Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

15 серпня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення з [PERSON] на свою користь заборгованості за кредитним договором №2037717832 в сумі 7\~600,56 грн, яка складається з суми боргу по тілу кредиту 7\~599,29 грн, по відсотках 1,27 грн; а також заборгованості за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах кредитного договору №2037717832, в сумі 11\~598,79 грн, яка складається з суми боргу по тілу 7\~400,00 грн, по відсотках 4\~198,79 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, право вимоги за яким відповідно до договору факторингу №13/10/23 від 13.10.2023 перейшло до позивача. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2024 року, після отримання відповіді Міністерства соціальної політики України щодо надання інформації з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, було відкрито провадження у справі та на підставі п.1 ч.1 ст.274\~ЦПК України призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Позивач явку повноважного представника у судові засідання не забезпечив, причин неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У прохальній частині позовної заяви позивачем викладено клопотання про розгляд справи без участі його представника. Відповідач в судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причин неявки не повідомив. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. З урахуванням викладених вище обставин на підставі ст.ст.280,\~287,\~288 ЦПК України, розгляд справи проведено в заочному порядку, про що в судовому засіданні постановлено ухвалу. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2\~ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що 10 жовтня 2021 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «ОТП БАНК» було укладено кредитний договір № 2037717832 (надалі договір). Кредитний договір підписаний [PERSON] власноручним підписом. За умовами вказаного кредитного договору АТ «ОТП Банк» надало [PERSON] кредит в сумі 9\~289,00 грн, з яких: 8\~799,00 грн - на придбання товару у ТОВ «Комфі Трейд», 490,00 грн - на сплату додаткових послуг банку («СМС+Довідка»). Дата остаточного повернення кредиту - 10 жовтня 2023 року (п.1.1 договору). Сторони передбачили, що протягом дії даного кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована ставка у розмірі 0,01% річних. Повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів (п.1.2, 1.3 договору). Як вбачається з графіку платежів та розрахунку загальної вартості кредиту, що є додатком до договору, на погашення кредиту відповідач повинен був сплачувати щомісячно 388,00 грн, починаючи з 10 листопада 2021 року по 11 вересня 2023 року, 10.10.2023 (дата остаточного повернення кредиту) 365,97 грн. Згідно рахунку-фактури №6595090 від 10 жовтня 2021 року, платіжного документу (фіскального чеку від 10 жовтня 2021 року), а також специфікації по кредитному договору вбачається, що АТ «ОТП Банк» надало [PERSON] кредит в сумі 8\~799,00 грн, шляхом перерахування вказаних коштів на рахунок ТОВ «Комфі Трейд» на придбання плити газової Gorenje K 5341 WF-B. В межах кредитного договору № 2037717832 АТ «ОТП БАНК» відкрило [PERSON] картковий рахунок № [NUMBER] . 13 жовтня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №13/10/23, відповідно до умов якого АТ «ОТП Банк» передало, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло право грошової вимоги, що належить АТ «ОТП Банк», і стало кредитором за кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП Банк» і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Згідно п.6.1.1 договору факторингу загальний розмір портфеля заборгованості, право вимоги за яким відступається факторові, складається: з портфеля заборгованості АТ «ОТП Банк» по кредитних продуктах (Реєстр боржників №1); з портфеля заборгованості АТ «ОТП Банк» по карткових продуктах (Реєстр боржників №2). Згідно з витягом з Реєстру боржників № 1 до договору факторингу №13/10/23 від 13 жовтня 2023 року вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2037717832 у розмірі 7\~600,56 грн, з яких: 7\~599,29 грн -загальна сума боргу по тілу кредиту, 1,27 грн -загальна сума боргу по відсотках; згідно з витягом з Реєстру боржників № 2 до договору факторингу №13/10/23 від 13 жовтня 2023 року вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до [PERSON] за картковим рахунком № [NUMBER] в межах кредитного договору № 2037717832 у розмірі 11\~598,79 грн, з яких: 7\~400,00 грн сума боргу по тілу кредиту, 4\~198,79 грн загальна сума боргу по відсотках. Звертаючись до суду з позовом про стягнення з [PERSON] вищезазначеної заборгованості за договором, ТОВ «ФК «ЄАПБ» вказувало, що боржник не виконав взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту АТ «ОТП Банк», внаслідок чого у нього як у нового кредитора виникло право вимоги її стягнення з відповідача на свою користь. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530\~ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до п.1 ч.1ст.512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою ст.1077\~ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ст.514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Матеріалами справи підтверджується, що АТ «ОТП Банк» належним чином виконало взяті на себе зобов`язання з надання кредиту на загальну суму 9\~289,00 грн, станом на 10.10.2023 кредит не погашений, внаслідок чого утворилася заборгованість по тілу кредиту в сумі 7\~599,29 грн, заборгованість по відсоткам - 1,27 грн. Доказів погашення заборгованості суду не надано, позивач набув право вимоги цієї заборгованості за договором факторингу №13/10/23 від 13.10.2023, отже позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 76\~ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша\~статті 95 ЦПК України). Відповідно до статті 77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 80\~ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст.\~95\~ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Згідно з положеннями ст.\~9\~Закону України\~«Про бухгалтерський\~облік та\~фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління\~Національного банку\~України від\~18\~червня 2003\~року №\~254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписка за картковим рахунком (по кредитному договору) є належними доказами щодо перерахування банком коштів на рахунок позичальника, що відповідно, свідчить про виконання банком взятих на себе обов`язків по наданню кредитних коштів. Саме таку позицію висловив Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17.12.2020 року у справі 278/2177/15-ц. В той же час, саме по собі звернення відповідача до банку із заявою про надання кредиту, погодження між сторонами умов кредитування та підписання кредитного договору не є доказом фактичного отримання позичальником кредитних коштів. При цьому, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. Разом із тим, позивачем не надало доказів на підтвердження відкриття відповідачу банківського рахунку, видачі йому кредитної картки із зазначенням її реквізитів, доказів зарахування кредитних коштів. Також позивачем не надано до суду виписки по даному рахунку або будь-яких інших доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача. У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Частинами першою-третьою статті 13\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою з поважних причин. Посилання позивача на наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором як на підставу задоволення позовних вимог в частині стягнення боргу за тілом та відсотками по картковому рахунку є необґрунтованими, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалася кредитна картка, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем, а також, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору, в межах якого був відкритий картковий рахунок. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19. У зв`язку із недоведеністю позивачем видачі відповідачу банком кредитних коштів на картковий рахунок, зокрема шляхом встановлення на картковий рахунок кредитного ліміту, фактичного користування відповідачем кредитними коштами, підстави для стягнення на користь позивача заборгованості по тілу кредиту в сумі 7\~400,00 грн та по відсоткам у сумі 4\~198,79 грн відсутні. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача боргу за кредитним договором №2037717832 в сумі 7\~600,56 грн, з яких 7\~599,29 грн заборгованість по тілу кредиту, 1,27 грн заборгованість по відсоткам; в іншій частині позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial