Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ВМР про визначення розміру часток у майні спільної сумісної власності. Позов мотивовано тим, що земельна ділянка, площею 0,1000 га., розташована по [ADDRESS] , призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки 0510100000:02:022:0378, перебуває у спільній сумісній власності двох співвласників: [PERSON] і [PERSON] . [INFO] , [PERSON] померла, і все належне їй майно, в порядку спадкування за законом перейшло до позивача, яка прийняла спадщину від померлої. Позивач зазначає, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.08.2024 року, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Сушицькою А.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 3-1486, вона стала власником 1/2 частки житлового будинку, з відповідною часткою прибудов, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належала померлій [PERSON] . Інша 1/2 частка даного житлового будинку, належить позивачці на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.12.1999 року, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Ценделіною О.В. та зареєстрованого в реєстрі за №\~1-2230. Однак, оформити у державного нотаріуса Свідоцтво про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, позивач не має можливості, оскільки частка кожного власника у спільній сумісній власності на спірну земельну ділянку не визначена, а отже нотаріус не може визначити склад спадкового майна на належність цього майна спадкодавцеві померлій [INFO] [PERSON] . Таким чином, існує спір щодо зміни виду спільної власності із сумісної на часткову та визначення часток такої земельної ділянки, що мають належати співвласникам сторонам спору, що й стало підставою до звернення позивачем до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 20.08.2024 року вищевказану цивільну справу прийнято до провадження та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 23.09.2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав за обставин, викладених у позовній заяві та просив їх задоволити, судові витрати просив залишити за позивачем. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні при прийнятті рішення, поклався на думку суду. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Правовідносини зі спадкування регулюються правилами ЦК України, а саме його нормами, які містяться у Книзі 6 цього Кодексу. Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,1000 га, розташована по [ADDRESS] , призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки 0510100000:02:022:0378, перебуває у спільній сумісній власності двох співвласників: [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується державним актом про право приватної власності серії ВН від 10.01.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № ВН 1/2191. (а.с.7-10) [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.09.2019 року (а.с. 11) Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.08.2024 року, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Сушицькою А.О., зареєстрованого в реєстрі за № 3-1486 та витягу з Державного реєстру речових прав, позивач стала власником 1/2 частки житлового будинку, з відповідною часткою прибудов, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлій [PERSON] (а.с.12, 13) Відповідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.12.1999 року, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Ценделіною О.В. та зареєстрованого в реєстрі за №\~1-2230, позивачу належить 1/2 частка житлового будинку [ADDRESS] .(а.с.14) Як вбачається із спадкової справи №71/2020, заведеної 31.01.2020 року до майна померлої [INFO] [PERSON] , згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, відкрилась спадщина після смерті [PERSON] на нерухоме майно, а саме: на частину земельної ділянки,\~площею 0,1000\~га,\~розташованої по\~ [ADDRESS] ,\~призначення земельної\~ділянки \~для будівництва\~і обслуговування\~житлового будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~(присадибна\~ділянка),\~кадастровий номер\~земельної ділянки\~ 0510100000:02:022:0378 (а.с.29-54) Позивач на підставі ст.1262 ЦК України\~є спадкоємцем другої черги за законом, інших спадкоємців такої ж чи попередньої (першої) черги за законом чи спадкоємців за заповітом, які б у встановлений законом шестимісячний строк подали нотаріусу заяву про прийняття спадщини, чи які проживали зі спадкодавцем станом на день її смерті, згідно матеріалів спадкової справи - не встановлено. В силу вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з вимогами ст. ст. 1269,\~1270ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом з матеріалів спадкової справи № 71/2020, заведеної щодо майна померлої [PERSON] , позивач у справі, у встановлений законом шестимісячний строк, а саме: 31.01.2020 року, звернулась із заявою про прийняття спадщини до Першої вінницької державної нотаріальної контори, однак Постановою від 09.08.2024 року нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що не визначена частка спадкодавця у спільному сумісному майні. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України\~власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч.1 та ч. 2\~ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом; якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Згідно ст. 368 ЦК України\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 370 ЦК України\~співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. За\~ст.\~86 Земельного Кодексу України\~земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно\~ст.\~89 Земельного Кодексу України\~земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: співвласників житлового будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених в листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. відповідно до ст.1226ЦК України\~частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасники спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. ст.\~1216,\~1217 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Смерть власника являється однією із підстав для припинення права власності, що випливає із норм\~статті 346 ЦК України. Відповідно до вимог ст.392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1225 ЦК України\~передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, [PERSON] , як спадкоємець учасника спільної сумісної власності правомірно звернулась з позовом до суду про визначення частки майна в праві спільної сумісної власності. За змістом ст.357 ЦК України\~вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Судові витрати за клопотанням позивача підлягають залишенню за нею. На підставі викладеного та

Outcome: approved