Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

19 березня 2024 року позивач в особі представника через систему «Електронний суд» звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів, відповідно до якої просив стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» 125 400,00 грн. безпідставно набутих коштів. Судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 13.01.2015 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , шляхом приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, було укладено договір банківського обслуговування. В подальшому договір неодноразово пролонгований шляхом актуалізації даних, підписання Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та отримання електронних платіжних засобів, якими Відповідач активно користувався. 15.07.2023 о 08:23 год. на картковий рахунок [PERSON] [NUMBER] ( [NUMBER] ) надійшли кошти у сумі 125400,00 грн, відправник [PERSON] . Вищевказані кошти були зараховані на рахунок відповідача у повному обсязі. Однак, в подальшому було встановлено, що сума коштів у розмірі 125 400,00 грн набута [PERSON] без належних правових підстав. Відправник [PERSON] здійснив грошовий переказ коштів, які йому фактично не належали. Фактично, грошові кошти у вказаній сумі є власністю АТ КБ ПриватБанк та без належної правової підстави отримані відповідачем. Вищенаведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 березня 2024 року, головуючим суддею у розгляді вказаної справи визначено суддю Слюсар Л.П. Ухвалою судді від 21 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2024 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. 30 серпня 2024 року на адресу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська через систему «Електронний суд» надійшла заява [PERSON] в особі представника, адвоката Шевченка Олександра Валерійовича, про перегляд вищевказаного заочного рішення суду. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02 вересня 2024 року, заяву про перегляд заочного рішення було передано судді Слюсар Л.П. Ухвалою судді від 04 вересня 2024 року прийнято заяву до розгляду та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2024 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2024 року скасовано і справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 21.10.2024\~року представником\~відповідача,\~документ сформований\~в системі\~«Електронний суд»,\~надано відзив\~на позовну\~заяву в\~якому вказав,\~що уважно\~вивчивши поданий\~позов та\~додані до\~нього докази\~відповідач вважає,\~що позовні\~вимоги є\~необґрунтованими і\~не відповідають\~реальним обставинам\~справи. Так, дійсно 15.07.2023 о 08:23 год. на картковий рахунок [PERSON] [NUMBER] ( [NUMBER] ) надійшли кошти у сумі 125 400,00 грн., відправник [PERSON] . У яких правовідносинах перебував [PERSON] з АТ КБ «ПриватБанк» відповідачу невідомо, відомо лише про те, що він здійснював переказ грошових коштів із свого карткового рахунку на картковий рахунок [PERSON] через додаток «Приват24» у сумі 125 400,00 гривень і підставами цього перерахування був укладений між [PERSON] та [PERSON] Договір міни. Відповідно до укладеного Договору міни між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] передав (перерахував) [PERSON] фіатну валюту (електронні гроші) у кількості 3286, 00 USDT з яких [PERSON] фактично отримав 3282,72 USDT, 15 липня 2023 року о 08 годині 22 хвилини, комісія за перерахування склала 3,28 USDT. Факт передачі фіантної валюти підтверджується відповідною копією Ордера №20513401948099858432 від 15.07.2023 року. Вартість 1 (одного) USDT, еквівалент у гривні на момент їх передачі (перерахування) [PERSON] становив 38,20 грн. Тобто загальна вартість переданої фіантної валюти від [PERSON] до [PERSON] , еквівалент у гривні становила 125 400, 00 грн. Звернув увагу суду на той факт, що передача фіантної валюти під час виконання Договору міни відбулась у 15 липня 2023 року о 08 годині 22 хвилини. В подальшому [PERSON] в обмін на фіантну валюту передав (перерахував) [PERSON] грошові кошти (валюта українська гривня) у розмірі 125 400, 00 гривень на його картковий рахунок відкритий у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № [NUMBER] ( [NUMBER] ) 15 липня 2023 року о 08 годині 23 хвилини. Факт перерахування грошових коштів підтверджується банківською випискою. Звернув увагу суду на той факт, що передача національно валюти під час виконання Договору міни відбулась у 15 липня 2023 року о 08 годині 23 хвилини. У Ордері №20513401948099858432 від 15.07.2023 року у графі спосіб оплати вказано саме Privat Bank (Universal Card). Тобто фактично між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір міни, який був виконаний у момент їх вчинення. А тому перераховані грошові кошти у розмірі 125 400, 00 грн. за наявності укладеного Договору міни (правова підстава набуття) стали власністю [PERSON] і не можуть бути повернуті та/або стягнуті на користь АТ КБ «ПриватБанк». Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з наведених в позові підстав та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні, позовні вимоги не визнав з підстав наведених у заяві про перегляд заочного рішення суду та відзиві на позовну заяву. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.01.2015 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , шляхом підписання заяви Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, було укладено договір банківського обслуговування. В подальшому договір неодноразово пролонгований шляхом актуалізації даних, підписання Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та отримання електронних платіжних засобів. 15.07.2023 о 08:23 год. на картковий рахунок [PERSON] [NUMBER] ( [NUMBER] ) надійшли кошти у сумі 125400,00 грн, відправник [PERSON] . 03 липня 2023 року між АТ КБ «ПриватБанк» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено Договір надання послуг Еквайринг шляхом підписання Заяви про приєднання № 20230704094033 до Умов та Правил надання послуги Еквайринг. Заявою ФОП [PERSON] , приєднався до розділів 1.1. Загальні положення, 3.6.1. Еквайринг, 3.1.2. Умови та правила розрахунково-касового обслуговування Умов та правил надання банківських послуг Акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк, що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять Договір еквайрингу, прийняв всі права та обов`язки, встановлені у цьому Договорі та зобов`язався належним чином їх виконувати. Згідно умов Договору від 03.04.2023, ФОП [PERSON] , ЄДРПОУ [NUMBER] зареєстрував три мерчанта (торгові точки), а саме: S1OS05UZ дата реєстрації 03.07.2023; S1OS068X дата реєстрації 24.07.2023; S1OS068R дата реєстрації 24.07.2023. Як вказує Банк за період з 07.07.2003 по 08.08.2023 за вказаними мерчантами (торговими точками) були проведені транзакції на загальну суму 7 709 509,50 грн., за якими відповідачем отримано відшкодування згідно умов Договору та які в подальшому було скасовано платниками. Повернення коштів за скасованими переказами Банк виконував за власний рахунок із передбаченою умовами договору можливістю списання цих коштів з рахунку підприємця. Однак, на поточному рахунку [PERSON] грошові кошті відсутні, таким чином, у Позивача відсутня можливість, застосувати договірне списання та погасити заборгованість. Судом встановлено, що Згідно з копією Ордера №20513401948099858432\~від 15.07.2023\~року [PERSON] передав (перерахував) [PERSON] фіатну валюту (електронні гроші) у кількості 3286, 00 (три тисячі двісті вісімдесят шість) USDT з яких [PERSON] фактично отримав 3282, 72 (три тисячі двісті вісімдесят дві одиниці та 72 сотих) USDT 15 липня 2023 року о 08 годині 22 хвилини, комісія за перерахування склала 3,28 USDT. У графі спосіб оплати вказано саме Privat Bank (Universal Card). Вартість 1 (одного) USDT, еквівалент у гривні на момент їх передачі (перерахування) [PERSON] становив 38 (тридцять вісім) гривень 20 копійок. Загальна вартість переданої фіантної валюти від [PERSON] до [PERSON] , еквівалент у гривні становила 125 400, 00 гривень. Передача фіантної валюти відбулась у 15 липня 2023 року о 08 годині 22 хвилини. В подальшому [PERSON] в обмін на фіантну валюту передав (перерахував) [PERSON] грошові кошти (валюта українська гривня) у розмірі 125 400, 00 гривень на його картковий рахунок відкритий у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № [NUMBER] ( [NUMBER] ) 15 липня 2023 року о 08 годині 23 хвилини, що підтверджується банківською випискою.). Аналізуючи спірні правовідносини, суд доходить наступних висновків. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 11, частинами першою, другою статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Статтею 628\~ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 715 ЦК України, за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов`язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом. Договором може бути встановлений обмін майна на роботи (послуги). Відповідно до статті 716 ЦК України, до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Статтею 206 ЦК України, передбачено, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Статтею 330 ЦК України, передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до статті 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Згідно з ч.1 ст. 1068 ЦК України, Банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Відповідно до положень статті 1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до статті 1213\~ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Вирішуючи питання про застосування/незастосування статей 1212, 1213 ЦК України, суд має встановити, зокрема, наявність/відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за результатами дослідження на підставі належних та допустимих доказів у справі, та встановити безпосередньо сам факт набуття або збереження майна відповідачем за рахунок позивача. Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі № 658/2337/20 (провадження № 61-14339св21). В судовому засіданні безспірно встановлено, що фактично між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір міни, який був виконаний у момент їх вчинення. А тому перераховані грошові кошти у розмірі 125 400, 00 (сто двадцять п`ять тисяч чотириста) гривень за наявності укладеного Договору міни стали власністю [PERSON] . Відповідно до ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст.12, ч.ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та їх обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено та матеріалами справи не підтверджено, що позивач по справі помилково переказав грошові кошти у розмірі 125400 грн на рахунок відповідача по справі [PERSON] . Матеріали справи свідчать про те, що у відповідача [PERSON] були правові підстави, а саме укладений договір міни між ним та [PERSON] на отримання вказаних грошових коштів від [PERSON] , а не позивача по справі та вказані кошти не можуть бути повернуті та/або стягнуті на користь АТ КБ «ПриватБанк» на підставі ст.1212 ЦК України, оскільки не є безпідставно набутим майном. Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом наведені вище обставини, підтверджені доказами, які досліджені в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові то судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed