Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

16 травня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі частки його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до закінчення сином навчання або до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що він буде продовжувати навчання. В обґрунтування позову зазначала, що із 06 липня 2021 року сторони вона та відповідач перебували у шлюбі. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . 07 липня 2010 року рішенням суду шлюб між ними розірваний. Після розірвання шлюбу їхній син залишився проживати разом із матір`ю. Згідно із рішенням суду від 23 червня 2010 року відповідач [PERSON] сплачував аліменти на їхнього сина [PERSON] до досягнення ним повноліття. Їхній син [PERSON] , [INFO] досяг повноліття, є студентом факультету суспільних наук Вроцлавського університету за спеціальністю міжнародні відносини, період навчання із 01 жовтня 2023 року по 30 вересня 2026 року, у зв`язку із чим він потребує матеріальної допомоги. Їхній син навчається на денній формі навчання, тому не має можливості працювати, за місцем навчання він орендує кімнату у квартирі. Усі витрати на сина вона несе самостійно. Сторонами не досягнуто домовленості щодо сплати батьком аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Відповідач інших осіб на утриманні не має, працевлаштований, отримує дохід, стан його здоров`я дозволяє працювати та сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, представник позивача адвокат Мариненко О.В. у суді позов підтримав, просив суд задовольнити його повністю. Також просив суд не стягувати з відповідача понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу адвоката. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти стягнення з нього на користь позивача аліментів на їхнього повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, у розмірі частки його заробітку (доходу). Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд він не повідомив, пояснень на позов до суду не подавав. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що із 06 липня 2001 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 липня 2010 року у справі №\~2-3350/10 шлюб між сторонами розірвано. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу між сторонами, залишився проживати разом із матір`ю. [INFO] син сторін [PERSON] досяг повноліття. Із довідки від 14 лютого 2024 року про продовження іноземцем навчання за денною формою, виданої Вроцлавським університетом, видно, що повнолітній син сторін [PERSON] навчається у даному університеті на денній формі навчання, безкоштовно, продовжує навчання на другому курсі, зарахований він до цього навчального закладу на період від 01 жовтня 2023 року до 30 вересня 2026 року. Із договору оренди житлового приміщення від 15 вересня 2023 року, укладеного між [PERSON] і сином сторін [PERSON] , видно, що останній орендує житлове приміщення [ADDRESS] . У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У ч. 3 ст. 199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови №\~3 від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснив, що відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. У п. 20 цієї постанови Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За змістом ч. 1 ст. 182, ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів (частки від заробітку (доходу)) на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання та у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, суд враховує, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо їх утримання у такому випадку, розмір необхідної матеріальної допомоги від батьків, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність на його утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, можливість надавати таку матеріальну допомогу. Із довідки від 14 лютого 2024 року, виданої Вроцлавським університетом, вбачається, що термін закінчення навчання [PERSON] [INFO] . Згідно із ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання та у зв`язку з чим потребують матеріальної допомоги, визнання позову відповідачем [PERSON] , суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина сторін [PERSON] , який продовжує навчання, ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Виходячи із положень ст. 199 СК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на повнолітнього сина який продовжує навчання, у розмірі частки його заробітку (доходу) із дня пред`явлення позову і до закінчення навчання 30 вересня 2026 року. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від 08 липня 2011 року №\~3674-VI у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. За змістом ч. ч. 1, 6 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved