Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилався на те, 03.03.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Відповідач уклали Кредитний договір № 772970900 у формі електронного документа з використанням електронного підпису (Додаток № 2). Зокрема, Відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску Відповідач заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну Заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV5Y79D. Зокрема, 03.03.2023 о 13:24:53 год. Відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору. Відповідно до п.2.1. договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 12500,00 (дванадцять тисяч п`ятсот грн. нуль коп.) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Відразу після вчинених дій Відповідача, 03.03.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 12500,00 грн. на його банківську карту № [NUMBER] що, в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі. Але відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, у зв`язку з чим загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором №772970900 від 03.03.2023, становить 58725,00 грн., яка складається з наступного: 12500,00 грн. - заборгованість по кредиту; 46225,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. В подальшому до даного договору неодноразово вносились зміни, відповідно до яких право вимоги за кредитним № 772970900 від 03.03.2023 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс». 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 30/1023-01, відповідно до якого від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 58725,00 грн. 05.07.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 05/07/24 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. В добровільному порядку позичальник заборгованість не сплачує. Тому позивач просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Юніт Капітал» вказану заборгованість та судові витрати у справі. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 05 серпня 2024 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] надала відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечила. У відзиві посилалась на те, що в обґрунтування позову позивачем зазначено, що 03.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладено кредитний договір N 772970900 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. В подальшому на підставі укладених договорів право вимоги до відповідача перейшло до ТОВ «Юніт Капітал». З цим відповідач не погодилась. Зазначила, що позивачем не доведено, що до нього перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором. Крім того, позивачем не надано суду доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу від 28 листопада 2018 року, від 05 серпня 2020 року та від 04 серпня 2023 року. На обґрунтування отримання кредиту, позивач надає платіжне доручення N d85f2164-760f-4a9c-8b82-c2a45a79052f від 03.03.2023 року з якого вбачається, що ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" переказали кошти у розмірі 12500,00 грн., на рахунок N 5168-75XX-XXXX-6865. Відповідно до платіжного доручення N d85f2164-760f-4a9c-8b82-c2a45a79052f від 03.03.2023 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" переказали кошти у розмірі 12500 грн., на рахунок N 5168-75XX-XXXX-6865. Водночас в договорі про споживчий кредит № 772970900 від 03.03.2023 року вбачається, що кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на картковий рахунок. Проте, дані рахунку не було зазначено у Кредитному договорі. Ураховуючи, що платіжне доручення N d85f2164-760f-4a9c-8b82-c2a45a79052f від 03.03.2023 року містить зазначення номеру картки частково 5168-75XX-XXXX-6865 без зазначення банківської установи, платіжне доручення, за яким здійснено переказ для зарахування на платіжну картку, само по собі не свідчить про отримання відповідачем кредиту в сумі 12500 грн., без інформації від банківської установи про рух коштів по картці відповідача. Матеріали справи не містять доказів від банківської установи про рух коштів (отримання коштів) по картці N 5168-75XX-XXXX-6865. У такому разі копія платіжного доручення N d85f2164-760f-4a9c-8b82- c2a45a79052f від 03.03.2023 року не є достатнім доказом отримання відповідачем кредитних коштів. Отже, позивачем не доведено наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 772970900 від 03.03.2023 року Крім того, позивачем не доведено розмір заборгованості відповідача за кредитним договором. Наданий до матеріалів справи розрахунок не відповідає умовам договору. Тому, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, відповідач просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Також просила стягнути з позивача на її користь 6500 грн. на відшкодування понесених нею судових витрат на професійну правничу допомогу. Позивач надав відповідь на відзив, у якій не погодився з доводами відповідача, наведеними у відзиві та просив позов задовольнити , стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у вказаному розмірі. Інші заяви по суті справи та клопотання від сторін суду не надходили. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився. В позовній заяві звернувся з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились. При цьому представник відповідача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності та за відсутності відповідача. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 03.03.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено Договір кредитної лінії № 772970900. Договір підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV5Y79D. Згідно п. 2.1. договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 12500 грн 00 коп. (дванадцять тисяч п`ятсот грн. нуль коп.) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Згідно пункту 2.3. договору кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 12500 грн 00 коп. одразу після укладення договору, орієнтовна дата повернення якого 25.03.2023 р. Згідно пункту 8.3.1. за період від дати видачі кредиту до 25.03.2023 р. (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 251,85 (двісті п`ятдесят одна цілих вісімдесят п`ять сотих) відсотків річних, що на день укладення договору становить 0,69 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним (дисконтна процентна ставка). Відповідно до пункту 5.1. договору за вибором позичальника, переказ коштів може бути здійснено шляхом зарахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника, відкритий банком позичальнику, за умови що для ініціювання переказу використані реквізити платіжної картки 5168-75XX-XXXX-6865, що відбувається до 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором. Факт перерахування коштів відповідачу [PERSON] підтверджується платіжним дорученням № d85f2164-760f-4a9c-8b82-c2a45a79052f від 03.03.2023 року. При цьому суд відхиляє заперечення відповідача з посиланням на те, що вказане платіжне доручення містить лише маску картки 5168-75XX-XXXX-6865, а не повний номер, що на думку відповідача унеможливлює встановлення кому саме були перераховані кошти. При цьому суд бере до уваги, що отримувачем коштів за цим платіжним дорученням є [PERSON] . Як підтверджується довідкою, виданою КБ «ПриватБанк», на підставі договору з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» банком 03.03.3023 року успішно перераховано 12500 грн на картку № [NUMBER] . При цьому відповідач [PERSON] доказів неодержання коштів не надала. Частиною 1\~статті 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з частиною 1\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до абзацу 2 частини 2\~статті 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частина 5\~статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"\~передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Таким чином судом встановлено факт укладення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] договору кредитної лінії та одержання відповідачем за цим договором кредиту в розмірі 12500 грн. Вирішуючи питання щодо переходу до позивача права вимоги за кредитним договором, суд встановив наступне. 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого встановлено до 28 листопада 2019 року. 28.11.2019 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 року та № 28/1118-01. Пунктом 2.1 вказаної редакції договору факторингу передбачено, що згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно пункту 4.1. вказаної нової редакції договору факторингу наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2. Договору визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.5. Договору факторингу, Реєстр прав вимоги означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором. Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку №1 до Договору. Тобто, Реєстр не є разовим документом, оскільки Договір факторингу передбачає можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності Сторін. 31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. 31.12.2022 року ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року (т. 2 а.с. 13). Таким чином договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року продовжив свою дію і у 2023 році. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 255 від 24 жовтня 2023 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції від 31.12.2020 та з урахуванням додаткової угоди до нього) визначено, що під правом вимоги розуміється всі права грошових вимог Клієнта до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції від 31.12.2020 та з урахуванням додаткової угоди до нього) встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у Клієнта в майбутньому (майбутня вимога). На підставі\~викладеного суд\~приходить до\~висновку,\~що з\~підписанням реєстру прав\~вимоги №\~255\~від 24\~жовтня 2023\~року до\~ТОВ «Таліон\~плюс» перейшло\~право вимоги\~до [PERSON] \~згідно договору № 772970900 від 03.03.2023. 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 30/1023-01, предметом якого є відступлення прав вимоги, що зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному Додатку договору (п.4.1. ). Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 20.12.2023 до Договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] згідно договору № 772970900 від 03.03.2023. 05.07.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу № 05/07/24 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Таким чином, ТОВ «Юніт Капітал» є новим кредитором у зобов`язанні з відповідачем. Також судом встановлено, що [PERSON] свої зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконала. Внаслідок цього утворилася заборгованість за тілом кредиту у розмірі 12500 грн. Будь-яких доказів, підтверджуючих погашення цієї заборгованості повністю або частково, відповідач до матеріалів справи не надала. Тому, розглядаючи справу на підставі наявних доказів, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за тілом кредиту в розмірі 12500,00 грн. В той же час нарахований позивачем розмір заборгованості за процентами в сумі 46225,00 грн. не відповідає умовам договору кредитної лінії № 772970900 від 03.03.2023 року, яким передбачено, що кредит надано на 22 дні, а розмір відсотків за користування кредитом становить 1897,50 грн. Всього за даним договором відповідач зобов`язалась повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом у загальному розмірі 14397, 50 грн. (тіло кредиту у розмірі 12500,00 грн. + заборгованість за відсотками 1897,50 грн). При цьому договором не передбачено нарахування відсотків за користування кредитом поза межами строку кредитування. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. А саме з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 14397,50 грн заборгованості за кредитним договором. В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог. Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати позивача складаються з витрат на оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн., а всього 8422,40 грн. Оскільки позов судом задоволено частково, а саме на 25%, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума в розмірі 2105,60 грн. на відшкодування понесених судових витрат пропорційно до задоволених відносно неї позовних вимог. Судові витрати відповідача становлять 6500 грн. на професійну правничу допомогу. Тому пропорційно до розміру позовних вимог, у задоволенні яких судом відмовлено (75%), з позивача на користь відповідача необхідно стягнути 4875,00 грн. (6500 грн. х 75% = 4875,00 грн).

Outcome: partial