Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

Позивач в інтересах малолітніх дітей звернулась до суду з вимогами до [PERSON] та [PERSON] та просила визнати недійсним договір дарування від 20.08.2007 р., за яким [PERSON] подарувала [PERSON] 1/3 частини житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н.В., реєстровий № 4474. Скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на 1/3 частку житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , проведену 27.10.2008 р. на підставі договору дарування реєстровий № 4474 від 20.08.2007 р., що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н. В., припинивши право власності [PERSON] на зазначене майно. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.08.2007 р. укладено договір дарування, за яким [PERSON] подарувала [PERSON] 1/3 частини житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н.В., реєстровий № 4474. Зазначена частина житлового будинку раніше належала третій особі [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок, що знаходиться у [ADDRESS] , виданого Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою 06 березня 1975 року за реєстром № 1-3303, зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації в книзі: 110-118, номер запису: 478. Згідно листа КП «ОМБТІ та РОН» від 01.11.2004 р. № 1К-144 за даними поточної інвентаризації від 23.10.1980 р. та 19.06.2003 р. будинок [ADDRESS] . В подальшому зазначена частина житлового будинку на підставі договору дарування від 15.12.2004 р. була подарована [PERSON] . [PERSON] , а саме остання прийняла в дар 1/3 частину житлового будинку з надвірними господарчими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , та складається в цілому з одного житлового будинку, зазначеного на схематичному плані літерою «А», загальною житловою площею 42,5 кв.м., та надвірних господарчих споруд під літерами: «В» - сарай, «Г» , «Д», «Ж» - убиральні, «Е» - сарай, «З» - гараж, 1-10 - огорожа, І-ІІ - мостіння, розташованих на земельній ділянці розміром 805 кв.м., що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Просвіркіною Т.В., реєстровий № 10971. Позивачка перебувала в шлюбі з [PERSON] з 2000 р. до 2018 р. Від шлюбу має дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивачка з чоловіком після укладення шлюбу весь час проживала у зазначеному будинку, де зареєстровано і її місце проживання. У цьому ж будинку від народження проживають та зареєстровано місце проживання їхніх спільних дітей. Відповідно до довідки від 18.08.2017 р., що видана ОСН мікрорайону «Слободський», за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та постійно проживають [PERSON] з 09.12.1965 р., [PERSON] з 20.08.2003 р., [PERSON] з 25.10.2004 р. та [PERSON] з 08.01.2007 р. Інше житло у дітей відсутнє. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17.09.2019 р. у цивільній справі № 523/9526/18 договір дарування 1/3 частини житлового будинку з надвірними господарськими спорудами від 15.12.2004 р. визнаний недійсним. Таким чином, спірний договір дарування від 20.08.2007 р., за яким [PERSON] подарувала [PERSON] 1/3 частину житлового будинку, укладено на підставі договору, що у подальшому було визнано недійсним. Ґрунтуючись на зазначеному, позивачка вважає, що зміст спірного договору дарування суперечить вимогам закону, тому просила її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. На адресу суду 05 листопада 2020 року надійшла позовна заява [PERSON] , котра діє в інтересах малолітньої доньки [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації права власності.. 24 листопада 2020 р. (а.с. 36,37) провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження. Стороною відповідача [PERSON] адвокатом Компанієць М. М. 09 лютого 2021 року надано відзив на позовну заяву. (а.с. 56-61). Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 11 лютого 2021 року провадження по справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі за № 523/9526/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору дарування недійсним. (а.с.92,93). Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 08 лютого 2023 р. провадження по справі відновлено. (а.с. 117). 17 жовтня 2023 року представник [PERSON] адвокат Тітов В. Г. надав відповідь на відзив. (а.с. 148). Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] , третьої особи [PERSON] адвокат Тітов В. Г. надав клопотання в котрому просив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на його задоволенні. (а.с. 166,167). Відповідачі та інші треті особи в судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлялись належним чином, причин неявки суду не сповітили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертались. (а.с. 171,172,175). Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем ( [PERSON] ) відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач [PERSON] , у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін у загальному порядку та відзиву на позовну\~заяву не надала. Враховуючи вимоги\~ст. 223 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції\~Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення за письмовою згодою представника позивачів. (а.с. 166). З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15.12.2004 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Просвіркіною Т. В., посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №10971 договір дарування, між [PERSON] та [PERSON] , відносно 1/3 частини житлового будинку з надвірними господарчими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] та складається в цілому з житлового будинку, загальною житловою площею 42,5 кв.м., та надвірних господарчих споруд. Позивачка перебувала в шлюбі з [PERSON] з 2000 р. до 2018 р. Від шлюбу має дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивачка з чоловіком після укладення шлюбу весь час проживала у зазначеному будинку, де зареєстровано і її місце проживання. У цьому ж будинку від народження проживають та зареєстровано місце проживання їхніх спільних дітей. Відповідно до довідки від 18.08.2017 р., що видана ОСН мікрорайону «Слободський», за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та постійно проживають [PERSON] з 09.12.1965 р., [PERSON] з 20.08.2003 р., [PERSON] з 25.10.2004 р. та [PERSON] з 08.01.2007 р. Інше житло у дітей відсутнє. Дозвіл органу опіки та піклування на укладання спірного договору в нотаріальній справі №10971 - відсутній. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17.09.2019 р. у цивільній справі № 523/9526/18 договір дарування 1/3 частини житлового будинку з надвірними господарськими спорудами від 15.12.2004 р. визнаний недійсним. (а.с. 20-22). Постановою Одеського апеляційного суду від 30 листопада 2022 року fпеляційну скаргу\~ [PERSON] \~ задоволено частково. Рішення\~Суворовського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2019\~року скасовано. Прийнято постанову. Позовні вимоги [PERSON] , яка діє в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання договору дарування недійсним\~\~задоволено частково. Визнано недійсним договір дарування, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 15.12.2004 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Просвіркіною Т. В., зареєстрований в реєстрі за №10971, відносно 1/3 частини житлового будинку з надвірними господарчими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] та складається в цілому з житлового будинку, загальною житловою площею 42,5 кв.м., та надвірних господарчих споруд. (а.с. 113-116). Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду проголосив постанову від 14 червня 2023 року, котрою касаційну скаргу\~ [PERSON] залишив без задоволення. Постанову Одеського апеляційного суду від 30 листопада 2022 року залишив без змін. (а.с. 176-181). 20.08.2007 р. укладено договір дарування, за яким [PERSON] подарувала [PERSON] 1/3 частини житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н.В., реєстровий № 4474. (а.с. 65). Таким чином, спірний договір дарування від 20.08.2007 р., за яким [PERSON] подарувала [PERSON] 1/3 частину житлового будинку, укладено на підставі договору, що у подальшому було визнано недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Ч. \~ \~ \~ \~1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). На підставі п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Зокрема, ч. 1 ст. 717 ЦК - оскільки договір дарування передбачає відчуження майна, як один з можливих способів розпорядження ним, що тягне перехід права власності на таке майно, дарувальник повинен мати правомочність розпорядження, як складову права власності на таке майно. Проте, внаслідок визнання недійсним договору дарування від 15.12.2004 р. відповідачка [PERSON] не набула права власності на спірне нерухоме майно. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved