Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

До Чугуївського міського суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) на утримання матері до досягнення дитиною [PERSON] [INFO] трьох років. В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований між ними 20.12.2012, однак фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть та мешкають окремо. Від цих шлюбних відносин в них народився син [PERSON] [INFO] , по догляду за яким вона перебуває у відпустці. Відповідач, в свою чергу, має порівняно стабільний дохід, офіційно працевлаштований, однак надавати допомогу добровільно не бажає, у зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток та оголошенням про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який укладено між ними 20 жовтня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20.10.2012. У вказаному шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Дитина проживає разом з матір`ю як внутрішньо переміщені особи за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідок переселенця № 5911-7001832789 та № 5911-7001839716. Згідно зі ст.ст. 12-13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно із ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 ст. 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. В добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивач та відповідач не вирішили. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 79 СК України аліменти на утримання одного з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд враховує: працездатний вік відповідача, відсутність доказів на підтвердження його неспроможності сплачувати аліменти, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та виходячи з принципу справедливості, розумності і з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/6 частки доходу відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] [INFO] , трирічного віку. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивач при пред`явленні позову звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Outcome: approved