Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-17 00:00:00

07.02.2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому позивач просить суд: - розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , РНКОПП [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] , який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №432. І. Стислий виклад позицій учасників справи. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 17.09.2005 року. У шлюбі народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Підставою розірвання шлюбу позивач вказав те, що сімейні відносини у них не склалися, почалися сварки між ними та позивач пішов з родини, оскільки не хотів, щоб діти росли і бачили конфлікти між батьками. Сімейне життя у сторін не склалось, бо вони мають різні погляди на сімейне життя та цінності, у них немає спільних інтересів. Близько трьох років сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільне господарство, мають окремий бюджет. Тому позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. 08.03.2024 року відповідач подала до суду відзив на позов, в якому, зокрема, зазначила, що вона вважає за можливе збереження шлюбних відносин та переконана, що вони можуть відновити та зберегти в сім`ї атмосферу, основану на почуттях взаємної любові та поваги. Позивач особисто не звертався до відповідача з пропозицією розірвати шлюб, позовна заява підписана не самим відповідачем, а його представником. У відповідачки були сумніви щодо наявності особистого вільного волевиявлення з боку позивача розірвати шлюб з відповідачкою. Під час судового засідання представник позивача підтримав позов у повному обсязі, просив його задовольнити, та зазначив, що сторони не примирились протягом визначеного судом строку. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, вказавши, що хоча сторони не примирились, проте відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Відповідно до відповіді №453001 від 16.02.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру, наданої на запит суду, відповідно до ч. 8 ст. 187 ЦПК України, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою місця проживання: [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] . Ухвалою суду від 16.02.2024 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Ухвалою суду від 18.06.2024 року було частково задоволено клопотання представника відповідача про надання строку на примирення та зупинення провадження в цивільній справі, надано сторонам строк для примирення чотири місяці, у задоволенні іншої частини вимог клопотання представника відповідача відмовлено, провадження в цивільній справі №203/672/24 зупинене. Ухвалою суду від 18.10.2024 року було поновлено провадження в цивільній справі та продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначене судове засідання. У судове засідання з`явились представники сторін. Під час судового розгляду справи суд заслухав усні пояснення учасників справи по суті спору, дослідив письмові докази, що містяться в матеріалах справи, та 18.10.2024 року у судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено, що 17.09.2005 року між сторонами: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис №432, місце державної реєстрації: Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро); прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] ; дата видачі повторно 24.08.2022 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), серії [NUMBER] . Сторони є батьками двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] , № [NUMBER] від 31.01.2024 року, відповідно. Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 3\~ст.\~105\~Сімейного кодексу\~України (далі СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.\~110\~Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Також суд враховує і те, що згідно з положеннями\~ст. 9 Конституції України\~та ст.\~17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень\~Конвенції про\~захист прав\~людини і основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції. Частина 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» Європейський суд з прав людини чітко не визначає, бо воно охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (рішення у справі «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява №44647/98). Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до\~ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат. Аналіз викладених вище норм вказує, що шлюб носить добровільний характер, примушування жінки та чоловіка до шлюбу є неприпустимим, а рішення про розірвання шлюбу ухвалюється, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд, беручи до уваги те, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам сім`ї, що має істотне значення, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає таке. З урахуванням положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а також того, що позов задоволений повністю, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved