Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Власюка І.Т. звернулася до суду з позовною заявою до ТОВ «Качай гроші» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 28.12.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №115543, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Качай гроші» заборгованості за кредитним договором №00-261869, укладеним 10.05.2019 між [PERSON] та ТОВ «Качай гроші». На підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименко Романом Васильовичем 09.02.2021 відкрито виконавче провадження №64428629, у межах якого 31.08.2023 було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. На момент укладення кредитного договору позивач мала прізвище [PERSON] , прізвище було змінено після укладення шлюбу на ОМЕЛЬЧУК. Позивач зазначає, що не отримувала жодної вимоги про усунення порушення виконання зобов`язань, також зазначає, що нотаріусом не перевірено безспірності заборгованості боржника перед стягувачем. Крім того вказує, що виконавчий напис вчинений з порушенням умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідченим, так як позивач не укладав жодних нотаріально завірених договорів з відповідачем. За таких обставин просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути судові витрати. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 07.06.2024 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 14.08.2024 року ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області підготовче судове провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] - адвокат Власюк І.Т. попередньо через систему «Електронний суд» подав заяву, у якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримує, не заперечує з приводу ухвалення заочного рішення. Відповідач ТОВ «Качай гроші» в судове засідання не з`явився, хоча про місце, час та дату судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, наявні в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подав. З урахуванням приписів статті 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Від третьої особи приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. заперечення на позовну заяву не надходили, ухвалу суду про відкриття провадження, надіслану йому засобами поштового зв`язку, він не отримав у зв`язку із його відсутністю за вказаною у позовній заяві адресою. Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. надіслав на електронну адресу суду клопотання про розгляд справи без участі приватного виконавця. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 28.12.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №115543, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Качай гроші» заборгованості за кредитним договором №00-261869, укладеним 10.05.2019 між [PERSON] та ТОВ «Качай гроші», за період з 11.07.2019 по 16.12.2020 на загальну суму 11343,00 грн, з якої: 4830,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 5313,00 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, а також 1200,00 грн. плати за вчинення виконавчого напису нотаріуса. На момент укладення кредитного договору позивач мала прізвище [PERSON] , прізвище було змінено після укладення шлюбу на ОМЕЛЬЧУК. Вказаний виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Романан Васильовича (постанова про відкриття виконавчого провадження №64428629 від 09.02.2021), в межах якого 31.08.2023 було звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 31.08.2023 ВП №64428629). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14 про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14 залишено без змін. Отже, оскільки у судовому порядку вказану вище постанову від 26 листопада 2014 року № 662 визнано незаконною та не чинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Даний висновок відповідає правовому висновку, висловленому Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21 вересня 2021 року в справі №910/10374/17. Тобто, оскаржуваний виконавчий напис було вчинено 28.12.2020, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. Суд бере до уваги, що відповідачем надано копію підписаної [PERSON] пропозиції (оферти) на укладення угоди про надання кредиту, яка є пропозицією ТОВ «Качай гроші» щодо укладення кредитного договору, та яку було надано нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Нотаріально посвідченого договору, укладеного між ТОВ «Качай гроші» та [PERSON] , який було надано нотаріусу для вчинення виконавчого напису, матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено факт відсутності нотаріального посвідчення кредитного договору №00-261869 від 10.05.2019, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, що відповідачем не спростовувалось. При цьому суд звертає увагу, що такий виконавчий напис міг бути вчинений лише на підставі нотаріально посвідченого кредитного договору. Разом з тим, слід звернути увагу, що відповідачем не надано будь-яких заперечень, аргументів та доказів на спростування доводів позивача. Щодо безспірності суми заборгованості, то суд звертає увагу, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. За змістом статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року №6-887цс17, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18), постановах Верховного Суду, зокрема від 14 березня 2019 року у справі №201/13708/16-ц (провадження № 61-25811св18), від 31 січня 2018 року у справі №285/2975/16 (провадження № 61-31641св18), які відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України повинні враховуватись при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Матеріали справи не містять копій документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, що позбавило можливостей перевірити безспірність заборгованості за кредитним договором. Відносно обставини, які позивач вказував у позовній заяві, зокрема щодо не направлення на його адресу вимоги, то з матеріалів справи неможливо однозначно встановити її наявність або відсутність. Відповідач же в спростування доводів позивача доказів не надав. Слід відмітити, що відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінний від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо він є відмінним, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти стягненню на кошти боржника. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19). Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Позивач стверджує про неотримання ним такого повідомлення. Наразі матеріали справи не містять доказів, які б спростовували вказане твердження, відповідач доказів щодо цього суду не надав, що в свою чергу свідчить про порушення вимоги закону щодо належного повідомлення про усунення порушень за зобов`язанням. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, тому судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору за подання до суду позовної заяви у розмірі 1211,20 грн., слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved