Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та свої вимоги мотивує тим, що відповідачка є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Мати в 2021 році виїхала на територію Російської Федерації, не цікавиться дитиною, зовсім з сином не спілкується, не бере участі в його вихованні, розвитку, лікуванні та взагалі в його житті, а тому з метою захистити права та інтереси своєї неповнолітньої дитини позивач вимушений звернутись до суду. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, хоч про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник третьої особи - «служби у справах дітей» Сумської міської ради в судове засідання також не з`явилася, направивши заяву про розгляд справи без її участі, вважала за можливе задовольнити позовну вимогу щодо позбавлення батьківських прав відповідачки, надала суду обґрунтований висновок. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що матір`ю [PERSON] , [INFO] , є відповідачка у справі [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). Відповідно до рішення Лебединського районного суду Сумської області від 15.01.2019 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 15). Дитина на даний час проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] , який займається її вихованням. Згідно рішення виконавчого комітету Сумської міської ради № 450 від 27.10.2022 року було визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до довідки Великочернеччинського старостинського округу Сумської міської ради № 32.2-30 від 16.05.2024 року встановлено, що [PERSON] дійсно проживає разом зі своїм неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] без реєстрації місця проживання з червня місяця 2021 року по теперішній час. Син [PERSON] проживає з батьком і знаходиться на його повному утриманні (а.с. 12). Довідкою Великочернеччинського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Сумської міської ради встановлено, що [PERSON] , [INFO] , навчається в 10 класі вказаного закладу. Мама, [PERSON] , вихованням та навчанням дитини не цікавиться. За весь цей час школу не відвідувала жодного разу. Дитиною займається тільки батько [PERSON] , який постійно перебуває на зв`язку з класним керівником (а.с. 16). Відповідно до психологічної характеристики неповнолітнього [PERSON] встановлено, що останній зарекомендував себе як спокійний та дисциплінований учень, підтримує товариські стосунки із усіма учнями класу. Вихованням [PERSON] займається батько, який постійно підтримує контакт з класним керівником, цікавиться успішністю та поведінкою сина. Зі слів [PERSON] хлопець не спілкується з мамою. Останній раз її бачив навесні 2021 року. З цього часу взаємостосунки з сином не підтримує, телефоном не спілкуються. На даний момент хлопець проживає разом з батьком у новій родині (а.с. 17). Відповідно до довідки -характеристики Великочернеччинського старостинського округу встановлено, що [PERSON] фактично проживає в с. В.Чернеччина з 2021 року без реєстрації. Характеризується з позитивної сторони, веде скромний спосіб життя, працелюбивий, працює вантажником складського господарства ТОВ «Гуала Кложерс Технологія Україна», поганих звичок немає. Крім того, в суді встановлено та підтверджується копією «свидетельства о заключении брака» мати неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] [INFO] в м. Ставрополь, РФ вийшла заміж за [PERSON] , та взяла прізвище [PERSON] (а.с. 14). Згідно інформації Адміністрації Державної прикордонної служби [PERSON] неодноразово перетинала кордон на в`їзд та на виїзд з РФ, останній раз виїхала на територію РФ 27.05.2021 року та більше не поверталася (а.с. 55). В суді також були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що знайомі з позивачем та його з сином з початку 2021 року, коли вони приїхали в с. В.Чернеччина. Відповідачку ніколи не бачили, їм відомо, що це мати [PERSON] . Сином опікується лише батько. Дитина завжди доглянута, має друзів, гарно навчається в школі. Крім того, під час судового розгляду було з`ясовано думку самого неповнолітнього [PERSON] , який зазначив що готовий стати напівсиротою. Зазначив, що після розлучення батьків певний час проживав з бабусею. В 2019 році мати поїхала на заробітки до Ставропольського краю. Приїжджала на похорон бабусі у 2021 році, тоді й останній раз бачилися. Влітку 2021 року він переїхав до батька у с. В.Чернеччина. З того часу за ним доглядає лише батько, від матері жодної інформації, привітань чи коштів він не отримував. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно висновку управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради № 985/27.1-26 від 03.07.2024 року, мати [PERSON] жодним чином не позбавлена інформації стосовно місця проживання дитини, позивач не створює перешкод у спілкуванні з сином, але відповідачка не виявляє бажання спілкуватися з дитиною. За цей час відповідачка не цікавився життям дитини, не телефонувала, не виявляла бажання приймати участь у його вихованні. Тому служба у справах дітей вирішила вважати за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 31-32). Суд вважає, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків стосовно виховання дитини, не проявляє батьківської турботи, не цікавиться здоров`ям, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Наведене свідчить про самоусунення відповідачки від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню сина. Виходячи із оцінки доказів у справі таке ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, суд вважає свідомим та умисним, що дає підстави для обрання крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав. Таким чином, оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що у ході розгляду справи встановлено беззаперечні докази повного відсторонення відповідачки [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, а тому її слід позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Крім того, відповідно до положення ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved