Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на наступні обставини. [INFO] померла близька подруга заявниці - [PERSON] , яка до дня своєї смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а проживала за адресою: [ADDRESS] . Вказаний будинок належав за життя її рідній матері [PERSON] . Розбіжність в написанні прізвища матері та дочки « [PERSON] » та « [PERSON] » виникло з причини неточного перекладу під час оформлення дочкою [PERSON] паспортного документа громадянина України. Працівниками паспортного столу було внесено запис прізвища, імені та по-батькові в паспорт саме « [PERSON] » за діючими тоді правилами правопису і як наслідок недосконалого перекладу з російської мови на українську мову в подальшому. [INFO] [PERSON] померла. У зв`язку із значним погіршенням стану здоров`я [PERSON] її дочка [PERSON] переїхала в будинок [ADDRESS] . У період з лютого 2015 року і до дня смерті [PERSON] вони разом, однією сім`єю, як мати та дочка, проживали в цьому будинку, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, несли щомісяця витрати по комунальним послугам, за рахунок спільних коштів оплачували лікування одна одній під час хвороб, спільно вирішували всі інші побутові потреби. За рахунок коштів спільного бюджету [PERSON] зробила косметичний ремонт житла, поточний ремонт каналізації та паркану, відремонтувала підлогу, придбала необхідні меблі та побутове обладнання. Оскільки [PERSON] не мала дітей, чоловіка або інших родичів окрім заявниці, та стала єдиним її спадкоємцем за заповітом. З метою оформлення своїх спадкових прав заявниця звернулася до приватного нотаріуса Кулика О.П., але постановою їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з наступних підстав: пропущено строк прийняття спадщини (відсутні документи, що встановлюють факт спільного проживання матері та дочки, оскільки вони були зареєстровані за різними адресами) від померлої матері [PERSON] до померлої дочки [PERSON] . В зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даною заявою. Заявник та її представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник заінтересованої особи приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кулик О.П. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при прийнятті рішення по справі покладається на розсуд суду. Суд, вислухавши заявницю та її представника, свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 76\~ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, [INFO] померла близька подруга заявниці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №562 (а.с.11). Згідно заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Бойко Л.П., зареєстрованого в реєстрі за №1492, [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на момент смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] (а.с.9). [INFO] померла [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Орджонікідзевським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №702 (а.с.10). Згідно свідоцтва про народження, « [PERSON] » (мовою оригіналу) народилась [INFO] . Батьками вказані: батько « [PERSON] », мати « [PERSON] » (мовою оригіналу) (а.с.8). Згідно інформації виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області №136/02-14 від 05.04.2024 року, щодо підтвердження реєстрації місця проживання померлої [INFO] [PERSON] , а також осіб, зареєстрованих разом з нею на день смерті, виконавчий комітет Покровської міської ради повідомляє про відсутність такої інформації на паперових носіях й в електронній базі даних. В реєстрі територіальної громада м. Покров наявна інформація про [PERSON] , [INFO] , яка на день смерті ( [INFO] ) була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 06.05.1978p. пo 11.01.2017р. Інформація щодо інших осіб, зареєстрованих за вищевказаною адресою на день смерті [PERSON] , в реєстрі територіальної громади м. Покров відсутня (а.с.13). Згідно інформації виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області №135/02-14 від 05.04.2024 року, щодо підтвердження реєстрації місця проживання померлої [INFO] . [PERSON] , [INFO] , а також осіб, зареєстрованих разом з нею на день смерті, за відомостями реєстру територіальної громади м. Покров [PERSON] на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 26.04.2005р. по 16.10.2023р. Інформація щодо інших осіб, зареєстрованих за вищевказаною адресою на день смерті [PERSON] , в реєстрі територіальної громади м. Покров відсутня (а.с.14). 18.04.2024 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кулика О.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.04.2024 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки [PERSON] на момент смерті спадкодавця [PERSON] спільно з нею зареєстрованою за однією адресою не була, строк прийняття спадщини нею пропущений (а.с.12). Згідно Інформаційної довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів №210576870 від 05.04.2024 року, наданого приватним нотаріусом Кулик О.П., за вказаними параметрами запиту знайдено заповіт (а.с.10). Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №76494923 від 05.04.2024 року, наданого приватним нотаріусом Кулик О.П., до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація спадкової справи. Номер у нотаріуса: 35/2024. Спадкодавець: [PERSON] (а.с.12). Судом встановлено, що розбіжність в написанні прізвища матері та дочки « [PERSON] » та « [PERSON] » виникло з причини неточного перекладу під час оформлення дочкою [PERSON] паспортного документа громадянина України. Працівниками паспортного столу було внесено запис прізвища, імені та по-батькові в паспорт саме « [PERSON] » за діючими тоді правилами правопису і як наслідок недосконалого перекладу з російської мови на українську мову в подальшому. Встановлення факту родинних відносин між померлими [PERSON] та [PERSON] має юридичне значення внаслідок того, що від встановлення вказаного факту залежить виникнення майнових прав заявниці на спадкове майно [PERSON] , що залишилося після її смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5- рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття. Відповідно до ч. 1 ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. За таких обставин суд приходить до висновку, що встановлення вищезазначеного юридичного факту відповідає вимогам закону та інтересам заявника, встановлюється з метою оформлення своїх спадкових прав та повністю доведено дослідженими доказами, а тому заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved