Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Пересипської (Суворовської) районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав, яким просить: позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог, позивач [PERSON] зазначила, що [INFO] у них з відповідачем народилася дитина - [PERSON] . Під час народження дитини вони з відповідачем знаходились у фактичних шлюбних відносинах, їх шлюб був розірваний 08 травня 2012 року. Після розірвання шлюбу вона зареєструвала шлюб з іншим чоловіком - [PERSON] , та змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Після припинення шлюбних відносин з відповідачем, дитина [PERSON] залишилася проживати разом із нею. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами дитини, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Відповідач спілкується з дитиною по телефону дуже рідко. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Всі питання щодо виховання вирішуються нею та її чоловіком [PERSON] , до якого дитина відноситься як до свого батька. Сам [PERSON] не заперечує проти позбавлення батьківських прав свого батька [PERSON] , що підтверджується його заявою. Крім того, 21 липня 2016 року Суворовським районном судом м.Одеси було винесено рішення по справі 523/6668/16-ц про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 16 травня 2016 року, але відповідач ухиляється від сплати аліментів та станом на 01.02.2024 року у нього існує заборгованість у розмірі 128344,16 гривень. Своїми діями, а точніше бездіяльністю відповідач доводить ігнорування своїх прямих обов`язків як батька: утримувати, виховувати та піклуватися про свою дитину, у зв`язку із чим позивач просить позбавити його батьківських прав. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08 березня 2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Ухвалю від 24 вересня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] , з`явившись у судове засідання, надала пояснення, та підтримала у повному обсязі позовні вимоги. Зазначила, що її сина [PERSON] виховував не його біологічний батько, відповідач по справі, а її нинішній чоловік [PERSON] . Її син [PERSON] вважає своїм батьком [PERSON] , має намір змінити прізвище. Після того як позивач та відповідач розійшлися, у 2012 році, позивач намагалась створити умови для участі відповідача у житті спільного сина, телефонувала відповідачу, пропонувала спілкування із сином, однак відповідач так і не проявив ініціативу. Її нинішній чоловік [PERSON] виховує [PERSON] з трьох років, фактично замінив біологічного батька, має намір на усиновлення [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання в порядку статей 128, 130 ЦПК України, рекомендоване повідомлення повернулось до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що судом розцінюється як належне повідомлення. Така позиція суду відповідає судовій практиці з розгляду аналогічних спорів: Постанови Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі №760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі №760/17314/17). Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду останній не подавав. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Пересипської (Суворовської) районної адміністрації ОМР - Познякова О.О. в судовому засіданні надала пояснення з приводу позбавлення батьківських прав [PERSON] , а також Висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача. Зазначила, що працівники Служби у справах дітей спілкувалися із відповідачем по телефону, запропонували надати докази його участі в житті дитини. Відповідач зазначив, що підготує нотаріальну заяву про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, однак більше на зв`язок так і не вийшов, ніяких заяв не подавав. Судом була з`ясована думка неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з питання предмета позову. З`явившись до судового засідання, неповнолітній пояснив, що проживає разом із матір`ю та її чоловіком [PERSON] , які займаються його вихованням та утриманням, також у нього є брат та сестра. Він вважає [PERSON] своїм батьком, оскільки останній повністю виконує всі обов`язки батька. З дитинства [PERSON] називав батьком [PERSON] . Зі своїм рідним батьком він рідко бачився, це були спонтанні зустрічі, наприклад на вулиці, один раз в торгівельному центрі відповідач його навіть не впізнав. Між ними відсутній зв`язок як між батьком та сином, відсутнє спілкування. Відповідач телефонував йому у вересні цього року, запропонував відсвяткувати день народження, однак після цього так більше і не перетелефонував, хоча [PERSON] чекав. [PERSON] взагалі не виконував обов`язки батька відносно нього, не займався його вихованням та утриманням, мати ніколи не була проти їх спілкування та взаємодії, однак відповідач сам самоусунувся від спілкування. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, який причини неявки не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , перебували з 29 липня 2009 року у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 27 квітня 2012 року. В період фактичних шлюбних відносин, [INFO] у них з відповідачем народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1630. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції, [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , внаслідок чого змінила прізвище з « [PERSON] » на [PERSON] . Відповідно до Довідки № С3-15037-ф/о про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку від 24.01.2024 року, вбачається, що [PERSON] разом із [PERSON] , [INFO] , та іншими члена сім`ї зареєстровані та проживають за адресою : [ADDRESS] . Відповідно до рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 21 липня 2016 року у справі № 523/6668/16-ц, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій суми у розмірі 1500,00 грн, щомісяця , починаючи з 16 травня 2016 року і до досягнення повноліття дитини, а саме до [INFO] . Відповідно наданої відповіді Суворовського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) від 06.02.2024 року на запит [PERSON] , вбачається, що в провадженні відділу перебуває виконавче провадження № 51952620 від 15.08.2016 року з примусового виконання виконавчого листа № 523/6668/16-ц. До наданої відповіді також надано розрахунок заборгованості з якого вбачається, що станом на 06.02.2024 рік у боржника [PERSON] існує заборгованість по несплаті аліментів у розмірі 128 344,16 грн. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Пересипської (Суворовської) районної адміністрації Одеської міської ради від 22.07.2024 року, орган опіки вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносної неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Також у Висновку зазначено, що [PERSON] , [INFO] відповідно до характеристики наданої «Одеська загальноосвітня школа № 48 І-ІІІ ступенів» Одеської міської ради, навчався в закладі з 1 класу. За час навчання зарекомендував себе як дисциплінований, працелюбний учень. Регулярно відвідував заняття у школі та під час дистанційного навчання. Батьки (мати та вітчим) постійно відвідують батьківські збори, турбуються про результати навчання дитини. Відповідно до довідки «Механіко-технологічний фаховий коледж Одеського національного технологічного університету» [PERSON] навчається в коледжі з 01.09.2023 року, є студентом 1 курсу денної форми навчання, спеціальності «Автоматизація, комп`ютерно - інтегровані технології та робототехніка», термін закінчення навчання 30.06.2027 року. За час навчання зарекомендував себе як старанний, відповідальний, добросовісний здобувач освіти. Шкідливих звичок не має. Порушень дисципліни та приводів в поліцію не має. Відповідно до акту про бесіду в телефонному режимі спеціалістом органу опіки та піклування - Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради повідомлено [PERSON] про необхідність надати пакет документів, які би підтверджували його участь у вихованні сина. [PERSON] повідомив, що планує скласти заяву, засвідчену нотаріусом про його згоду з позбавленням батьківських прав відносно сина [PERSON] . Однак, жодних документів від відповідача до органу опіки так і не надійшло. Неповнолітній [PERSON] в своїй письмовій заяві зазначає, що проживає разом з мамою та татом [PERSON] , майже усе життя. Про біологічного батька майже нічого не знає. Біологічний батько про нього майже не згадує, бачиться з ним пару раз на рік і то випадково. [PERSON] пише, що не може назвати його татом, тому що він зовсім не приймав участі в його вихованні. На всіх шкільних заходах були присутні мама і тато [PERSON] , у садочку так само. [PERSON] виховує [PERSON] з 3 років і він його дуже любить. Відповідно до Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», наданою Департаментом інформатизації Міністерства внутрішніх справ України, [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 18.04.2024 незнятої чи непогашеної судимості не має. Також, [PERSON] має ще двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] [PERSON] в своїй заяві підтверджує, що проживає з [PERSON] однією родиною 2012 року, та разом виховують сина - [PERSON] з 3-х років. За ці роки його біологічного батька він бачив один раз. [PERSON] підтримує свою дружину в намірі позбавити батьківських прав [PERSON] . Також, з наданих письмових пояснень бабусі дитини - [PERSON] , вбачається, що [PERSON] не виконує батьківські обов`язки з 2012 року. Вихованням та утриманням дитини займаються мама [PERSON] та вітчим - [PERSON] . Подругою сім`ї [PERSON] та сусідкою [PERSON] , також надані письмові свідчення в яких останні зазначили, що дитина - [PERSON] завжди називав [PERSON] батьком. Біологічного батька дитина ні не бачили, він не відвідував дні народження сина. [PERSON] не вважає [PERSON] за батька. 10.05.2024 спеціалістами органу опіки та піклування - Пересипській районної адміністрації Одеської міської ради обстежено умови проживання родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , про що складено відповідний акт. Матір`ю створено необхідні умови для проживання та повноцінного розвитку дитини. У дитини є окрема кімната, шафа, стіл для навчання, канцелярські приладдя, в наявності одяг та взуття по сезону відповідно віку. Крім того, спеціалістом органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради було складено Акт про те, що проведено бесіду в телефонному режимі та повідомлено [PERSON] про необхідність надати пакет документів які б підтверджували його участь у вихованні сина. [PERSON] повідомив, що планує скласти заяву, засвідчену нотаріусом про його згоду з позбавленням його батьківських прав відносно сина, [PERSON] . Але від [PERSON] на адресу органу опіки та піклування жодної інформації, яка б підтверджувала його участь у вихованні та утриманні дитини, не надходило. Суд зазначає, що Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959, як принципове положення визначила що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В силу ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Роз`ясненнями, що викладені в п. п. 15, 16, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Аналіз зазначеного дає можливість зробити висновок про те, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , при відсутності заперечень чи перешкод позивача у спілкуванні батька з дитиною, свідомо ухиляється від своїх обов`язків по вихованню неповнолітнього сина, а саме: не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не приймає будь-якої участі у житті дитини та у матеріальному забезпеченні, не займається його вихованням та підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного медичного догляду, лікування, не вжив жодних заходів для піклування та виховання своєї дитини, всі зазначені вище фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як винну поведінку батька та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58). При розгляді справи, судом не встановлено наявності у відповідача [PERSON] бажання на спілкування з дитиною та виконання ним своїх батьківських обов`язків, про що також свідчить не надання ним органам опіки та піклування жодних документів, в підтвердження виконання своїх батьківських обов`язків, не з`явлення до органів опіки та піклування. Також, [PERSON] не з`явився для участі у жодному судовому засіданні, тим самим не проявивши жодної зацікавленості щодо питання позбавлення його батьківських прав. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Дослідивши поданий до суду висновок Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації ОМР від 22.07.2024 року, суд вважає його достатньо обґрунтованим, таким що не суперечить інтересам дитини. Одночасно, суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд, перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Враховуючи вищенаведене, суд з врахуванням обставин справи, встановленого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та свідомого нехтування ними, що підтверджено наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами, тривалості невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітньої дитини, доведеності винної поведінки відповідача, та з метою захисту інтересів дитини на забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, з метою сприяння у формуванні юридичного зв`язку неповнолітнього з чоловіком позивачки, в частині можливого усиновлення, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову і позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, ураховуючи, що позов задоволено повністю, судовий покладається на відповідача та підлягає стягненню з нього на користь позивача.

Outcome: approved