Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом та просить припинити стягнення з неї аліментів на утримання дитини та стягувати аліменти з відповідача. Позов мотивовано тим, що сторони з 2009 по 2014 перебували у шлюбі від якого мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Після розлучення донька проживає з нею. Проте в період часу з січня по травень 2024 донька проживала з батьком, оскільки їй довелось на деякий час залишити місце проживання. Після повернення дитина продовжує проживати з нею. У період її відсутності відповідач звернувся до суду з позовом про стягнення з неї аліментів на утримання їх дитини, оскільки вона ухиляється від виконання обов"язку по утриманню дитини та рішенням суду позов задоволено. Тому на даний час з неї стягуються аліменти на дитину, яка продовжкє з нею проживати. Враховуючи викладене, просить позов задоволити. Ухвалою суду від 18.09.2024 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. В судовому засіданні позивачка підтримує позовні вимоги, посилаючись на обставини, що зазначені нею в позові. Відповідач позовні вимоги визнає, вказуючи, що дитина дійсно з травня 2024 проживає з матір"ю. Третя особа в судове засідання не з"явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Судом встановлено наступні обставини. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду від 23.10.2014 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 26-27) Під час перебування у шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] (а.с. 28), яка згідно витягу №08-64/716 та довідки №08-74/1038 зареєстрована та проживає разом з матір"ю (а.с.8,9,21) 23.05.2024 рішенням Хмільницького міськрайонного суду від 23.05.2024 позовні вимоги [PERSON] задоволено та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дитини. (а.с. 24-25) 02.08.2024 відкрито виконавче провадження по стягненню аліментів (а.с. 29) Заслухавши сторін та дослідивши докази, суд зазначає таке. Положеннями статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За умовами ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно із ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За умовами ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. За правилами ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. У постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 711/8561/16-ц (провадження № 61-21318св18) зроблено висновок про те, що аліменти це кошти, спрямовані на забезпечення дитини всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У цьому аспекті доведенню підлягають саме ті обставини, що діти постійно, а не тимчасово проживають із тим з батьків, хто сплачував аліменти. Наявність рішення про стягнення аліментів не є перешкодою для вирішення спору про припинення такого стягнення і стягнення аліментів на користь іншого з батьків, бо саме у зміні обставин, які існували на момент ухвалення першого рішення, полягає новий спір (постанова Верховного Суду від 03.02.2021 у справі №520/21069/18 (провадження № 61-1347св20). Отже, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти. При цьому, факт зміни місця проживання дитини від одного з батьків до іншого, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання аліментів з боку того з батьків, з ким стала проживати дитина на користь того з батьків з ким вона проживала. Суд погоджується з доводами позивачки про те, що проживання дитини разом з нею є тією істотною обставиною, яка припиняє її обов`язок сплачувати аліменти на користь відповідача на утримання дитини. Оскільки дочка сторін з травня 2024 проживає з матір`ю, відтак позивачку необхідно звільнити від сплати аліментів з 01.05.2024, які стягуються на підставі рішення суду. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, суд зазначає таке. Відповідно до частин 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. У статті 18 Конвенції про права дитини зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ,ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки дитина на даний час проживає разом із матір`ю [PERSON] , перебуває на її утриманні, відповідач визнає обставини, що зазначені в позові та не заперечує щодо його задоволення в повному обсязі, відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини. У відповідності до ч. 1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто в даному випадку з 09.09.2024 та в порядку ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved