Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

У червні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Снігурівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Заява мотивована тим, що з 2012 року проживала однією сім`єю, як чоловік і жінка, з [PERSON] по [ADDRESS] та по [ADDRESS] . Від фактичних шлюбних відносин у них є дитина [PERSON] , [INFO] . Актовий запис про народження дитини внесено з її слів, в порядку ч.1 ст.135 СК України. В травні 2023 року [PERSON] був мобілізований до лав ЗСУ. [INFO] [PERSON] загинув під час виконання завдань у складі ЗСУ. За життя, [PERSON] виконував всі обов`язки батька дитини передбачені сімейним кодексом. Відповідно до висновку експерта молекулярно-генетичної експертизи від 13.10.2023 року, проведеного на замовлення сести загиблого [PERSON] , встановлено, що [PERSON] , [INFO] , перебуває у прямій біологічний спорідненості з [PERSON] , [INFO] , ймовірність даної події складає 99, 9999293444017%. Указує, що встановлення факту батьківства у судовому порядку, їй необхідне для визначення біологічного батька дитини та призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Посилаючись на зазначені обставини, просить встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , загиблого [INFO] , по відношенню до доньки [PERSON] , [INFO] ; внести зміни в актовий запис №70 від 16.05.2013 року, складеного відділом ДРАЦС реєстраційної служби Снігурівського РУЮ у Миколаївській області, зазначивши відомості щодо батька [PERSON] . Ухвалою судді від 27.06.2024 року до участі у справі у якості заінтересованої особи залучено [INFO] . Ухвалою судді від 27.09.2024 року до участі у справі у якості заінтересованої особи залучено [PERSON] . Ухвалою судді від 27.09.2024 року до участі у справі у якості заінтересованої особи залучено Міністерство оборони України. 12.07.2024 року від Баштанського РТЦК надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник просить залишити заяву [PERSON] без розгляду, мотивуючи тим, що заявник у заяві не зазначила для яких цілей їй необхідно встановити вказаний у заяві факт, тоді як РТЦК не є заінтресованою особою у справі. Крім того, заявниця не вказує причини та докази з яких підстав не було оформлене батьківство загиблого по відношенню до її доньки. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. У судовому засіданні 27 вересня 2024 року [PERSON] заяву підтримала, зазначила, що за встановлення факту батьківства має намір подавати заяву до РТЦК на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю загиблого батька. Представники заінтересованих осіб Снігурівського відділу ДРАЦС у Баштанському районі Миколаївської області та Баштанського РТЦК про причину неявки суд не повідомили. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи присутньою у судовому засіданні щодо задоволення заяви заперечень не мала, зазначила, що є спадкоємицею після смерті брата [PERSON] , спору про спадщину із заявницею немає, саме вона є ініціатором оформлення батьківства брата щодо [PERSON] , який є її біологічним батьком. Представник Міністерства оборони України у вирішенні справи поклалася на розсуд суду. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, [INFO] народилася [PERSON] , про що відділом ДРАЦС реєстраційної служби Снігурівського РУЮ у Миколаївській області 16.05.2013 року складено актовий запис №70 та 16.05.2013 року видано свідоцтво серії [NUMBER] , копія якого залучена заявником у матеріали справи (а.с.8). Батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька в актовий запис про народження [PERSON] № 70 від 16.05.2013 року внесено відповідно до ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується копією зазначеного актового запису (а.с.64). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12.09.2023 року Снігурівським відділом ДРАЦС у Баштанському районні Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), [INFO] помер [PERSON] , актовий запис про смерть № 491 від 12.09.2023 року (а.с.72). Спадкоємцем після смерті [PERSON] є його сестра [PERSON] , яка спадщину прийняла та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджено копією спадкової справи № 91/2023 після смерті [PERSON] , заведеної приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Гавелею О.О. За даними копії лікарського свідоцтва про смерть №6124, виданого 08.09.2023 року КЗ "Дніпропетровське бюро СМЕ", причиною смерті [PERSON] , який помер [INFO] у м.Бахмут Бахмутського району Донецької області, у зоні військових дій, є вибухова травма (а.с.14). Відповідно до довідки, виданої 08.09.2023 р. КЗ "Дніпропетровське бюро СМЕ" про причину смерті (до форми №106/о №6124 (видається для поховання)) [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , причина смерті: вибухова травма внаслідок військових дій (а.с.13). За інформацією [INFO] №3/1907 від 10.07.2024 року для вирішення питання виплати одноразової грошової допомоги, на призначення пенсії у разі втрати годувальника у зв`язку із загибеллю військовослужбовця [PERSON] та видачі посвідчення "Члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби" - ніхто не звертався. Відповідно до висновку експертного молекулярно-генетичного дослідження №ЕД-19/115-23/13269-БД від 13.10.2023 року, [PERSON] , [INFO] , перебуває у прямій біологічній спорідненості з [PERSON] , [INFO] , генетичні ознаки якого встановлені з фрагменту кістки трупа. Ймовірність даної події складає 99,9999293444017% (а.с.18-26). Свідок [PERSON] суду показала, що її сусіди [PERSON] та [PERSON] проживали як чоловік та жінка, у них народилася донька [PERSON] , [PERSON] за життя визнавав [PERSON] за свою доньку, остання називала його батьком. У частині першій та другій статті 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено частиною першою статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 зроблено висновок, що: «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом з заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів». Суддя відмовляє в відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України). Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до частини першої статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі №373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), від 15 квітня 2021 року у справі №361/2653/15 (провадження № 61-2239св21). Згідно з пунктом 7 постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Пункт 15 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц зазначено, що СК України не визначає особливостей предмету доказування у цій категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved