 цього Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Отже, за змістом наведених норм права нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку № 1172, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи належно оформлені такі документи та чи підтверджують вони безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Спірний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 09.06.2021 року на підставі пункту 2 Переліку, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. 26.11.2014 року Кабінет Міністрів України видав Постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Вказаною постановою доповнено пункт п.2 Переліку № 1172 новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року у адміністративній справі № 826/20084/14, що залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року та постановою Верховного Суду від 20.06.2018 року, визнано незаконною та не чинною» \~в частині, зокрема, доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Отже, доповнений оскаржуваною постановою розділ Переліку «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» дозволяє кредиторам без повідомлення боржника здійснювати односторонній розрахунок заборгованості та звільняє кредитора від обов`язку доведення безспірності спору, його суми та факту прострочення, що фактично нівелює вимогу законодавства щодо необхідності підтвердження наявності та безспірності заборгованості, набуття чинності Кредитним договором. Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня - 22.02.2017 року, отже і\~п.2 постанови Кабінету\~Міністрів України\~№ 662\~від 26.11.2014\~року «Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» також втратив чинність з цього дня. Відповідно до ст.124 Конституції України, ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу заява позичальника про відкриття банківського поточного (карткового) рахунку не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. До аналогічних\~по суті\~висновків дійшов\~Верховний Суд\~й у\~постановах від\~21\~жовтня 2020\~року у\~справі №\~172/1652/18,\~від 15\~квітня 2020\~року у\~справі №158/2157/17,\~від 21вересня 2021 року у справі № 910/10374/17. Як вбачається з матеріалів справи, оскаржений виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом 09.06.2021 року, після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, та Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету\~Міністрів України\~№ 1172\~від 29.06.1999\~року у редакції, станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до Кредитних договорів, які укладено у простій письмовій формі. Укладений між позивачкою [PERSON] та АТ «Альфа Банк» Кредитний договір № 1248430 від 06.09.2019 року, наданий відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально; доказів, підтверджуючих визнання заборгованості позивачкою за Кредитним договором не було надано. З врахуванням наведеного, оскільки стягнута за виконавчим написом сума заборгованості по Кредитному договору не відповідає умовам Кредитного договору, фактично нотаріусом задоволено необґрунтовані вимоги відповідача до боржника, виконавчий напис вчинено з порушенням діючого законодавства регламентуючого порядок його вчинення, в т.ч. щодо його безспірності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8\~379,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст.137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяв На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. З Договору про надання правової допомоги від 24.04.2024 року вбачається, що [PERSON] доручила, а Адвокатське бюро «ЮРКОНСАЛТ» прийняло на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу, представляти права та інтереси клієнта в усіх судових установах України, в органах державної влади та місцевого самоврядування на підприємствах та організаціях у відносинах з приватними виконавцями, тощо. Розмір гонорару визначається та сплачується за погодженням сторін та викладається в додатку (додатковому договорі) до вказаного договору, який вважається його невід`ємною частиною. Так, згідно Додаткового договору від 24.04.2024 року до Договору надання правової допомоги, Акту від 24.04.2024 року на суму 7\~000,00 грн., від 24.04.2024 року на суму 1\~379,00 грн., Рахунку від 24.04.2024 року на суму 7\~000,00 грн., від 24.04.2024 року на суму 1\~379,00 грн., вартість послуги з надання консультації адвокатом, зупинення виконавчого провадження, контроль справи у суді, участь адвоката в судових засіданнях, стягнення витрат на правову допомогу, закінчення виконавчого провадження, стягнення витрат на правову допомогу з кредитора (відповідача), а також сума гонорару в розмірі 0 5 від суми, зазначеної у виконавчому написі - 1\~379,00 грн., усього становить 8\~379,00 грн. Представник позивачки зазначає, що згідно п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України до судових витрат включаються також витрати, які сторона має сплатити в майбутньому, тобто сума гонорару адвоката за ведення справи у суді підлягає сплаті клієнтом після набрання рішенням суду законної сили, і належить до переліку витрат, що підлягають стягненню з відповідача, в разі задоволення позовних вимог. У постанові Верховного суду від 09 березня 2021 року (справа N 200/10535/19-а) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У\~рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року\~зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно ч.4 ст.137\~ЦПК України\~ розмір \~витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 5 статті 137\~ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. З врахуванням наведеного, з огляду на предмет позову та категорію складності справи, суд вважає що обґрунтованим є стягнення із відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6\~000,00 грн., що відповідає вищевказаним критеріям розумності й співмірності, тому позовні вимоги в цій частині слід задовольнити частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial