Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-10 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (далі - позивач) звернулось до суду з позовною заявою в якій вказує, що [PERSON] (далі відповідач) з метою отримання банківських послуг підписав Анкету - заяву про приєднання до Умов т Правил банківських послуг № б/н від 18 вересня 2017 року, згідно якої отримав кредит в розмірі 200000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач при підписанні анкети - заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Формулярами та стандартними формами є саме: «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті. Банком на підставі Договору надання банківських послуг було надано Відповідачу набір засобів доступу до картрахунку через віддалені канали обслуговування та до пристроїв самообслуговування, через які Клієнтом можуть проводитися банківські операції по картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Таким чином, банк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме: надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 27 лютого 2021 року має заборгованість 230922 гривень 61 копійка, з яких: - 218249 гривень 56 копійок заборгованість за кредитом; 12673 гривень 05 копійок заборгованість по процентам за користування кредитом. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 18 вересня 2017 року в розмірі 230922 гривень 61 копійка та понесені судові витрати у розмірі 3463 гривень 84 копійок. ІІ. ПРОЦЕДУРА та КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН Ухвалою суду від 23 квітня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі з викликом (повідомленням) сторін. 22 червня 2021 року ухвалою суду, задоволено клопотання представника відповідача - [PERSON] про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження цивільної справи за позовною заявою Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Розгляд справи розпочато зі стадії відкриття провадження у справі. 08\~жовтня 2021\~року ухвалою\~суду, призначено у справі судову експертизу документів фінансово - кредитних операцій. 28\~червня 2023\~року ухвалою\~суду, \~поновлено провадження у цивільній справі. Ухвалою суду від 18 квітня 2024 року, закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового\~розгляду по\~суті. Представник Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не з`явився, про дату час та місце слухання справи належним чином повідомлений. \~ \~ \~ \~21 травня 2021 року на адресу суду від представника Відповідача Жук Ю.Б. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі виходячи з наступного. Кредитного договору Відповідач не укладав, а лише підписав анкету заяву, яка не містила правил та умов надання банківських послуг. Жодних правочинів Відповідач з Позивачем не укладав та заперечує проти того, що «Умови та правила надання банківських послуг», «Тарифи», які викладені на банківському сайті, складають між ним та Позивачем кредитний Договір, оскільки вони не були ним підписані. Наданий Позивачем Витяг з Тарифів та Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена для кредитного договору. Під час підписання анкети заяви Відповідач не був ознайомлений з вищезазначеними Умовами та Тарифами. У заяві Відповідача як Позичальника від 18 вересня 2017 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про розмір відсотків за користування кредитом та встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Роздруківка Витягу з Тарифів із сайту належним доказом не може бути. Позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача заборгованості за кредитом 218249,56 гривень та 9141,27 гривень заборгованості за відсотками за користування кредитом є безпідставними і такими, що не ґрунтуються, ні на законі, ні на договорі. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю, вирішити питання розподілу судових витрат. /т. 1 а.с.122-127/ 22 липня 2021 року на адресу суду від Позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшла відповідь на відзив, в якому представник Банку просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. /т. 1 а. с. 148-156/ 07 листопада 2023 року від представника відповідача надійшла заява про часткове визнання позовних вимог, в якій просив позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість в сумі 52228,22 гривень та 798,41 гривню витрат зі сплати судового збору. В решті позовних вимог відмовити. 07 жовтня 2024 року від представника Відповідача до суду надійшла заява, в якій просив судове засідання проводити за відсутності сторони відповідача, на підставі матеріалів справи, позовні вимоги задовольнити частково, в частині визнаних відповідачем, вирішити питання розподілу судових витрат по справі. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень частини 2\~статті 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до наступного висновку. Згідно ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, \~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України,\~ суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 18 вересня 2017 року [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав анкету - заяву б/н про отримання кредиту. /т.1 а.с. 32/ У заяві зазначено, що позичальник (відповідач) згоден з тим, що підписана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що засвідчив власноручним підписом. На виконання підписаного договору позивач 15 березня 2018 року надав відповідачу кредитну картку № [NUMBER] зі терміном дії до березня 2021 року. /т. 1 а.с.31/ Згідно з довідкою позивача про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , останньому 15 березня 2018 року встановлено кредитний ліміт в розмірі 200000,00 гривень, з подальшим зменшенням кредитного ліміту. /т.1 а.с.30/ Згідно банківської виписки по рахунку за договором б/н від 18 вересня 2017, суд встановив, що відповідач користувався наданими позивачем кредитними картками та відповідно кредитними коштами. /т. 1 а.с.15-29/ Відповідно до розрахунку позивача у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань відповідачем станом на 27 лютого 2021 заборгованість до стягнення з відповідача заявлена у розмірі 230922,61 гривень, з яких: 218249,56 гривень заборгованість за тілом кредиту, 12673, 05 гривень - заборгованість за простроченими відсотками. /т.1 а.с. 8-14/ На підтвердження правомірності позовних вимог до позову доданий текст Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк». /т. 1 а.с. 36-83/ IV.\~ЗАКОНОДАВСТВО,\~ЩО ПІДЛЯГАЄ\~ЗАСТОСУВАННЮ Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності з ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ Правовідносини між сторонами склалися у зв`язку з підписанням відповідачем анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 18 вересня 2017 року. Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 18 вересня 2017 року. Обставинами, що підлягають доказуванню під час вирішення даного спору є факт отримання кредитних коштів, факт користування кредитними коштами та факт належного виконання позичальником зобов`язань із своєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту, а також факт укладення договору на умовах зазначених позивачем. Позивач укладений договір між сторонами вважає договором приєднання, який за своєю правовою природою є змішаним та містить у собі умови банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). В постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілими усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Окрім того, у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження №6-16цс15) зроблено висновок про те, що роздруківка Умов та правил надання банківських послуг, а також Тарифів банку із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови і правила надання банківських послуг. Отже, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила надання банківських послуг та за відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір кредитного ліміту, порядок та умови нарахування відсотків, надані банком витяги з Умов та Тарифів не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги до відповідача, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 18 вересня 2017 року, посилався також на Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, банк (позивач) не надав доказів, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву б/н від 18 вересня 2017 року, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, щодо сплати процентів, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Враховуючи те, що надані позивачем до матеріалів справи "Умови і Правила надання банківських послуг" не містять підпису відповідача, тому суд не розцінює такі як складову кредитного договору, укладеного між сторонами 18 вересня 2017 року шляхом підписання заяви б/н відповідачем [PERSON] .. За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретно запропоновані відповідачу Умови і Правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір кредитного ліміту, сплату процентів за користування кредитними коштами, терміну виконання зобов`язань тощо, надані банком витяг з Тарифів та ксерокопія Умов і правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Конституційний Суд України у рішенні у справі № 543/96-В від 22 листопада 1996 року щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та "Умов та Правил надання банківських послуг", оскільки "Умови та Правила надання банківських послуг" це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» (позивач) дотрималося вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. На виконання ухвали суду від 08 жовтня 2021 року, експертом Житомирського відділення київського НДІСЕ проведено судово економічну експертизу та надано висновок експерта від 29 червня 2022 року № 2373/21-25. /т. 1 а.с.173-206/ Відповідно до наданого Висновку по першому та другому питанню: Суми (їх розміри) належних банку грошових коштів та коли були отримані [PERSON] у АТ КБ «ПриватБанк» за період з 12 березня 2018 року по 11 березня 2021 року, згідно матеріалів, доданих АТ КБ «ПриватБанк» до матеріалів позивної заяви у справі №288/692/21, за виключенням наступних призначень платежів: -Списання відсотків за використання кредитного ліміту; -Пеня за прострочку за кредитом; -Комісія за обслуговування (членський внесок); -Відсотки відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України; -Страховий платіж; - Відсотки за використання кредитного ліміту; -Щомісячний платіж за страховку «Захист на кожен день»; -% за користування кредитним лімітом; -% за овердрафт; -% за прострочений кредит наведені в таблиці 1. Загальна сума грошових коштів, належних банку (визначена у відповідності до питання №1), була отримана [PERSON] у КБ «ПриватБанк» в розмірі 1169619,90 грн. По третьому та четвертому питанню: Суми грошових коштів та коли були сплачені (повернуті, внесені рахунок) [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанку» за період з 12 березня 2018 року по 11 березня 2021 року, згідно матеріалів, доданих АТ КБ «ПриватБанк» до матеріалів позовної заяви у справі №288/692/21 наведені в таблиці 2. Загальна сума грошових коштів була сплачена (повернута, внесена рахунок) [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанку» (визнане у відповідності до питання №3 становить 1116391,68 грн. По п`ятому питанню: Документи, додані позивачем АТ КБ «ПриватБанк» до матеріалів позовної заяви у справі №288/692/21, не являються первинними документа, бухгалтерського обліку або їх копіями. Виписки банку за своєю, економічною сутністю є регістрами бухгалтерського обліку. По шостому питанню: Підтвердити чи правильно АТ КБ «ПриватБанк» розрахував з заборгованість [PERSON] не являється за можливе тому, що в матеріалах цивільної справи відсутній договір б/н від 18.09.2017 (Умови та Правила надання банківських послуг) або наданий не в повному обсязі, відсутня інформація про тип карткового рахунку Позичальника [PERSON] та тарифи по яких цей рахунок обслуговується по кат №5221191100099513, відсутні первинні документи зі сторони AT КБ «ПриватБанк» та зі сторони [PERSON] про отримана перерахування грошових коштів згідно наданого банком кредитного ліміту та первинні документи на погашення заборгованості. Також відсутні договори страхування, договори по регулярних списаннях платежів №19042926877350, №19032226672406, №1909119157855, №19062118744831 та інші. По сьомому питанню: Підтвердити чи існує заборгованість [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк» не являється за можливе, тому що в матеріалах цивільної справи відсутні первинні документи зі сторони АТ КБ «ПриватБанк» та зі сторони [PERSON] про отримання, перерахування грошових коштів згідно наданого банком кредитного ліміту та первинні документи на погашення заборгованості, а також відсутність в матеріалах цивільної справи договору б/н від 18.09.2017 (Умови та Правила надання банківських послуг), договорів страхування, договорів по регулярних списаннях платежів №19042926877350, №1903,2226672406, №1909119157855, №1906211874483 інші, тип карткового рахунку картки № [NUMBER] та тарифи за його використання. Відповідно до Правової позиції Верховного суду, викладеній у Постанові від 23 грудня 2020 року, у справі № 191/2648/17, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, кредитор має право вимагати його виконання у будь який час шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, з врахуванням висновку експертизи, позивач має право повернення фактично отриманої відповідачем суми в розмірі 53228,22 гривень, що становить різницю між фактично отриманої суми кредитних коштів та суми повернутих кредитних коштів, відповідно до наступного розрахунку: 1169619,90 гривень (отримані кошти) 1116391,68 гривень (повернути кошти) = 53228,22 гривень. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 230922,61 гривень, яка складається з 218249,56 гривень заборгованості за кредитом; 12673,05 гривень заборгованості за відсотками за користування кредитом, є безпідставними, і такими, що не ґрунтуються ні на законі, ні на договорі та спростовуються висновком судової експертизи. У постанові ВС КЦС від 09 вересня 2020 року в справі № 572/2515/15-ц (провадження № 61-1051св17) вказано, що «відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову». Позиція відповідача щодо підстав часткового визнання позовних вимог відповідачем в розмірі 53228,22 гривень, відповідає правовій позиції, викладеній в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17 провадження № 14-131цс19. Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. За вказаних фактичних обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог. VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Представник Відповідача просив стягнути з Позивача понесені Відповідачем витрати на професійну правничу допомогу. Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Пунктом 1,\~2\~частини другої\~статті 137\~ЦПК України\~визначено,\~що за\~результатами розгляду\~справи витрати\~на правничу\~допомогу адвоката\~підлягають розподілу\~між сторонами\~разом із\~іншими судовими\~витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання\~правничої\~допомоги та\~на\~підставі\~відповідних доказів\~щодо\~обсягу\~наданих послуг\~і\~виконаних\~робіт та\~їх\~вартості,\~що\~сплачена\~або підлягає\~сплаті\~відповідною\~стороною або\~третьою\~особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (частина третя статті 137 ЦПК України) Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» v. Ukraine» («Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України) від 23 січня 2014 року в § 268 зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим, вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). До матеріалів справи додано Договір про надання правової допомоги від 06 травня 2021 року, укладений між адвокатом Жук Юрієм Богдановичем та [PERSON] , за умовами якого сторони домовились, що за Договором про надання правової допомоги Адвокат здійснює ознайомлення з документами, підготовку позову, клопотань та представництво Клієнта в суді, як Відповідача по справі АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості./т. 1 а.с.244-246/ В Акті прийняття передачі наданих послуг від 07 листопада 2023 року, визначено, що адвокат Жук Юрій Богданович надав [PERSON] юридичні послуги відповідно до Договору про надання правової допомоги, а замовник прийняв наступні послуги: 1.Вивчення матеріалів, законодавства та судової практики щодо правовідносин між сторонами: кількість годин 1 година, вартість години 2481 гривень х 0,4=992,40 гривень, вартість послуги 1984,80 гривень; 2. Оформлення відзиву на позовну заяву та додатків до неї -розрахунку заборгованості відповідача: кількість годин 5 годин, вартість години 992,40 гривень, вартість послуги 4962,00 гривень; 3. Підготовка клопотання про розгляд справи в порядку загального провадження: кількість годин 1 година, вартість години 992,40 гривень, вартість послуги 992,40 гривень; 4. Підготовка клопотання про призначення судової експертизи документів фінансово кредитних операцій: кількість годин 2 години, вартість години 992,40 гривень, вартість послуги 1984,80 гривень; 5. Участь в судовому засіданні в Попільнянському районному суді 22 червня 2021 року в справі № 288/692/21: кількість годин 1 година, вартість години 992,40 гривень, вартість послуги 992,40 гривень; 6. Підготовка та направлення клопотання про наданні копії Висновку експерта та ознайомлення з ним: кількість годин 2 години, вартість години 2684 гривень х 0,4=1073,60 гривень, вартість послуги 2147,20 гривень; 7. Підготовка заяви про часткове визнання позову з обґрунтуванням позиції відповідача, клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи: кількість годин 4 години, вартість години 1073,60 гривень, вартість послуги 4294,40 гривень. Вартість послуг за надані послуги, становить 16365,60 гривень. /т.1 а.с.250/ Відповідно до копії квитанції до прибуткового касового ордера № 51 від 07 листопада 2023 року, [PERSON] сплатив кошти в розмірі 16365,60 гривень за надання правової допомоги. /т.1 а.с.251/ Стосовно доказів оплати послуг адвоката, суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року в справі № 280/2635/20\~вказав, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено. Частиною четвертою,\~п`ятою статті\~137\~ЦПК України\~визначено,\~що розмір\~витрат на\~оплату послуг\~адвоката має\~бути співмірним\~із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на\~виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом\~послуг та\~виконаних\~робіт; 4)\~ціною\~позову\~та (або)\~значенням\~справи для\~сторони,\~в\~тому\~числі впливом\~вирішення\~справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним\~інтересом\~до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. В постанові Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 визначено, що суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Позивач не скористався своїм правом заявити клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до Акту здачі приймання Висновку експерта № 2373/21-25 від 29.06.2022, загальна вартість проведення експертизи, становить 16474 гривень 56 копійок. /т.1 а.с.174/ Копії платіжної інструкції АТ КБ «ПриватБанк» від13 грудня 2021 року на суму 16475,00 гривень, перерахована на рахунок Київського науково дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. /т. 1.а.с.243/ Таким чином, заявлені представником Відповідача вимоги про стягнення судових витрат в тому числі на професійну правничу допомогу підлягає до задоволення.

Outcome: partial