Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-17 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] , адвокат Яременко І.О., звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: територіальна громада села Которини в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області, в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом із [PERSON] у с. Которини Жидачівського району Львівської області, на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останнього, що наступила [INFO] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , право на земельну частку (пай) на території Монастирецької сільської ради, площею 1,27 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №1390 від 31.05.1997, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської райдержадміністрації від 30.05.1997 № 332 та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай) за №716; визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , право на земельну частку (пай) на території Монастирецької сільської ради, площею 0,57 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №11352 від 31.05.1997, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської райдержадміністрації від 30.05.1997 № 332 та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай) за №679. Обґрунтування позовних вимог. В обгрунтування позовних вимог представник позивачки зазначає, що [INFO] померла матір позивачки [PERSON] .. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Монастирецької сільської ради, площею 1,27 умовних кадастрових гектари, належне померлій на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №1390 від 31.05.1997. [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала в с. Которини Жидачівського району Львівської області до дня своєї смерті, що наступила [INFO] . Разом з нею на момент її смерті і на день смерті постійно проживав її чоловік [PERSON] .. У виконкомі Монастирецької сільської ради від імені [PERSON] , 20.08.2009 посвідчувався заповіт в користь онука [PERSON] .. [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON] , вступивши в управління та володіння спадковим майном у піврічний термін. Спадкоємець за заповітом [PERSON] спадщину після смерті своєї бабусі не прийняв у жоден із передбачених законом способів, а тому право на спадкування за законом виникло у спадкоємців, зазначених у ст.1261 ЦК України. На момент смерті [PERSON] , окрім позивачки, іншими спадкоємцями першої черги спадкування за законом були чоловік покійної [PERSON] та дочка покійної [PERSON] .. Позивачка, а також її сестра [PERSON] спадщину після смерті матері не прийняли у жоден із передбачених законом способів. Натомість, батько позивачки [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON] , оскільки постійно проживав із нею на час відкриття спадщини та не відмовлявся від спадкового майна. Юридично своїх спадкових прав він не оформляв. Даний факт підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру, де відсутня інформація про заведені спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . [INFO] помер батько позивачки [PERSON] .. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Монастирецької сільської ради, площею 0,57 умовних кадастрових гектари, належне померлому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ № 11352 від 31.05.1997. Також у склад спадщини увійшло право на земельну частку (пай) на території Монастирецької сільської ради, площею 1,27 умовних кадастрових гектари, належне померлій його дружині [PERSON] згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №1390 від 31.05.1997, що він фактично успадкував після її смерті, однак юридично не оформив. [PERSON] був зареєстрований і проживав в с. Которини Жидачівського району Львівської області до дня своєї смерті, що наступила [INFO] . У виконкомі Монастирецької сільської ради від імені [PERSON] 20.08.2009 посвідчувався заповіт в користь онука [PERSON] .. На момент смерті [PERSON] разом з ним постійно проживала без реєстрації його дочка [PERSON] , яка займалася похороном свого батька та прийняла спадщину після його смерті, вступивши в управління та володіння спадковим майном. Спадкоємець за заповітом [PERSON] спадщину після смерті свого дідуся не прийняв у жоден із передбачених законом способів, а тому право на спадкування за законом виникло у спадкоємців, зазначених у ст.1261 ЦК України. На момент смерті [PERSON] , окрім позивачки, іншим спадкоємцем першої черги спадкування за законом була її сестра [PERSON] , однак вона спадщину після смерті батька не прийняла у жоден із передбачених законом способів. Натомість, позивачка прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON] , оскільки постійно проживала із ним на час відкриття спадщини та не відмовлялася від спадкового майна. Юридично своїх спадкових прав вона не оформила. Даний факт підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру, де відсутня інформація про заведені спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Згодом позивачка вирішила юридично оформити спадщину, але оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно втрачено, то представник позивачки звернувся із адвокатським запитом в відділ №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, щоб отримати інформацію про наявність у [PERSON] та [PERSON] земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Монастирецької сільської ради. Довідками від 26.04.2024 повідомлено про те, що згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Монастирецькій сільській раді зареєстрований сертифікат серії ЛВ №1390 від 31.05.1997 на [PERSON] .. Реєстраційний номер 716. Площа земельної ділянки 1,27 умовних кадастрових гектари. Підстава для видачі сертифіката: розпорядження голови Жидачівської райдержадміністрації від 30.05.1997 № 332. Іншою довідкою повідомлено про те, що згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Монастирецькій сільській раді зареєстрований сертифікат серії ЛВ №11352 від 31.05.1997 на [PERSON] .. Реєстраційний номер 679. Площа земельної ділянки 0,57 умовних кадастрових гектари. Підстава для видачі сертифіката: розпорядження голови Жидачівської райдержадміністрації від 30.05.1997 № 332. 05.07.2024 позивачка звернулася до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу з метою отримання свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті батька, однак нотаріус відмовив, через пропуск піврічного терміну для подання заяви про прийняття спадщини, а також через відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки на території Монастирецької сільської ради, що належали померлому і є спадковим майном. Оскільки місце реєстрації проживання позивачки відмінне від місця реєстрації проживання спадкодавця на час відкриття спадщини, то для юридичного оформлення спадкових прав позивачці необхідно в судовому порядку встановити факт її постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Окрім того, позивачка не може оформити прийняту нею спадщину в нотаріальному порядку, оскільки не має змоги пред`явити оригінали правовстановлюючих документів, а саме сертифікатів на право на земельні частки (паї), через втрату таких. За таких обставин \~позивачка змушена звертатися до суду із вимогою про встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини та вимогами про визнання. Процесуальні рішення, постановлені по справі. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. від 09.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 02.09.2024 /а.с.32-33/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 02.09.2024 закрито підготовче провадження в справі. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 14.10.2024 /а.с.58-59/. Розгляд справи по суті відбувся 14.10.2024 без участі сторін. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі Сторони будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися. Від представника позивачки [PERSON] , адвоката Яременка І.О., надійшла заява у якій останній просить розглядати справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] подав заяву у якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивачки. Відповідач [PERSON] подав заяву у якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивачки. Відповідачка [PERSON] подала заяву у якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивачки. Представник третьої особи: територіальної громади села Которини в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області подав заяву у якій просить розглядати справу у його відсутності та повідомляє про відсутність на час розгляду даної справи у суді інформації, яка була б підставою щодо заперечення стосовно предмету позовної заяви. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною четвертою\~статті 268 ЦПК України\~передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Згідно ч. 5\~статті 268 ЦПК України\~зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 14.10.2024, є дата складення повного тексту судового рішення 18.10.2024. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] одружились 24.11.1959, про що зроблено відповідний запис №16. Після одруження дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » /а.с.11/. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] , про що зроблено відповідний запис №34, а її батьками були [PERSON] та [PERSON] /а.с.12/. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 12.08.1989, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 12.08.1989, про що зроблено відповідний запис №16. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » /а.с.13/. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, [PERSON] померла [INFO] у віці 77 років, про що зроблено відповідний актовий запис №27 /а.с.14/. Відповідно до довідки №375, виданою Журавненською селищною радою від 29.07.2024, [PERSON] була постійно зареєстрована та проживала до дня смерті, яка наступила [INFO] , в селі Которини Жидачівського району Львівської області. У виконавчому комітеті Монастирецької сільської ради секретарем ради 20.08.2009 посвідчено заповіт від імені [PERSON] в користь онука [PERSON] .. На момент смерті [PERSON] разом з нею постійно проживав її чоловік [PERSON] .. [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON] , вступивши в управління та володіння спадковим майном /а.с.15/. Згідно із заповітом від 20.08.2009 [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, на що вона за законом матиме право заповіла своєму онукові [PERSON] /а.с.16/. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №77526388 від 02.07.2024 за параметрами пошуку [PERSON] інформація відсутня /а.с.17/. Згідно з довідкою відділу №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 10.04.2024 повідомлено, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), виданих Жидачівською районною державною адміністрацією по Монастирецькій сільській раді, за [PERSON] зареєстровано право на земельну частку (пай) розміром 1,27 умовних кадастрових гектарів на території Монастирецької сільської ради. Сертифікат серії ЛВ № 1390 зареєстрований 31.05.1997 за № 716. Підстава для видачі сертифіката: розпорядження голови Жидачівської райдержадміністрації від 30.05.1997 № 332. Інші правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності або право користування земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жидачівського району за [PERSON] у Відділі не зареєстровано /а.с.18/. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, [PERSON] помер [INFO] у віці 84 років, про що зроблено відповідний актовий запис №32 /а.с.20/. Відповідно до довідки №376, виданою Журавненською селищною радою від 29.07.2024, [PERSON] був постійно зареєстрований та проживав до дня смерті, яка наступила [INFO] , в селі Которини Жидачівського району Львівської області. У виконавчому комітеті Монастирецької сільської ради секретарем ради 20.08.2009 посвідчено заповіт від імені [PERSON] в користь онука [PERSON] .. На момент смерті [PERSON] разом з ним постійно проживала без реєстрації його донька [PERSON] .. [PERSON] займалася похороном свого батька та прийняла спадщину після його смерті, вступивши в управління та володіння спадковим майном /а.с.21/. Згідно із заповітом від 20.08.2009, зареєстрованому в реєстрі за №59, [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, на що він за законом матиме право заповіла своєму внукові [PERSON] /а.с.22/. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №77526386 від 02.07.2024 за параметрами пошуку [PERSON] інформація відсутня /а.с.23/. Згідно з довідкою відділу №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 10.04.2024 повідомлено, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), виданих Жидачівською районною державною адміністрацією по Монастирецькій сільській раді, за [PERSON] зареєстровано право на земельну частку (пай) розміром 0,57 умовних кадастрових гектарів на території Монастирецької сільської ради. Сертифікат серії ЛВ № 11352 зареєстрований 31.05.1997 за № 679. Підстава для видачі сертифіката: розпорядження голови Жидачівської райдержадміністрації від 30.05.1997 № 332. Інші правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності або право користування земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жидачівського району за [PERSON] у Відділі не зареєстровано /а.с.24/. Листом приватного нотаріуса Посацької А.О. №67/02-31 від 05.07.2024 [PERSON] відмовлено у заведенні спадкової справи, оскільки нею пропущено встановлений законом термін для прийняття спадщини, а також відсутні правовстановлюючі документи на майно, яке вона має намір успадкувати /а.с.26/. При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. Відповідно до ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст.\~4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Пунктом 1 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~№ 5\~від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України,\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України(статті 1218,1231 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом статті 1268 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29\~ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2,3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавиці не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавицею, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачкою та оцінені судом. Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові у справі № 484/747/17 від 10 січня 2019 року. У статті 1216\~ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219\~ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ст.ст.1268,1269,1270\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; \~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3\~Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Згідно зі\~ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV\~право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. З роз`яснень п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~від 30\~травня 2008\~року за\~№ 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Таким чином, судом встановлено факт спільного проживання [PERSON] та спадкодавця [PERSON] , який підтверджується зібраними і дослідженими письмовими доказами, які сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають. Встановлення факту спільного проживання разом із спадкодавицем позивачу необхідно для юридичного оформлення спадщини, так як відповідно до ч. 3\~ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті своєї дружини [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , яка наступила [INFO] , своєчасно та належним чином, оскільки постійно проживав разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини. Також, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка є спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] своєчасно та належним чином, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Враховуючи те, що обставин, які б вказували, що спадкодавець [PERSON] , за життя набув або володів спірним майном неправомірно, в суді не встановлено; позивачка оформити право на спадкове майно не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно; відповідачі проти задоволення позову не заперечують, що не суперечить закону; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved