Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1.1 Представник ТОВ "Кредитсервіс" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов обґрунтує тим, що 19.04.2021 між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №210419-003, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 30000 грн. Позивач свої зобов`язання за Договорами виконав в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти. Але відповідач свої зобов`язання не виконує належним чином, тому на 24.05.2024 утворилася заборгованість у розмірі 35750 грн., яку і просить стягнути, а також судові витрати у справі. 1.2 Відповідач подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає частково, а саме: в частині стягнення з нього заборгованості за тілом кредиту та відсотків, нарахованих в межах строку дії договору. Заперечує щодо суми витрат на правничу допомогу, оскільки вважає її не спів мірною зі складністю справи та ціною позову. Крім того, просить розстрочити йому виплату заборгованості на 12 місяців. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою головуючого судді Ральця Р.В. від 13.08.2024 відкрито провадження в справі і призначено судове засідання на 22.10.2024, сторони повідомлені про час і місце розгляду справи. 07.10.2024 ухвалою суду справу прийнято в провадження головуючої судді Жуковської О.Ю та ухвалено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін 22.10.2024. За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 19.04.2021 між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №210419-003, відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит в сумі 30 000 грн. на строк 6 місяців. Сума одноразової комісії складає 2250 грн., розмір процентної ставки 97,5% річних, 7,5% в місяць від початкової суми кредиту. Відповідач зобов`язувався здійснювати повернення кредиту шляхом сплати платежу в розмірі 7250 грн. щомісяця (а.с.10-11). Даний Договір підписаний порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Згідно Довідки про укладення договору, ідентифікація клієнта здійснювалась в інформаційно - телекомунікаційній системі за допомогою одноразового ідентифікатора J42491 (а.с.20). Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] та в якому містяться основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с.11 зворот-12). ТОВ «Кредитсервіс» свої зобов`язання перед відповідачем виконав, а саме перерахував [PERSON] кошти в сумі 27750 грн. (без врахування одноразової комісії у сумі 2250 грн.), що підтверджується платіжною інструкцією 769 від 19.04.2024 (а.с.26). У виписці про рух коштів за рахунком відповідача, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що позичальник отримав кредитні кошти, а також сплачував суми на погашення кредиту. (а.с.19). Згідно з поданим позивачем розрахунком станом на 24.05.2024 вбачається наявність заборгованості по договору №210419-003 в сумі 35750,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 20000 грн., заборгованість за процентами 15750 грн. (а.с.27). [PERSON] було надіслано вимогу в погашені заборгованості, що підтверджується листом від 04.07.2024 та списком згуртованих відправлень (рекомендованих листів) Однак така відповідачем виконана не була (а.с.24-25) IV. Норми права, які застосував суд. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідно ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно правового висновку Великої Палатою Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Так як передумов про розстрочення виконання рішення наведеною статтею не передбачено, при вирішенні цього клопотання суд керується правилами ст. 435 ЦПК України, яка припускає вчинення такої дії на стадії виконання рішення і відповідно до якої за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або члена його сім`ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо) суд, який видав виконавчий документ, у виняткових випадках може розстрочити виконання рішення. Вирішуючи вказане клопотання, суд враховує, що за змістом вказаної статті цивільного процесуального закону суд може розстрочити виконання рішення лише за наявності обставин, що утруднюють його виконання, і вважає, що доводи відповідача про його скрутний майновий стан, підтверджують надані нею фактичні дані. Сукупність перелічених обставин, що мають істотне значення для вирішення заяви, суд визнає за винятковий випадок, такий, що дає можливість для розстрочки виконання рішення. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1 Суд робить висновок, що між сторонами виникли правовідносини у зв`язку з укладенням 19.04.2021 кредитного договору. Згідно вказаного договору відповідачу було надано кредит у розмірі 30 000 грн. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті. На підтвердження наявності заборгованості суду наданий розрахунок заборгованості за період з 19.04.2021 по 24.05.2024, згідно якого вбачається, що відповідачем на виконання зобов`язання з повернення кредиту було здійснено дві проплати, а саме 20.05.2021 на суму 7250 грн., з яких 5000 грн. тіло кредиту , 2250 грн. - відсотки та 16.06.2021 на суму 7250 грн., з яких 5000 грн. тіло кредиту , 2250 грн. - відсотки. Таким чином, згідно розрахунку заборгованість за тілом кредиту складає 20000 грн., заборгованість за відсотками - 15750 грн. Разом з тим, Договором визначений строк дії Договору - 6 місяців, до 19.10.2021. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 27,5% в місяць від початкової суми кредиту. Згідно графіку платежів, який міститься у Договорі проценти за користування кредитом в межах строку дії договору складають 13500 грн. З урахуванням наведеного, беручи до уваги що відповідачем було сплачено частину відсотків на суму 4500 грн., суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення відсотків за користування кредитом підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 9000 грн. за 6 місяців, до 19.10.2021, що відповідає строку дії кредитного договору. В підсумку суд позовні вимоги задовольняє частково. 5.2 Вирішуючи клопотання [PERSON] щодо розстрочки заборгованості, суд враховує майновий стан відповідача, наявність невиконаних кредитних зобов`язань, тому вирішив розстрочити виконання рішення, на дванадцять місяців. Такий строк розстрочення виконання рішення суду забезпечить баланс між захистом прав позивача та майновою відповідальністю відповідача з врахуванням його життєвої ситуації. 5.3 Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Судом встановлено, що понесені ТОВ «Кредитсервіс» витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн., підтверджуються матеріалами справи: Договором про надання правової допомоги від 25.01.2023; Актом приймання - передачі наданої правової допомоги від 04.01.2024; платіжною інструкцією від 05.01.204 (а.с.28-35). Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, беручи до уваги заперечення відповідача, суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу мають складати 2000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 1965,02 (29000 грн. х 2422,40 грн./ 35750 грн.)

Outcome: partial