Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

14 січня 2021 року [PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, в якому просив суд: - визнати житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 91,1 кв.м., житловою площею 53,2 кв.м. з прилеглими надвірними будівлями на земельній ділянці площею 0,0905 га, кадастровий номер 1211900000:01:026:0125, придбаний на ім`я [PERSON] за договором купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку від 01 грудня 2004 року, посвідченим державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Яковлевою І.М. за р.№ 1-6507 особистою приватною власністю [PERSON] , в цілому без обмеження права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися відповідно до чинного законодавства; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість 1/2 частки спільного майна подружжя - житлового будинку [ADDRESS] в розмірі 209 463,00 грн., а також вирішити питання щодо судових витрат. В обґрунтування вимог [PERSON] посилався на те, що 15 серпня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Виконавчого комітету Новомосковської міської ради депутатів Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між ним та відповідачем, актовий запис № 233, який 05 березня 2003 року між ним було розірвано, актовий запис 51. Від даного шлюбу вони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 07 жовтня 2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області між ними був зареєстрований шлюб повторно, актовий запис № 517. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2020 року у справі № 183/3279/19 шлюб між ними було розірвано. Під час шлюбу вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство. Після розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] , а саме 01.12.2004 року на підставі договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку від 01 грудня 2004 року, посвідченим державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Яковлевою І.М. за р.№ 1-6507, позивачем [PERSON] , зі згоди відповідача [PERSON] , було придбано житловий будинок, готовність якого складала 69,8%, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З моменту припинення шлюбних відносин в 2018 році, відповідач [PERSON] змусила позивача виїхати з власного будинку, оскільки сумісне проживання стало не можливим, а тому та домовленості про поділ спільного майна вартість якого складає 418 926,00 грн. між ними не досягнуто, позивач [PERSON] змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. 14 квітня 2021 року відповідач [PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного сумісного майна, визнання права власності на частку майна, в обґрунтування якої, з урахуванням уточнених вимог посилалася на те, що 15 серпня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Виконавчого комітету Новомосковської міської ради депутатів Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 233, який 05 березня 2003 року між ним було розірвано, актовий запис 51. Від даного шлюбу вони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу вони проживали однією сім`єю, перебували у фактичних шлюбних відносинах, вели спільне господарство, побут, мали спільний бюджет, при цьому кожен з них не перебували у будь-якому іншому шлюбі. За час фактичного проживання без реєстрації шлюбу, 01.12.2004 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку від 01 грудня 2004 року, посвідченим державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Яковлевою І.М. за р.№ 1-6507, зі згоди [PERSON] , придбав житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 07 жовтня 2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області між ними був зареєстрований шлюб повторно, актовий запис № 517. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2020 року у справі № 183/3279/19 шлюб між ними було розірвано. За час шлюбу, з 07.10.2006 року до його розірвання 24.01.2020 року, житловий будинок було добудовано та введено в експлуатацію, у зв`язку з чим 18 листопада 2020 року за відповідачем [PERSON] було зареєстровано право власності на спірний житловий будинок (номер запису про право власності: 39348816). Підставою для державної реєстрації слугувала декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ДП 161201026305, видавник: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, документ отримано з ЄРД. Відповідно до звіту про незалежну оцінку спірного будинку з господарськими будівлями, його ринкова вартість складає 930 100,00 грн. [PERSON] , посилається на те, що у відповідності до вимог ст.ст.\~60,69,70 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Оскільки взаємної згоди щодо майна між ними не досягнуто, позивач просить поділити спільне майно подружжя, виходячи з принципу відступлення від засад рівності частко подружжя з огляду на приписи ч.ч. 2,3 ст. 70 СК України, шляхом збільшення її частки у майні, враховуючи обставини, що мають істотне значення (зокрема, що відповідач [PERSON] не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, в той час як позивач [PERSON] самостійно утримувала та зберігала спільне майно, оплачувала обов`язкові комунальні платежі), а також інтереси неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , розмір аліментів на якого відповідач сплачував не в повному обсязі, що є недостатнім для забезпечення фізичного, духовного розвитку дитини. В зв`язку з наведеним, [PERSON] просила суд: - визнати житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] - спільною сумісною власністю [PERSON] і [PERSON] ; - визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а також вирішити питання щодо судових витрат. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2021 року визнано поважно причину пропуску [PERSON] строку для подання зустрічного позову; поновлено [PERSON] строк звернення з зустрічним позовом; прийнято зустрічний позов [PERSON] та об`єднано в одне провадження справу за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя (справа № 183/154/21) і справу за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного сумісного майна, визнання права власності на частку майна (справа № 183/2461/21). Справі присвоєно єдиний унікальний № 183/154/21. Ухвалою суду від 10 лютого 2022 року закрито підготовче провадження, розгляд справи призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 22 листопада 2022 року призначено у справі комплексну судову почеркознавчу експертизу та технічну експертизу документа, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (03057 м. Київ, вул. Смоленкська, 6). На вирішення експертам поставлено наступні запитання:-чи виконано підпис від імені\~\~ [PERSON] , що міститься над його прізвищем у розписці, виданій 25 січня 2014 року про отримання грошових коштів в розмірі 15 000,000 доларів США для будівництво житлового будинку за адресою:\~\~ [ADDRESS] особисто\~\~ [PERSON] чи іншою особою?-чи виготовлений рукописний текст, а саме, рукописний підпис, який міститься над прізвищем, іменем та по батькові [PERSON] документі - розписці, відповідно до якої 25.01.2014 р. [PERSON] та [PERSON] отримали від [PERSON] 15 000,00 доларів США строком на один рік на будівництво житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , у той час, яким датований документ - 25.01.2014 р.? Провадження у справі зупинено до проведення експертизи. Ухвалою суду від 31 травня 2023 року провадження у справі поновлено у зв`язку з надходженням на адресу суду 30 травня 2023 року повідомлення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про залишення без виконання ухвали суду з підстав нездійснення оплати вартості проведення експертизи. Ухвалою суду від 03 серпня 2023 року призначено у справі судову оціночно-будівельну експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз (49000 м. Дніпропетровськ вул. Січеславська Набережна 17/801).На вирішення експерта поставлено наступне запитання: -визначити на дату проведення експертизи ринкову вартість нерухомого майна - житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , право власності на який зареєстровано за\~\~ [PERSON] . Ухвалою суду від 26 січня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача\~ [PERSON] про повернення до стадії підготовчого засідання у справі. Ухвалою суду від 26 січня 2024 року позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя залишено без розгляду за заявою позивача. Ухвалою суду від 19 березня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про об`єднання в одне провадження справи цивільної справи за позовом\~\~ [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного сумісного майна, визнання права власності на нерухоме майно (справа № 183/154/21) та цивільної справи за позовом [PERSON] до\~\~ [PERSON] про поділ майна подружжя, виділ частки майна в натурі (справа № 183/1482/24). Таким чином, судом розглядались позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного сумісного майна, визнання права власності на частку майна. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] , кожен окремо, підтримали вимоги в повному обсязі, посилалися на підстави звернення до суду, викладені в останній редакції уточненої позовної заяви, просили суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] , кожен окремо, в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили в позові відмовити. Зокрема зазначили, що недобудований будинок [PERSON] у 2004 році придбав за власні кошті, всі зусилля та кошти для завершення будівництва спірного будинку вкладав саме він, що дає підстави вважати його особистою власністю. При оформленні договору [PERSON] попросила нотаріуса внести в договір пункт, що придбання будинку здійснено за спільні сумісні кошти. У 2006-2008 році в будинку фактично проводився ремонт та у 2008 році будівництво будинку було завершено. У 2006 році [PERSON] перебувала декретній відпусті. Він з 2018 року створив бригаду та займаються будівництвом будинків. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивач [PERSON] є її рідною сестрою, остання з 1998 року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] . Її було відомо про те, що сторони розірвали шлюб, , але коли саме їй невідомо. З 2002 року сторони проживали разом однією сім`єю. Коли між ним вдруге було зареєстровано шлюб, не пам`ятає. Їй відомо, що в шлюбі [PERSON] та [PERSON] придбали недобудований будинок. У 2014 році її чоловік [PERSON] надав 15 000,00 доларів США на будівництво будинку. Вони стали мешкати у спірному будинку з 2008 року. Свідок [PERSON] пояснила, що позивач [PERSON] є її донькою, яка з 1998 року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] , у 2003 році шлюб між ними було розірвано. Однак хоча шлюб вони і розірвали, але фактично проживали однією сім`єю, вели спільний побут. З лютого 2004 року проживали у неї. У цьому ж році 2004 придбали недобудований будинок, який добудували у 2008 році, в який і вселилися у 2008 році. Свідок [PERSON] пояснила, що позивач [PERSON] є її давня знайома, яка з 1998 року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] , потім розлучилися. Приблизно у 2005 році подружжям був придбаний недобудований будинок. Свідок [PERSON] пояснила, що позивач [PERSON] з 2005 року їй робила манікюр, на який вона ходила до неї 2 рази на місяць. З 2007 року вона приходила до неї за адресою: [ADDRESS] (за адресою її батьків), а потім за адресою: [ADDRESS] . Також свідок додала, що позивач [PERSON] вирощувала та продавала курей. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що відповідач [PERSON] є її сином, він перебував у шлюбі із [PERSON] , шлюб було розірвано, але потім вони стали мешкати разом без реєстрації шлюбу. у них постало питання житла. Її син, [PERSON] продав все своє майно, машину, корів і купив недобудований будинок. Вони жили у матері [PERSON] та добудовували будинок. Її син офіційно не працював, торгував на ринку. Мати свідка надала кошти на металопластикові вікна. Два інших сини свідка дуже багато здійснили робіт спірного будинку. Батько [PERSON] заплатив за глиняну штукатурку. Всі інші роботи по добудуванню будинку здійснювала вся рідня [PERSON] . У грудні [PERSON] замінила замки на дверях та не пускала [PERSON] в будинок. Входини у будинок були у 2008 році, будинок був приданий для проживання, в ньому були всі комунікації та меблі, не було лише у дворі забетонованої доріжки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що [PERSON] є його рідним братом, наприкінці 90-х роках він одружився із [PERSON] , у наступному шлюб між ними було розірвано, через деякий час вони знову одружилися. Коли його брат і [PERSON] ще не були у повторному шлюбі, [PERSON] у 2003-2004 роках придбав за власні кошти недобудований будинок. Йому відомо, що [PERSON] продав легковий та вантажний автомобілі, худобу та саме за ці кошти купив будинок. Він допомагав брату на будівництві. [PERSON] та [PERSON] стали мешкати в будинку у 2008 році, будинок був повністю придатний для проживання. Йому нічого не було відомо про те, що його братом [PERSON] позичалися грошові кошти на будівництво будинку. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, покази свідків, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, приходить до наступного. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 15 серпня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Виконавчого комітету Новомосковської міської ради депутатів Дніпропетровської області між сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис № 233, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 15 серпня 1998 року. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 29 вересня 2006 року, шлюб між сторонами було розірвано 05 березня 2003 року, актовий запис 51. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , який досяг повноліття. Встановлено, що 01.12.2004 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку від 01 грудня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Яковлевою І.М. за р.№ 1-6507, зі згоди [PERSON] , придбав незавершений будівництвом жилий будинок готовність якого складає 69,8%, розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 2 договору купівлі-продажу від 01.12.2004, цей незавершений будівництвом житловий будинок, що купується, є спільною сумісною власністю покупців [PERSON] з [PERSON] , з якою він проживає однією сім`єю та перебуває у фактичних шлюбних стосунках на підставі її заяви про згоду на купівлю незавершеного будівництвом жилого будинку за сумісно нажиті ними кошти, підпис на якій засвідчено 01.12.2004 Новомосковською державною нотаріальною конторою по р. № 1-6506. Згідно відповіді КП «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 17 березня 2020 року за вих.№ 55/0, власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку, посвідченого 01 грудня 2004 року Новомосковською державною нотаріальною конторою за р.№ 1-6507 та взятого на облік в БТІ 05 січня 2005 року є відповідач [PERSON] . Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 173475, виданого 30 грудня 2005 року на підставі рішення 27 сесії 4 скликання Новомосковської міської ради від 28 листопада 2005 року № 664відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0874 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 3445. Встановлено, що 07 жовтня 2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області між сторонами було вдруге зареєстровано шлюб, актовий запис № 517, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07 жовтня 2006 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 613, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07 жовтня 2006 року. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2020 року у справі № 183/3279/19 шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано. Судом встановлено та не заперечується сторонами, зокрема підтверджується показами свідків, що після розірвання шлюбу (05.03.2003 року), починаючи з 2014 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний побут та бюджет. Встановлено, що за час шлюбу, який між сторонами було вдруге зареєстровано, а саме з 07.10.2006 року та до його розірвання 24.01.2020 року, житловий будинок було добудовано та введено в експлуатацію, у зв`язку з чим 18 листопада 2020 року за відповідачем [PERSON] було зареєстровано право власності на спірний житловий будинок (номер запису про право власності: 39348816). Підставою для державної реєстрації слугувала декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ДП 161201026305, видавник: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, документ отримано з ЄРД, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 233911392 від 24 листопада 2020 року. З цього Витягу вбачається, що житловий будинок розташований земельній ділянці, кадастровий номер 1211900000:01:026:0125 за адресою: [ADDRESS] та складається з: А - житлового будинку загальною площею 91,1 кв.м., житловою площею 53,2 кв.м.; а прибудови; Б літньої кухні; В гаражу; Г входу у погріб; Д літнього душу; Е вбиральні; Ж,З сараїв; И навісу; к колодязя; к1 колонки; я зливної ями; №1 воріт; №2 хвіртки; №3 огорожі; № 4 огорожі; І вимощення. При цьому, з технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого станом на 09 липня 2019 рокув бачається, що власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] є відповідач [PERSON] . Житловий будинок складається з: складається з: А - житлового будинку загальною площею 91,1 кв.м., житловою площею 53,2 кв.м.; а прибудови; Б літньої кухні; В гаражу; Г входу у погріб; Д літнього душу; Е вбиральні; Ж,З сараїв; И навісу; к колодязя; к1 колонки; я зливної ями; №1 воріт; №2 хвіртки; №3 огорожі; № 4 огорожі; І вимощення. Роки побудови 1990-2014. У відповідності до витягу з рішення 28 сесії 7 скликання Новомосковської міської ради від 24 липня 2020 року № 1339затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність згідно списку. Відповідачу [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0905 га, кадастровий номер 1211900000:01:026:0125, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код КВЦПЗ-02.01). Право власності на земельну ділянку площею 0,0905 га, кадастровий номер 1211900000:01:026:0125, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд зареєстровано за відповідачем [PERSON] 14 серпня 2020 року (номер запису про право власності: 37838512), що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 220992038 від 20 серпня 2020 року. Вирішуючи питання по суті заявлених вимог, суд застосовує наступні норми права. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України\~від 17\~липня 1997\~року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів. Стаття 321\~ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України. Згідно з нормою статті 319\~цього ж\~Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: partial