Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-17 00:00:00

Представник Бабанської селищної ради Оратівський Л.В. звернувся до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою, в обґрунтування зазначивши наступне. [PERSON] померла [INFO] що підтверджується свідоцтвом про смерть (додаток 1) Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ЧР №052127 за [PERSON] було зареєстровано право власності на земельні ділянки площею 4,5138 га із кадастровими номерами 7124380400:02:000:1206, що знаходяться в адміністративних межах Бабанської селищної ради Уманського району Черкаської області. Від дня смерті [PERSON] минуло більше 10 років, про те до даного часу спадщина не визнана відумерлою і земельна ділянка площею 4,5138 га із кадастровими номерами 7124380400:02:000:1206 яка є власності [PERSON] на підставі акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ЧР №052127, тому Бабанська селищна рада, вважає за необхідне визнати її відумерлою. Просить визнати відумерлою спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: земельну ділянку площею 4,5138 га. кадастровий номер 7124380400:02:000:1206 і передати у власність територіальної громади Бабанської селищної ради, Уманського району, Черкаської області. До початку розгляду справи по суті представник позивача [PERSON] звернувся до суду з заявою про уточнення вимог, в якій просив визнати відумерлою спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: земельну ділянку площею 4,5138 га, кадастровий номер 7124380400:02:000:1206. Представник заявника в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника, вимоги заяви підтримують в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно положень ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із пунктом 8 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою. Відповідно до вимог ч. 3 ст. ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. У відповідності до ст.334 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. У заяві про визнання спадщини відумерлою, відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України, повинно бути наведено відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття. Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-4Р №052127, земельна ділянка площею 4,5138 га, розташована на території Аполянської сільської ради, передана для ведення особистого селянського господарства [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] , у віці 72 роки, в селищі Аполянка Уманського району Черкаської області, актовий запис №5. Згідно інформації Другої Уманської державної нотаріальної контори державного нотаріуса Великої К.С. від 20.02.2024 №180/01-16 та інформаційної довідки зі спадкового реєстру №75903734 від 20.02.2024 спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] відсутня. Відповідно до п. 4 прикінцевих та перехідних положень чинного на даний час Цивільного кодексу України, норми цього Кодексу застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно з п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК (435-15), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (1540-06) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК ( 435-15) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] померла у 1994 році, отже спадщина відкрилася до набрання чинності діючим ЦК України, а тому до спірних правовідносин, у даній справі, необхідно застосувати положення Цивільного кодексу УРСР, у редакції 1963 року. Статтею 524 ЦК УРСР визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден зі спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР, спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщину. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави. Із метою єдності правозастосовної практики і уникнення колізій щодо спадкування державою (ст. 555 ЦК УРСР) та переходу спадщини, визнаної судом відумерлою, у власність територіальної громади (ст. 1277 ЦК), правила абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК слід застосовувати, якщо спадщина відкрилась після 1 липня 2003 року, проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування відповідно до норм ЦК УРСР. Таким чином, сплив однорічного строку, встановленого ч. 2 ст. 1277 ЦК та абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, може підлягати обчисленню, починаючи не раніше 1 липня 2003 року. Відповідно до ст. 336 ЦК України суд відмовляє в прийнятті заяви про визнання спадщини відумерлою, якщо заява подана до закінчення одного року з часу відкриття спадщини. Від дня смерті [PERSON] минуло більше 10 років, на даний час спадщина не визнана відумерлою і земельна ділянка площею 4,5138 га із кадастровим номером 7124380400:02:000:1206 є власністю [PERSON] на підставі акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ЧР №052127. Жоден із спадкоємців спадщину у вигляді земельної ділянки площею 4,5138 га, яка розташована на території Аполянської селищної ради, не прийняв. Відповідно до ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно з положеннями ст. 60 цього Закону, спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Таким чином, враховуючи, що судом встановлена відсутність спадкоємців за заповітом і за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки із заявою про прийняття спадщини спадкоємці у встановленому порядку не зверталися і спадкова справа не заведена, а також з часу відкриття спадщини минуло більше одного року, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви про визнання спадщини відумерлою. Враховуючи те, що позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даною заявою на підставі п.15-1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», то судові витрати по справі слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved