Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що 01.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] укладено Кредитний договір №200493624, за яким позичальник надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 11795,94 грн. зі встановленим строком користування з 01.04.2016 до 01.04.2017 та сплатою відсотків за користування кредитом. 20.07.2020 ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору №7_БМ від 20.07.2020, укладеного за результатами публічних торгів. Після відступлення позивачу права грошової вимоги, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення кредитної. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «Діджи Фінанс», у зв`язку з чим позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості в розмірі 28048,45 грн., з яких 9278,60 заборгованість за кредитом та 18769,85 грн. заборгованість за відсотками. Крім того, просить стягнути з [PERSON] розмір інфляційних нарахувань в сумі 11329,28 грн., 3% річних в сумі 2527,88 грн., а також судові витрати у справі. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою головуючого судді Ральця Р.В. від 13.08.2024 відкрито провадження в справі і призначено судове засідання на 22.10.2024, сторони повідомлені про час і місце розгляду справи. 07.10.2024 ухвалою суду справу прийнято в провадження головуючої судді Жуковської О.Ю та ухвалено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на узгоджену дату 22.10.2024. Відповідач ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками отримав 28.08.2024, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзиву на позовну заяву не подав, заяв та клопотань не надходило. Підстав для відкладення розгляду справи немає. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 01.04.2016 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та [PERSON] укладено угоду №200493624 щодо кредитування - кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав відповідачу у користування кредитні кошти в розмірі 11795,94 грн. Строк кредиту 365 днів, з 01.04.2016 до 01.04.2017. Розмір процентної ставки за кредитом 0.0001% річних, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості 3,99% з 1 місяці строку дії кредитного договору та до його закінчення. Комісія за видачу кредиту: 1,5%. На підтвердження факту укладення кредитного договору між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] представником позивача надано підписані відповідачем копії письмових доказів, зокрема: заяву №200493624 від 01.04.2016, анкету №2610083 від 01.04.2016, довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту від 01.04.2016, договір добровільного страхування життя від 01.04.2016, згоду суб`єкта на обробку персональних даних від 01.04.2016 року (а.с.97-107). 20.07.2020 року між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "Діджи Фінанс" було укладено договір №7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк ПАТ "Банк Михайлівський" відступає новому кредитору ТОВ "Діджи Фінанс" належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі 5307308,39 грн. та у порядку визначених цим Договором (а.с.30-32). Факт переходу до позивача права вимоги підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021у справі №910/11298/16, за якою позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальником ПАТ «Банк Михайлівський» (а.с.12-23). Згідно витягу Реєстру боржників ПАТ "Банк Михайлівський" до Договору №7_БМ про відступленням прав вимоги від 20 липня 2020 року, до нового кредитора ТОВ "Діджи Фінанс" перейшло право вимоги за кредитним договором №200493624, укладеним 01.04.2016 з [PERSON] на строк до 01.04.2017 на суму 28048,45 грн., з яких: 9278,60 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 18769,85 грн. - заборгованість за доходами, а також вказана дата закінчення кредитного договору 09.02.2019 (а.с.33). Згідно з наданим позивачем розрахунком, сума заборгованості за кредитним договором за період з 21.06.2021 до 21.06.2024 становить 28048,45 грн., сума інфляційних втрат 11329,28 грн., 3% річних 2527,88 грн., а всього загальна заборгованість 41905,61 грн. (а.с.6-7). На підтвердження наявності заборгованості позивачем надана виписка по особовим рахункам, яка сформована 23.05.2024 (а.с.40-98). IV. Норми права, які застосував суд. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі…) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно ст. 1048 цього Кодексу. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно з п. 2 ч. 1 ст.512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. За ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За п. 18 Прикінцевих та\~Перехідних положень\~ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента\~України №\~64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжений та діє на даний час Згідно правового висновку Великої Палатою Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Частинами першою, другою статті 215\~ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно абзацу 3 частини четвертої статті 11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» (в редакції на час укладення кредитного договору) кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно цього Закону послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 09.12.2019 у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) дійшла висновку про те, що умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16.10.2011, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яка діяла із 16.10.2011до внесення змін на підставі Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15.11.2016. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що умови кредитного договору від 01.04.2016 про сплату позичальником на користь банку щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3,99% є нікчемними, оскільки встановлення таких платежів прямо заборонено законом (частина четверта статті 11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» в редакції на час укладення кредитного договору). V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1 Суд робить висновок, що між первісним кредитором ПАТ «Банк Михайлівський» правонаступником якого є позивач, та відповідачем виникли правовідносини у зв`язку з укладенням 01.04.2016 Кредитного договору №200493624. Згідно\~вказаного договору\~відповідачу було\~надано кредит\~у розмірі\~11795,94\~грн.\~ [PERSON] отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. ТОВ «Діджи Фінанс» є правонаступником первісного кредитора, що свідчить про належні правові підстави для переходу права вимоги до [PERSON] і товариство вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів, тому суд висновує про наявність заборгованості відповідача за тілом кредиту. 5.2 Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення суми заборгованості за відсотками, то на підтвердження наявності заборгованості за відсотками по Кредитному Договору суду не були надані детальні розрахунки, здійснені первісним кредитором, а отже заборгованість за відсотками, її розмір та період утворення не підтверджені доказами. Арифметичним шляхом вирахувати, за який саме період нараховані відсотки та перевірити правильність їх нарахування неможливо за таких умов. Разом з тим, в матеріалах справи міститься Графік платежів, який є невід`ємною частиною договору, згідно якого проценти за користування кредит складають 0,00 грн., щомісячна комісія 5647,92 грн., комісія за видачу кредиту 176,94 грн., плата за надання довідки про відсутність кредитної заборгованості 100,00 грн., страхування 1519,00 грн. З урахуванням викладеного, чинної судової практики і положення законодавства про захист прав споживачів, про що детально вказано в розділі IV, відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за комісією у розмірі 5647,92грн. Доказів наявності заборгованості за відсотками, які б визначалися умовами договору, суду не надано, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. 5.3 Щодо збитків згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, то позивач просив стягнути із відповідача суму інфляційних втрат за період з 21.06.2021 до 21.06.2024 в розмірі 11329,28 грн, а також 3 % річних за прострочення виконання зобов`язання за період з 21.06.2021 до 21.06.2024 в розмірі 2527,88 грн. Однак, ця вимога не може бути судом задоволена повністю, бо згідно п.18 Прикінцевих та\~Перехідних положень\~ЦК України у період дії в Україні воєнного стану, що триває з 24.02.2022 і досі, суми підлягають списанню кредитодавцем. Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати та 3% річних, за період часу до початку дії правового режиму воєнного стану, що буде узгоджуватись із вищезазначеною нормою ЦК України. Таким чином необхідно зменшити розмір інфляційних втрат та 3% річних, та здійснити їх нарахування від суми простроченої заборгованості, яка встановлена судом (9278,60 грн), тобто за період з 21.06.2021 року (дата з якої позивач здійснив розрахунок) до 23.02.2022 включно, що становить: розмір інфляційних втрат (9278,60 х 1,0646282-9278,60) = 599,66 грн. та три проценти річних від простроченої суми (9278,60 х 3% х 248 (днів прострочення) / 100) = 280,84 грн. 5.4. У підсумку суд задовольняє позовні вимоги частково. 5.5 Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то і розмір судових витрат в цій справі зі сплати судового збору та на правову допомогу суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно згідно ст. 131, 141 ЦПК України. Судом з`ясовано, що обумовлені ТОВ «Діджи Фінанс» витрати на правничу допомогу в розмірі 7500 грн. підтверджуються матеріалами справи: Договором про надання правової допомоги від 15.02.2024; Додатковою угодою до Договору від 15.02.2024; детальним описом робіт; Актом про підтвердження факту надання правничої допомоги (а.с.24-29, 34). Позовні вимоги задоволено судом на 24,3%, тому з відповідача підлягає стягненню пропорційні сума судового збору в розмірі 588,6 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 1822,5 грн.

Outcome: partial