Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

У вересня 2023 року до Малиновського районного суду м.Одеси звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі 5000 грн з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подання позову до повноліття сина, [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2017 року сторони перебували у шлюбі, який рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02.08.2023 року розірвано. Від шлюбу сторони мають сина, [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання сина.. Зважаючи на викладене, позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 30.10.2023 року по справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Матеріали справи містять відзив, в яких відповідач зазначає що згоден на часткове задоволення позову у сумі 2800,00 грн.,та просив відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу. В судове засідання відповідач не з`явився, надав до суду щодо часткового визнання позову, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. щомісячно, просив розглянути справу за його відсутності. В судове засідання позивачка не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити частково, у сумі зазначеній відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.12.2017 року, який рішенням Малиновського районного суду .м Одеси від 02.08.2023 року ( справа № 521/16462/23) розірвано. Під час перебування у шлюбі у сторін народився син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . З Витягу ЄДДР щодо місця проживання № 5115-1366687-2018, [PERSON] , 1993 р.н. місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . З довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, вбачається, що [PERSON] , 2018 р.н. місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до відомостей наданих Державною податковою службою України ГУ ДПС в Одеській області, на ухвалу суду від 04.12.2023 року, [PERSON] працює в філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд АТ «Українська залізниця» де отримує заробітну плату. Відповідно до довідки ПФУ форми ОК-7 від 02.01.2024 року відповідач отримав за 2020 рік 99755,40грн., за 2021 рік 121208,41 грн., за 2022 рік 152189,13 грн., за 2023 рік 175372,67 грн. Сторонами не оспорюється, що на час розгляду справи дитина проживає разом з позивачкою. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В контексті даної статті батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Матеріальне утримання дітей - це обов`язок батьків. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 182 СК України, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до частини 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1,2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Суд аналізуючи матеріали справи, вивчивши порядок утримання дитини спосіб їх життя, при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров`я, матеріальне становище сторін, потребу дитини в одержанні аліментів, стан здоров`я дитини, приймаючи до уваги обов`язок обох батьків утримувати дитину, вважає розмір аліментів, який заявлений позивачем у сумі 4000,00 грн , таким, що відповідає вимогам розумності та справедливості. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, суд прагне не до зрівняльного становища платника та одержувача аліментів, а й до того, щоб одержувач у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому суд зауважує, що сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (частина 1 статті 192 СК України). Крім того, частиною 2 ст.184 СК України, визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 201, ч.1 ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Враховуючи матеріальне становище сторін по справі, вік дитини, необхідність забезпечення її гармонійного розвитку, обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 4000,00 грн. щомісячно, починаючи з 05 вересня 2023 року й до досягнення дитиною повноліття ( [INFO] ). Згідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 05.09.2023 року. Крім того, за положеннями ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Як вбачається з матеріалів справи, інтереси позивача на підставі договору про надання правової допомоги від 04.09.2023 року представляв адвокат Чорнуцький Вадим Петрович, яким при подачі позову у акті прийому-передачі виконаних послуг до договору про надання правової допомоги було зазначено розрахунок суми судових витрат на загальну суму 2 000,00 гривень, що також підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 3/23 від 05.09.2024 року. Отже, в порядку ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (80%) у сумі 1 600,00 гривень. При цьому, суд вважає, що з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 536, 80 грн., оскільки позивач була звільнена від його сплати при подачі позову відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та ч.6 ст.141 ЦПК України, а відповідач визнав позовні вимоги .

Outcome: partial