Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві позивачка зазначила, що шлюб між нею та відповідачем зареєстровано 17 серпня 2005 року, від якого в них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 26 квітня 2016 року шлюб між ними було розірвано. 3 огляду на те, що дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на повному утриманні матері, для її забезпечення необхідно здійснювати закупівлі продуктів харчування, одягу та взуття, канцелярії, сплачувати житло та комунальні послуги. Крім того, є витрати на проїзд, екскурсії, дозвілля, періодичні огляди в лікарів та лікування нескладних захворювань. Також позивачка зазначає, що з 26 квітня 2016 року по 2023 рік інформація про місце перебування батька дитини [PERSON] їй була не відома, на зв`язок він не виходив та з їх дитиною контакту не мав. Починаючи з 2023 року відповідач на численні прохання брати участь в утриманні дитини не реагував та не реагує по теперішній час, жодних фінансових зобов`язань по утриманню дитини не виконує. Також позивачкою вказано, що з 26 квітня 2016 року дитина перебуває на її повному утриманні. Позивачка зазначила, що її щомісячні самостійні витрати на дитину становлять: 5000 гривень продукти харчування, 4000 гривень одяг, взуття, 500 гривень канцелярія, 4000 гривень оплата за житло, комунальні послуги. Крім цього, в ці витрати не включені витрати на проїзд, екскурсії, дозвілля, періодичні огляди в лікарів, лікування нескладних захворювань. Інформації про наявність інших утриманців у відповідача в неї відсутня. Відповідач являється працездатним, що підтверджується довідкою про перебування на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому позивачка вважає, що він має можливість сплачувати аліменти в розмірі частини від усіх видів заробітку, щомісячно. Просить суд стягувати з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 квітня 2016 року, і до його повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 серпня 2005 року, який рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 26 квітня 2016 року в цивільній справі №367/1881/16-ц було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] та рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 26 квітня 2016 року в цивільній справі №367/1881/16-ц. Також встановлено,\~що від\~даного шлюбу\~сторони мають\~неповнолітньогосина [PERSON] , [INFO] , батьком в свідоцтві про народження значиться відповідач [PERSON] , та який перебуває на утриманні позивачки, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актами обстеження матеріально-побутових умов позивачки [PERSON] . Також встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. \~ \~ \~ \~Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17\~постанови від 15 травня 2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3\~ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження»\~він не\~повинен перевищувати\~50\~відсотків заробітної\~плати цієї особи. Розмір аліментів\~має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини суд враховує майновий стан позивачки, яка сама проживає з дитиною та сама веде догляд за нею, стан здоров`я дитини, а також майновий стан відповідача. Разом з цим, суд враховує, що відповідач має працездатний вік, а тому виходячи із середньомісячної заробітної плати в Тячівському районі, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини слід задовольнити частково і стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання\~однієї неповнолітньої\~дитини [PERSON] \~в розмірі частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 серпня 2024 року, і до його повноліття. Також, позивачка [PERSON] яка звернулася до суду з даним позовом 15 серпня 2024 року, просить суд стягувати з відповідача на її користь на утримання однієї неповнолітньої дитини [PERSON] аліменти в розмірі частини з усіх видів заробітку, починаючи з 26 квітня 2016 року, тобто за минулий час. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Слід зазначити, що ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За загальними правилами Сімейного кодексу України вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів, що позивачка вживала до подачі вказаного позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в розумінні ч. 2 ст.191 СК України, при цьому додані до матеріалів справи акти обстеження матеріально-побутових умов від 17 лютого 2016 року та 29 травня 2017 року, не підтверджують обставини щодо ухилення відповідача від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина. Таким чином, підстави для стягнення аліментів з відповідача за попередній період відсутні, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. А тому, суд вважає, що аліменти з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] , на утримання\~неповнолітнього сина\~ [PERSON] \~в розмірі частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, слід стягувати починаючи з 15 серпня 2024 року і до його повноліття. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за один місяць.

Outcome: partial