Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-17 00:00:00

У квітні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини разом із батьком. На обґрунтування позову позивач послався на те, що з 05 жовтня 2013 року він та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Славутицького міського суду Київської області від 07 червня 2017 року, на момент розірвання шлюбу сторони проживали окремо. Мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за місцем реєстрації його матері [PERSON] . З березня 2022 року, після виїзду відповідачки за кордон, малолітній син сторін [PERSON] залишився проживати разом із батьком [PERSON] та батьками останнього у м.Славутичі. Всі питання щодо виховання, навчання, стану здоров`я та розвитку малолітнього сина позивач вирішує особисто за допомогою його батьків. Відповідачка не погоджується визначити місце проживання спільного сина разом із позивачем у добровільному порядку, посилаючись на те, що з часом, після працевлаштування та найму житла в іншій країні, вона планує забрати дитину до себе. На думку позивача, в нього достатньо можливостей для забезпечення належних умов проживання, розвитку та навчання сина, оскільки має постійне місце роботи, працює на посаді інженера в ТОВ «Торгово-промислова компанія «Н.З. Техно», де отримує достатній дохід, має можливість працювати дистанційно, що дозволяє йому приділяти достатньо часу для виховання сина. Позивач разом із малолітнім сином [PERSON] та батьками позивача проживають в індивідуальному житловому будинку, який належить на праві власності батьку позивача, де дитина має свою кімнату, яка облаштована окремим спальним місцем та для навчання, меблями для одягу, учбовими матеріалами та ін. Крім того, позивач має у власності трикімнатну квартиру. Натомість відповідачка до цього часу так і не визначилася ні з місцем роботи, ні з місцем її проживання (перебування), оскільки спочатку проживала в Італії, в подальшому переїхала до Польщі, де проживає на даний час. Після виїзду за кордон вона спілкується з дитиною за допомогою мобільного зв`язку, інколи приїжджала до м.Славутича і зустрічалася із сином, але ці зустрічі були нетривалими, що негативно вплинуло на психологічний стан дитини. Зі слів малолітнього сина [PERSON] він не бажає навіть у майбутньому виїхати з його матір`ю для проживання за кордон, хоче залишитися проживати разом із батьком. Посилаючись на викладене, а також на Декларацію прав дитини, прийняту Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Конвенцію про права дітей від 20 листопада 1989 року, статтю 161 СК України, статті 11,12 Закону України « Про охорону дитинства», [PERSON] просив визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом із ним, його батьком [PERSON] . Ухвалою судді від 25 квітня 2024 року, після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [INFO] ; запропоновано Органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору; задоволено заяву позивача про виклик свідків. Ухвалою суду від 30 травня 2024 року задоволено заяву представника позивача адвоката Прокопенка О.П. про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. 05 червня 2024 року відповідачка [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Климчук В.В., подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову. На обґрунтування відзиву відповідачка зазначила, що у березні 2022 року під час окупації м.Славутича позивач заперечував щодо виїзду спільного сина разом із відповідачкою через кордон з Республікою Білорусь з подальшим переїздом до країн Європи, оскільки вважав такий шлях евакуації небезпечним. Сторони попередньо домовилися, що дитина залишиться разом із батьком, а мати дитини після виїзду за кордон та влаштування у безпечному місці ( маючи житло, роботу або інший стабільний дохід, місце для навчання дитини) зможе забрати дитину до себе. Тому відповідачка перетнула кордон України і поїхала в Італію, де перебувала з квітня по вересень 2022 року. З вересня 2022 року відповідачка проживає у Польщі, в м. Ельблонг. Відповідачка спілкується з дитиною через відеозв`язок. У липні 2023 року відповідачка приїхала до України і 15 липня 2023 року разом із сином виїхала до Польщі, а з 09 по 16 вересня 2023 року вони разом відпочивали в [PERSON] , [INFO] [PERSON] з матір`ю відповідачки повернувся до України та пішов до школи, оскільки позивач просив поки що не змінювати місце навчання дитини, на що відповідачка погодилась, але продовжувала наполягати на тому, щоб дитина була з матір`ю. Дитина самостійно ділиться з відповідачкою успіхами в школі, дідусь [PERSON] - [PERSON] також інформує відповідачку щодо навчального процесу дитини, оскільки з позивачем виникають постійні суперечки щодо долі сина. В останній свій візит до України відповідачка не могла перебувати постійно із сином, оскільки хворіла її мати, тому разом із останньою вона відвідувала лікарів. Відповідачка зазначає, що на даний час батько дитини дійсно займається її вихованням і утриманням, але вона у міру своїх можливостей бере участь у житті дитини: спілкується з ним, забирає на канікули, купує подарунки. Вважає, що не має потреби змінювати місце реєстрації дитини, адже дитина зареєстрована разом із матір`ю у житловому приміщенні, співвласником якого вона є. Позивач пропонував їй укласти договір в нотаріальному порядку, яким визначити місце проживання дитини разом із ним, але вона відмовилася, оскільки вважає, що такий договір обмежить її в можливості у подальшому забрати дитину до себе, адже в Україні йде війна. Наразі відповідачка разом із іншим чоловіком, з яким перебуває у фактичних шлюбних стосунках, орендує житло, в якому за умовами контракту можливе проживання лише двох осіб, також займається пошуком квартири, в яку могла б забрати [PERSON] , але знайти таке житло в Польщі на даний час складно через велику кількість біженців з України. 18 червня 2024 року позивач, в інтересах якого діє адвокат Прокопенко О.П., подав до суду відповідь на відзив, в якій підтримав позовні вимоги. На обґрунтування заперечень щодо доводів відповідачки, викладених у відзиві, вказав, що такі доводи є безпідставними і не спростовують докази, подані позивачем. Бажання відповідачки забрати дитину до себе у майбутньому, після створення умов для її проживання і навчання, чого вона не зробила протягом двох років її перебування за межами України, не підтверджено відповідними доказами, які б свідчили про належні умови для проживання, навчання і розвитку сина, забезпечення його медичним страхуванням за місцем перебування відповідачки, наявність у неї постійного місця роботи, достатніх доходів для матеріального утримання сина. Ухвалою суду від 18 червня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 09 липня 2024 року. У судовому засіданні на підставі частини другої статті 240 ЦПК України оголошувались перерви 09 липня 2024 року до 25 липня 2024 року, 25 липня 2024 року до 19 вересня 2024 року, 19 вересня 2024 року до 09 жовтня 2024 року. У судове засідання 09 жовтня 2024 року не з`явились всі учасники справи, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України ( том 2 а.с. 84, 87, 90,91). Позивач [PERSON] , його представник адвокат Прокопенко О.П., представник відповідачки адвокат Климчук В.В. та представник Органу опіки та піклування Сусло Т.І. подали до суду заяви про проведення судового засідання 09 жовтня 2024 року за їх відсутності ( том 2 а.с.85, 86, 88, 89); у поданих до суду клопотаннях [INFO] просив розглянути справу без його участі за наявними у справі матеріалами ( том 1 а.с. 99-100, том 2 а.с. 30). Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У судовому засіданні 09.07.2024, 25.07.2024, 19.09.2024 позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Суду пояснив, що за час шлюбу з відповідачкою, який у 2017 році був розірваний за рішенням суду, мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу деякий час проживав то з матір`ю, то з батьком, а після повномасштабного вторгнення військ Російської Федерації на територію України, у березні 2022 року мати дитини виїхала через кордон з Республікою Білорусь та мешкає у Польщі. Їхній син залишився проживати разом із ним та його батьками, хоча дитина зареєстрована за місцем проживання матері. Він повністю опікується сином, відповідачка іноді приїздить до України, або бере сина на короткий час до себе за кордон, але він там перебуває недовго, проситься до дому, можливо тому, що там квартира - студія і у нього немає свого особистого простору. Жодних перешкод у спілкуванні сина з матір`ю ні він, ні його батьки не чинять, вони спілкуються, зокрема по телефону. Гордій навчається у школі, має друзів, відвідує спортивні секції, вивчає англійську мову. Звичайно Гордій хотів би, щоб жили разом і мати і батько, але на даний час він проживає з ним та його батьками, має усе, необхідне, його люблять і ним опікуються. Просить суд визначити місце проживання дитини за фактичним його місцем проживання, оскільки вважає, що син повинен проживати в Україні, навчатися тут. Мати не погоджується добровільно визначити місце проживання дитини з ним, мотивуючи тим, що вона має намір його забрати, коли влаштується належним чином, матиме належне місце проживання та стабільний заробіток. У вихованні дитини мати практично участі не бере, фінансово також, іноді спілкується із сином телефоном, може подарувати якийсь подарунок - іграшку. Інколи відповідачка приїздила до міста [PERSON] і зустрічалася із сином, але ці зустрічі були нетривалими. Для дитини за місцем фактичного проживання створені усі необхідні умови для навчання та гармонійного розвитку. Він офіційно працевлаштований, має стабільний дохід близько 70 000 грн в місяць, під час воєнного стану в основному працює онлайн, але іноді у нього бувають короткі відрядження, під час яких дитина із задоволенням залишається з його батьками [PERSON] та [PERSON] . З батьками відповідачки [PERSON] спілкується дуже рідко, в основному на день народження та свята. Свій вільний час він проводить разом із сином, вони дивляться разом фільми, грають у різні ігри, до сина також приходять друзі. Вважає, що дитина більше прихильна до нього. Стан здоров`я дитини задовільний. Стан здоров`я його також задовільний, до адміністративної та кримінальної відповідальності він не притягувався, у зареєстрованому шлюбі не перебуває. Представник позивача в судовому засіданні 09.07.2024 ( в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду) та 25.07.2024, 19.09.2024 ( безпосередньо в суді) позовні вимоги підтримав і просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачка у судове засідання 09.07.2024, 25.07.2024, 19.09.2024 не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України, через електронний кабінет, що підтверджується довідками про доставку електронного документу ( том 1 а.с.213; том 2 а.с.24, 72). Представник відповідачки адвокат Климчук В.В. у судовому засіданні 09.07.2024, 25.07.2024, 19.09.2024 позовні вимоги не визнала та просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суду пояснила, що дійсно після повномасштабного вторгнення військ Російської Федерації на територію України відповідачка у березні 2022 року виїхала за кордон у країни Євросоюзу, через Республіку Білорусь, оскільки на той час цей маршрут був єдиним прийнятним, але вона має намір забрати сина до себе, коли влаштується за кордоном. На даний час надовго приїздити до України не може, щоб не втратити виплати для біженців, проживає у Польщі, де із своїм співмешканцем орендує житло, за умовами якого там можуть проживати тільки дві особи. У зареєстрованому шлюбі на даний час не перебуває, інших дітей не має. З дитиною спілкується телефоном, цікавиться його життям та навчанням. Просить у задоволенні позову відмовити, оскільки вважає, що таке рішення може унеможливити її спілкування з дитиною, тому що вона знаходиться за межами України і їй буде складніше реалізовувати свої батьківські права. На даний час претензій до батька щодо створення умов проживання, навчання та лікування дитини відповідачка не має. Про наявність перешкод у спілкуванні з дитиною під час проживання її з батьком відповідачка також не повідомляла. Чи працює відповідачка у Польщі, офіційних підтверджень не має, так само, як і не має офіційних підтверджень наявності у неї там житла, хоча наміру повертатися в Україну не має. Останній раз відповідачка була в Україні та бачилась із сином у квітні 2024 року. Хоче, щоб син проживав із нею, але на даний час не має для цього ні відповідного житла, ні стабільного заробітку. [INFO] , третя особа у справі, свого представника у судове засідання 09.07.2024, 25.07.2024, 19.09.2024 не направив, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином в порядку, передбаченому статтями 138-130 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки на офіційну електронну адресу, що підтверджується довідками про доставку електронного листа ( том 1 а.с.209; том 2 а.с.28, 69). Представники Органу опіки та піклування Парнюк В.М., [PERSON] у судовому засіданні 09.07.2024, 25.07.2024, 19.09.2024 підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, посилаючись на те, що визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] є доцільним і відповідатиме інтересам дитини. Підтвердили, що до органу опіки та піклування від відповідачки не надходили звернення щодо здійснення їй перешкод з боку позивача у спілкуванні із малолітнім сином [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні 09.07.2024 суду показала, що вона працює вчителем початкових класів Славутицького закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, де з 1 по 4 клас навчався [PERSON] , вона була його класним керівником. Спочатку мати дитини [PERSON] цікавилася навчанням сина, іноді мати приходила на батьківські збори, іноді батько, але після повномасштабного вторгнення військ Російської Федерації на територію України мати дитини припинила цікавитися життям сина. Від [PERSON] вона дізналася, що його мати поїхала за кордон. Часом вона почала помічати, що [PERSON] негативно реагує на обіцянки матері, які вона не виконувала, зокрема приїхати, певною агресивною поведінкою, в результаті якої він почав ображати матерів інших дітей, а ті скаржилися їй. З цього приводу вона намагалася поговорити із матір`ю [PERSON] , але та відмовилася, звинуватила її у безпідставному втручанні в їх сімейні відносини. Життям та навчанням дитини цікавляться або батько, або дідусь дитини. Мати [PERSON] жодного разу не зверталася до неї із питаннями щодо навчання та поведінки сина, з цього приводу вона спілкувалася тільки з батьком або дідом [PERSON] . Дитина навчається добре, має високий та достатній рівень знань. Свідок [PERSON] у судовому засіданні 25.07.2024 суду показала, що знайома більше десяти років із сім`ю [PERSON] - [PERSON] та його батьками, підтримує з ними дружні стосунки, разом зустрічають свята та проводять іноді вихідні. Майже п`ять років [PERSON] проживає постійно з батьком [PERSON] та його батьками у котеджі. З матір`ю дитини [PERSON] вона також знайома, але з нею майже не спілкується, бачила її декілька разів. Їй відомо, що мати дитини на даний час проживає за кордоном. Коли мати проживала у місті Славутичі, то [PERSON] , здебільшого знаходився у батька, в котеджі діда, інколи він ночував за місцем проживання матері, але були такі випадки, коли вони усі разом відпочивали і [PERSON] пішов ночувати до матері, а потім через декілька годин телефонував і просив, щоб його забрали. Після повномасштабного вторгнення військ Російської Федерації на територію України мати [PERSON] виїхала за кордон, спілкується з дитиною телефоном. Одного разу вона була свідком того, як [PERSON] зателефонував матері, а після дзвінка був засмучений, оскільки мати не стала з ним говорити та пообіцяла зателефонувати сама. Батько повністю забезпечує матеріально сина, займається його вихованням, навчанням, дозвіллям та відпочинком. Гордій життєрадісний, усім задоволений, любить батька, діда і бабу, вона жодного разу не чула, щоб він хотів поїхати до мами, чи сумував за нею. Вона дуже частко спілкується із цією сім`єю та знає, що перешкод Діані у спілкуванні з сином ніхто не чинить. Батько дуже любить сина, ставиться до нього добре, з теплотою, повагою та любов`ю. Свідок [PERSON] у судовому засіданні 25.07.2024 суду показав, що позивач [PERSON] його рідний син, відповідачка [PERSON] його колишня невістка, а дитина [PERSON] його онук. Після народження онука [PERSON] мати дитини могла на декілька днів залишити дитину батьку та піти жити до своєї матері, а потім через деякий час поверталася. Потім, коли сім`я сина проживала у них вдома, [PERSON] могла комусь із них зателефонувати і повідомити, що їй треба кудись йти, а дитину вона залишала вдома і вони були вимушені бігти з роботи до дому, щоб доглядати [PERSON] , якого мати залишила одного. У 2017 році син та невістка розлучилися. [PERSON] знайшла іншого чоловіка, який пропонував [PERSON] відмовитися від сина, щоб він міг усиновити його та отримувати якійсь щорічні виплати на дитину за місцем роботи, але [PERSON] чудовий батько і він на це не міг погодитися ніколи, свого сина він любить понад усе. Після розлучення, спочатку [PERSON] проживав то з матір`ю, то з батьком, але більше часу, дитина перебувала у них вдома. З початком повномасштабного вторгнення військ Російської Федерації на територію України [PERSON] із своїм чоловіком через Білорусь виїхали за кордон, у Польщу. Невістка хотіла забрати [PERSON] із собою, але вирішили, що це небезпечно і [PERSON] залишився з батьком. З того часу, дитиною опікується батько [PERSON] та він з дружиною. Мати тільки іноді телефонує [PERSON] , батьки невістки рідко спілкуються з [PERSON] . Невістка іноді приїздить і навіть бере [PERSON] із собою, але потім повідомляє, що він заважав їй на відпочинку. Він запитував у [PERSON] , чи хоче він навчатися за кордоном у мами, він відповідає, що не хоче їхати з України, після школи хоче навчатися у м. Києві. Гордій навчається добре, любить математику, займається спортом, любить Україну. Гордій хоче жити тут, з батьком, але також спілкуватися з мамою, їздити до неї на канікули і вважає це нормальним. Він як усі діти хоче мати справжню сім`ю і маму, і тата. З колишньою невісткою [PERSON] він спілкується телефоном, повідомляє їй про життя онука, але вважає, що такій матері на даний час довірити дитину не можна, [PERSON] буде комфортніше і спокійніше з батьком, оскільки [PERSON] не визначилася з роботою та житлом, тому належного забезпечення, навчання, виховання і стабільності з нею у його онука не буде. У судовому засіданні 19.09.2024 в присутності практичного психолога, соціального педагога Славутицького закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області [PERSON] суд заслухав думку малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який пояснив, що навчається у 5 класі в школі [ADDRESS] . На даний час проживає у котеджі з батьком [PERSON] , дідом [PERSON] і бабусею. У нього є окрема кімната, в якій є усе для нього необхідне, також комп`ютер, до нього часто приходять друзі. Має свій телефон, за яким іноді спілкується із мамою, яка проживає за кордоном, а на канікулах навіть їздив до неї у гості. Йому подобається проживати у м. Славутичі разом з батьком та дідом, з якими він проживає зараз у котеджі, він хоче жити тут, із батьком, в Україні. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, показання свідків, думку малолітньої дитини, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01 лютого 2017 року, виданого Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, позивач та відповідачка перебували в шлюбі, який був зареєстрований 05 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис №172 ( том 1 а.с.13). Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 07 червня 2017 року у справі № 377/275/17 шлюб між ними розірвано ( том 1 а.с. 14-15). Під час шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області складено відповідний актовий запис №87 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 06 травня 2014 року, в якому його батьком записаний [PERSON] , матір`ю- [PERSON] (том 1 а.с.16). 10 липня 2021 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ) складено відповідний актовий запис №50 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Після державної реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] ( том 1 а.с.37). Отже, відповідачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що також підтверджується її паспортом громадянина України № [NUMBER] , виданим 20 липня 2021 року органом 3218, який дійсний до 20 липня 2031 року ( том 1 а.с.11). Як вбачається з витягу з Реєстру Славутицької територіальної громади №2024/003355670 від 04 квітня 2024 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 17 березня 2018 року по теперішній час (том 1 а.с. 19). Згідно з паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим 01 березня 2007 року Славутицьким МВ ГУ МВС України в Київській області, витягом №25 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 15 березня 2024 року, позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 12 грудня 1990 року по теперішній час. Разом із ним за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ( том 1 а.с. 29). Відповідно до пункту 10 частини 1 постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 у Київській області утворено Вишгородський район (з адміністративним центром у місті Вишгород) у складі територій Вишгородської міської, Димерської селищної, Іванківської селищної, Петрівської сільської, Пірнівської сільської, Поліської селищної, Славутицької міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Рішенням Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області від 25 липня 2022 року № 628-13-УШ перейменовано об`єкти топономіки міста Славутича, зокрема, Московський квартал перейменовано у Поліський квартал. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №57953983 від 22 квітня 2016 року, будинок [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області про надання поштової адреси № 165 від 13.04.2026, декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта КС 142160850073, виданого 25 березня 2016 року Департаментом державної архітектурно - будівельної інспекції в Київській області; технічного паспорта №513, виданого 29 січня 2016 року (том 1, а.с. 24-28; 193, 235). Позивач [PERSON] є співвласником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 11 жовтня 1996 року, виданого ВО «Чорнобильська АЕС», згідно з яким право спільної сумісної власності на вказану квартиру також належить [PERSON] та [PERSON] ( том 1 а.с. 30). Як вбачається з довідки №03-04 від 13 березня 2024 року, виданої ТОВ «Торгово-промислова компанія «Н.З.Техно», [PERSON] працює у ТОВ «Торгово-промислова компанія «Н.З.Техно» на посаді інженера з 19 липня 2021 року. За період з 01.09.2023 по 01.03.2024 йому було нараховано заробітної плати у розмірі 333 718,01 гривень (том 1 а.с. 18). Згідно з наказом № 03-02 від 01 березня 2022 року директора ТОВ «Торгово-промислова компанія «Н.З.Техно» на період воєнного стану для працівників, зокрема [PERSON] з 01 березня 2022 року запроваджено дистанційну роботу (том 1 а.с. 134). Як вбачається з довідки № 07-05 ТОВ від 08 липня 2024 року, виданої директором ТОВ «Торгово-промислова компанія «Н.З.Техно», [PERSON] займає посаду інженера та працює за графіком роботи 5х2 ( 40-годинний робочий тиждень). Наказом №03-02 від 01 березня 2022 року [PERSON] встановлено дистанційну форму роботи ( на період дії воєнного стану). За виникнення робочої необхідності [PERSON] періодично може направлятись у короткотермінові службові відрядження по інших населених пунктах, в межах території України ( том 1 а.с. 234). Відповідно до характеристики № 03-01 від 14 березня 2024 року, виданої ТОВ «Торгово-промислова компанія «Н.З.Техно», [PERSON] за місцем роботи характеризується позитивно як відповідальний, ініціативний співробітник, що має високі особисті якості: цілеспрямованість, ініціативність, порядність, працьовитість, сумлінність (том 1 а.с. 17). Згідно з актом обстеження умов проживання №01-22/19 від 27 березня 2024 року, затвердженим начальником Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської область, проведено обстеження умов проживання дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що умови проживання належні. За вказаною адресою зареєстровані та проживають: [PERSON] , його малолітній син [PERSON] , [INFO] , а також бабуся і дідусь дитини [PERSON] та [PERSON] . Санітарно-гігієнічні умови проживання на час обстеження відповідають загальноприйнятим нормам: чисто, охайно, прибрано. Дитина має окрему кімнату, сезонний одяг, продукти харчування, дитячі іграшки, канцелярію тощо, відвідує додатково уроки англійської мови та займається дзюдо. Житло розміщене в котеджі, складається з 2-х поверхів, 6-х кімнат, кухні, санвузлу із централізованим опаленням, водо- та електропостачанням, будинок облаштований відповідними меблями ( стінка, ліжко, крісла, шафи, тумбочки для речей особистого вжитку тощо), побутовою технікою. Батько дитини [PERSON] займається вихованням та утриманням дитини (том 1 а.с. 34-35; том 2 а.с. 43-44). Відповідно до інформації №15-08/696 від 18 квітня 2024 року, наданої Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, витягу з реєстру Славутицької територіальної громади №2024/003355801 від 04 квітня 2024 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 09 квітня 1999 року по теперішній час ( том 1 а.с. 36,46). Як вбачається з інформації № 19-40642/18/24 від 11 червня 2024 року, наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України на адвокатський запит №10-05-24/1 від 31 травня 2024 року адвокату Климчук В.В., за інформацією, наявною у базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території» в період з 2022 року по теперішній час ( станом на 15:44 11.06.2024) зафіксовано перетин державного кордону України [PERSON] 03.04.2022 о 16:07 в напрямку в`їзд та 03.04.2022 о 18:59 в напрямку виїзд в пункті пропуску Шегині ; 07.07.2022 в напрямку в`їзд та 25.07.2022 в напрямку виїзд в пункті пропуску Устилуг; 09.04.2023 в напрямку в`їзд та 29.04.2023 в напрямку виїзд в пункті пропуску Ягодин; 01.07.2023 в напрямку в`їзд в пункті пропуску Рава-Руська та 15.07.2023 в напрямку виїзд в пункті пропуску Угринів; 23.03.2024 в напрямку в`їзд в пункті пропуску Ягодин та 06.04.2024 в напрямку виїзд в пункті пропуску Рава-Руська, а також [PERSON] 15.07.2023 в напрямку виїзд в пункті пропуску Угринів та 17.09.2023 в напрямку в`їзд в пункті пропуску Рава-Руська ( том 1 а.с.185). З відзиву на позовну заяву та пояснень представника відповідачки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на час розгляду справи проживає в Республіці Польща. Вказані обставини інші учасники справи не заперечували. На території Республіки Польща [PERSON] надано статус «УКР» та присвоєно персональний номер в Універсальній системі Електронного реєстру населення (PESEL): 93062218407, що підтверджується повідомленням про присвоєння номера PESEL від 13 жовтня 2022 року, нотаріально посвідчений переклад якого знаходиться в матеріалах справи ( том 2 а.с.135-137). Як встановлено в судовому засіданні, з березня 2022 року, після виїзду відповідачки за кордон, на час розгляду справи в суді, [PERSON] , [INFO] , проживає разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , який здійснює догляд за дитиною, займається її вихованням та утриманням. Згідно з довідкою № 01-38/40 від 15 березня 2024 року, виданою Славутицьким закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 1 Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, [PERSON] , [INFO] , є здобувачем освіти в цьому закладі з 01.06.2020 по теперішній час, з 01.09.2023 навчається у 4-А класі (том 1 а.с. 21). Відповідно до характеристики № 01-40/68 від 15 березня 2024 року, виданої Славутицьким закладом загальної середньої освіти І-Ш ступенів №1 Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, [PERSON] навчається у Славутицькому ЗЗСО №1 з 1 класу. Учень завжди охайний, доглянутий. Гордій зарекомендував себе як учень, що вимагає з боку вчителя та батьків постійного контролю та індивідуального підходу. Має навчальні досягнення високого та достатнього рівнів. У позаурочний час відвідує додаткові заняття з англійської мови та секцію боротьби. З початку повномасштабного вторгнення мати Гордія виїхала з України до Польщі, залишила сина на батька. Для хлопця це була серйозна психологічна травма. Наразі усі питання, що стосуються виховання та навчання дитини вирішує батько, [PERSON] . Він разом із своїми батьками активно бере участь у навчанні і вихованні сина, цікавиться його успіхами, допомагає у підготовці домашніх завдань, вирішує проблеми щодо поведінки в школі. Мати учня упродовж двох останніх навчальних років ( з 2022 року) контакту із закладом не підтримує, успішністю сина не цікавиться, із вчителем не спілкується, не бере участь у вихованні дитини (том 1 а.с. 20; том 2 а.с.47). Згідно з довідкою Спортивного клубу дзюдо «Атом» №15 від 20 березня 2024 року [PERSON] являється спортсменом спортивного клубу дзюдо «Атом» з 01.09.2021 по теперішній час (том 1 а.с.22). Відповідно до характеристики, виданої президентом громадської організації «СК «Атом», [PERSON] почав займатися дзюдо з 2021 року. За час тренувань, зарекомендував себе як ініціативний, старанний, дисциплінований та працелюбний спортсмен. На заняттях уважний, активний, виконує навчальний план у повному обсязі. Відповідально ставиться до виконання доручень. Постійно бере участь у змаганнях: чемпіонатах Київської області, турнірах, тощо (том 1 а.с. 23). З копії декларації № 0001-423М-М9А0 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, вбачається, що цю декларацію стосовно медичного обслуговування [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , укладено з лікарем ФОП [PERSON] його законним представником [PERSON] ( том 2 а.с.38). Відповідно до копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого) від 11 липня 2024 року, виданої лікарем ФОП [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , соматично здоровий, на диспансерному обліку не перебуває, щеплений за віком, розвивається згідно з віком ( том 2 а.с.39). Як вбачається з психологічної характеристики з додатками, складеної 17 червня 2024 року практичним психологом Центру психології та розвитку «Be Yourself» ФОП [PERSON] , за результатами спілкування та діагностичного дослідження з дитиною [PERSON] , [INFO] , з метою визначення, зокрема, психоемоційного стану дитини ( наявність або відсутність негативних проявів), встановлення ступеня емоційних зв`язків «дитина-мати», «дитина-батько» ( до кого більше схильна дитина), визначення референтних осіб, з ким бажає проживати дитина ( де вона почуває себе більш комфортно і спокійно), встановлено наступне. Зі слів [PERSON] раніше до повномасштабного вторгнення жив разом з мамою ( [PERSON] ) та її молодим чоловіком. На початку війни переїхав до дідуся з бабусею та батька ( [PERSON] ), й залишився жити з ними, бо мама проживає в іншій країні (Польщі). З мамою [PERSON] останній раз бачився навесні 2024 року, коли вона приїжджала в місто, а так мама підтримує зв`язок з дитиною по відеозв`язку. Гордій ображений на маму, що коли приїжджала з ним провела мало часу та не встигла побути на його 10-му Дні народженні. Тато живе з ним, буває їздить у відрядження, працює інженером, що налаштовує обладнання для дитячих лікарень. Коли проводять час з татом, то грають в ігри на відеоприставці, теніс, прогулюються містом. Зі слів матері [PERSON] минулого літа приїжджав до неї в Польщу: прогулювався містом, крамницями, читав книжки, писав в зошиті. На питання психолога «Чи хотів би він переїхати жити до мами в іншу країну?», [PERSON] відповідає, що краще б йому залишитися в Україні, проживаючи разом із татом [PERSON] , дідусем та бабусею, тут його друзі. Для хлопчика сім`я- це тато, мама, дідусь [PERSON] , бабуся [PERSON] . Виявлений незадовільний рівень психічної активності може бути пов`язаний з небажанням дитини брати на себе відповідальність за прийняття рішення, яке може змінити його спосіб життя, небажання обирати між батьками. Наявні позитивні емоційні зв`язки з мамою, татом, але не вистачає близькості, хлопчик сумує за татом та мамою ( том 1 а.с. 173-184). Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області № 1394 від 30 травня 2024 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] (том 1 а.с. 148-150). При вирішенні спору між сторонами щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , суд виходить із такого. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України « Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року ( далі- Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з один чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно із статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини ( частина друга статті 160 СК України). Відповідно до частини першої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення або поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини ( частина четверта та шоста статті 19 СК України). Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини ( частина друга статті 161 СК України). Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні спору, зокрема, щодо місця її проживання. Аналогічні положення закріплені в статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей ( дата підписання - 25 січня 1996 року, дата набрання чинності для України - 01 квітня 2007 року) під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року ( заява №2091/13), Європейський суд з прав людини указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним ( пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява №10383/09). Європейський суд з прав людини ( далі-ЄСПЛ) зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і для дотримання такої рівноваги особливу увагу необхідно приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків ( рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява №31111/04). Аналіз зазначених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини необхідно виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц ( провадження № 14-327цс18) відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі №6-564цс17 про те, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю, та зазначила, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 183/3958/20 ( провадження №61-13463св23) колегія суддів зауважила, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки які почали жити окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у стабільній та благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема, суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків та є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів. У розглядуваній справі сторони, які розірвали шлюб та мешкають окремо, не дійшли згоди щодо визначення місця проживання малолітньої дитини. Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із його батьком [PERSON] , виходячи з якнайкращих інтересів дитини. При цьому встановив, що з початку повномасштабного вторгнення мати дитини виїхала з України до Польщі та залишила сина на батька. Як вбачається з характеристики, для дитини це була серйозна психологічна травма. Наразі усі питання, що стосуються виховання та навчання дитини вирішує її батько, який разом із дідусем та бабусею дитини бере активну участь у житті дитини, цікавиться її успіхами, допомагає при підготовці домашніх завдань, вирішує проблеми щодо поведінки сина в школі. Дитина навчається у Славутицькому закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 з 1 класу, з 01.06.2020 по теперішній час, має навчальні досягнення високого та достатнього рівнів, у позаурочний час відвідує додаткові заняття з англійської мови та спортивний клуб дзюдо «Атом». Мати учня упродовж останніх років (із 2022 року) контакту із закладом не підтримує. Дитина мешкає разом із батьком, дідусем та бабусею за адресою: [ADDRESS] .Санітарно-гігієнічні умови проживання у вказаному житловому приміщенні на час обстеження відповідають загально-прийнятим нормам: чисто, охайно, прибрано. Дитина має окрему кімнату, облаштовану всім необхідним для комфортного проживання, сезонний одяг, дитячі іграшки, канцелярське приладдя. Мати [PERSON] 29.03.2024 надала пояснення службі у справах дітей та сім`ї, з якого вбачається, що вона не згодна на даний час на визначення місця проживання дитини з батьком, тому планує в цьому чи наступному році змінити тимчасове місце проживання, влаштуватися на офіційну роботу, а вже потім брати участь у вихованні сина, а також не планує повертатися в Україну до закінчення війни. 27.03.2024 під час бесіди з дитиною у присутності батька, дідуся та бабусі, працівником служби у справах дітей та сім`ї заслухана думка дитини. [PERSON] розповів, що йому подобається мешкати разом із батьком та дідусем і бабусею через те, що він почуває себе комфортно, про нього піклуються рідні люди. Під час судового засідання з досліджених доказів встановлено, що після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачкою їхній малолітній син [PERSON] , [INFO] , проживав почергово то з батьком, то з матір`ю. В березні 2022 року відповідачка виїхала за кордон, де спочатку проживала в Італії, після чого переїхала до Республіки Польща, де проживає на даний час, а дитина залишилася проживати з батьком за адресою: [ADDRESS] , де також мешкають дід та баба дитини, тобто батьки позивача. У вказаному будинку, який належить на праві приватної власності батьку позивача, дитина має окрему кімнату, де створені належні умови для її розвитку та проживання, що підтверджується актом обстеження умов проживання №01-22/19 від 27 березня 2024 року. Крім того, позивач має у спільній сумісній власності разом з його батьками інше житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Син сторін навчається в школі, відвідує заняття з англійської мови та спортивну секцію дзюдо, має нормальний стан здоров`я. З показань свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та письмових доказів, встановлено, що позивач належним чином виконує батьківські обов`язки щодо виховання та розвитку дитини, доказів протилежного матеріали справи не містять і стороною відповідача не надані. Не дивлячись на те, що у позовній заяві та в судовому засіданні позивач стверджував, що відповідачка не бере участі у вихованні дитини, посилаючись на те, що вона спілкується з дитиною лише по телефону, її зустрічі з дитиною є нетривалими та вона не цікавиться навчанням сина, судом з відзиву на позовну заяву, показань свідка [PERSON] , який є батьком позивача, встановлено, що останній інформує відповідачку щодо життя, навчання та успіхів дитини в телефонному режимі, відповідачка телефонує дитині, у вересні 2023 року відповідачка забезпечила дитині спільний відпочинок у Єгипті. Вказані обставини у сукупності свідчать, що мати також бере участь у вихованні дитини, але не постійно, оскільки проживає окремо в іншій країні, при цьому вона самостійно обрала такі життєві умови, за яких вона не може брати постійну участь у вихованні дитини, тому має усвідомлювати, що несе відповідні ризики порушення життєвих зв`язків. В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач [PERSON] чинить перешкоди у спілкуванні дитини з відповідачкою, а також відсутні докази того, що батько дитини [PERSON] зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами та має аморальну поведінку. Позивач [PERSON] працює в ТОВ «Торгово-промислова компанія «Н.З. Техно» на посаді інженера та за графіком роботи має можливість працювати дистанційно, крім того опікуватися малолітнім сином [PERSON] йому також допомагають його батьки, тобто дід та баба дитини, з якими у дитини склалися нормальні відносини, оскільки дитина у судовому засіданні висловила бажання проживати з батьком, дідусем та бабусею. Така думка дитини відображена також у висновку щодо розв`язання спору, який надав орган опіки та піклування, а також у психологічній характеристиці, складеній 17 червня 2024 року практичним психологом Центру психології та розвитку «Be Yourself» ФОП Піщуліною. Але при цьому дитина також виявляє інтерес до матері, оскільки спілкується з нею телефоном та особисто, коли мати приїжджає до України, разом із нею проводить спільний відпочинок під час канікул. Таким чином, з`ясувавши повно та всебічно обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази з урахуванням пріоритетності прав та інтересів дитини, суд враховує, що дитина [PERSON] любить та прихильно ставиться до обох батьків і потребує їх спільної уваги і виховання. Батьком дитини створені належні умови для проживання дитини, її розвитку, навчання та виховання, в той час як достатніх належних і допустимих доказів на підтвердження створення таких умов для дитини відповідачкою не надано. Суд враховує особисті якості батьків; графік роботи позивача та відсутність у матеріалах справи доказів працевлаштування і графіку роботи відповідачки; відносини, які існують між кожним із батьків та дитиною; думку малолітнього сина сторін [PERSON] , яку він висловив у судовому засіданні, повідомив про своє бажання проживати разом із батьком, а також дідусем і бабусею, а також його думку, яка зазначена у висновку органу опіки та піклування і психологічній характеристиці, яка збігається за змістом з його думкою, висловленою в судовому засіданні; соціальні зв`язки малолітнього [PERSON] , який у судовому засіданні повідомив, що хоче проживати в Україні, оскільки тут знаходяться його друзі. Суд бере до уваги висновок органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання дитини разом із батьком, який не суперечить інтересам дитини, а також дотримується балансу між інтересами дитини, правами та обов`язками батьків. Врахувавши викладені обставини, суд вважає за необхідне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] . Визначаючи місце проживання малолітньої дитини разом із батьком, суд надає першочергове значення найкращим інтересам дитини, оскільки батько сумлінно ставиться до виконання батьківських обов`язків і проживання сина з батьком забезпечить його гармонійний розвиток у тому середовищі, в якому він на даний час проживає з урахуванням його соціальних зв`язків. Також суд враховує згоду дитини на проживання з батьком, оскільки дитина досягла десяти років, тому відповідно до частини другої статті 160 СК України її згода має значення при визначенні місця її проживання. Перешкод для визначення місця проживання дитини з батьком, передбачених частиною другою статті 161 СК України, під час розгляду справи судом не встановлено. Також судом не встановлено, що позивач [PERSON] на час розгляду справи, під час дії воєнного стану, призваний на військову службу під час мобілізації чи проходить військову службу за контрактом, які б за характером несення служби унеможливлювали визначення місця проживання дитини з ним. Відповідачка не надала суду доказів щодо створення нею умов для проживання дитини та її утримання, як і доказів на підтвердження необхідності визначення місця проживання дитини із нею з огляду на інтереси самої дитини, які переважають над інтересами батьків, а також бажання дитини проживати разом із батьком. Проживання дитини з батьком не позбавляє матір батьківських прав та не звільняє від обов`язків. [PERSON] , яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті дитини, має право брати участь у її вихованні та утриманні незалежно від того з ким із батьків дитина буде проживати. Якщо дитина буде проживати разом із батьком, батьківські права [PERSON] не будуть порушені та вона не позбавлена можливості здійснювати свої батьківські права і виконувати обов`язки щодо дитини у повному обсязі. При цьому [PERSON] не може перешкоджати [PERSON] брати участь у житті дитини, оскільки таке перешкоджання, залежно від обставин, може тлумачитись, як дії, вчинені на шкоду дитині, з відповідними правовими наслідками. Кожен із батьків не позбавлений права піднімати у майбутньому питання щодо зміни місця проживання дитини з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, [INFO] , про визначення місця проживання малолітньої дитини разом із батьком необхідно задовольнити. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатив при поданні позовної заяви судовий збір у сумі 1 211,20 грн ( том 1 а.с.1). Вказана сума судового збору зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України (том 1 а.с.2). У поданій до суду заяві від 19 вересня 2024 року позивач просив не стягувати з відповідачки понесені судові витрати у разі задоволення позову ( том 2 а.с.85). Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. З урахуванням наведеного, судовий збір у розмірі 1 211,20 гривень, який позивач сплатив при поданні позову, за його заявою з відповідачки не стягується.

Outcome: approved