Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасний Факторинг" (далі - позивач) звернулося до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 17.12.2021 року між [PERSON] та ТОВ "Сучасний Факторинг" було укладено Кредитний договір № 20210048049 по продукту "Кошти в кредит" згідно з умовами якого сума кредиту складає 13 300,00 грн. Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Кредитора (інформаційно-телекомунікаційна система), доступ до якої забезпечується Позичальнику через Веб-сайт. Електронна ідентифікація Позичальника в ІТС Кредитора здійснюється при вході Позичальник в Особистий кабінет в порядку визначеному Законом України "Про електронну комерцію". За умовами п. 2.2 кредитного договору Кредитор надає Позичальнику кредит у гривні у сумі та на умовах, передбачених Договором, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, комісії, інші супутні платежі та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сторони кредитного договору дійшли згоди, що грошові кошти надаються Позичальникові на умовах строковості, а саме терміном на 12 календарних місяців та платності 5,5% в місяць, комісія за надання кредиту 1 500, 00 гривень, комісія за управління (обслуговування) кредиту 532,00 гривень. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 146,09%. Відповідно до п.3. кредитного договору надання кредиту здійснюється відповідно до його цільового призначення (п.2.5) шляхом перерахування/утримання кредитних коштів: у розмірі 10 000 грн. на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] ; у розмірі 1 500 грн. на свою користь в оплату своїх зобов`язань зі сплати комісії за надання кредиту, передбаченої Договором; у розмірі 1 800 грн. на користь ТДВ СК "ЕКТА" за послуги страхування, згідно договору страхування №20210048049 від 17.12.2021. Станом на 19.08.2024 заборгованість відповідача перед позивачем становить 20 140, 76 грн., а саме: -заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту) 12 300,00 грн.; -залишок заборгованості за сумою комісії (по процентам користування) 7\~840,76 грн. У позові позивач вказує, що всупереч умов кредитного договору відповідач тривалий час своєчасно не здійснює повернення кредиту, у зв`язку із чим позивач вимушений звернутись із даним позовом до суду. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати щодо сплати судового збору та витрати на правничу допомогу. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 26.09.2024 ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області було прийнято до розгляду позов та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку. Позивача у поданому позові просив про розгляд справи за відсутності його представника, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач повідомлявся про день та час розгляду справи шляхом направлення судової повістки за зареєстрованою адресою місця проживання (а.с. 27). У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, про що було постановлено ухвалу 23.10.2024. Ураховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив відповідно до умов Кредитного договору №20210048049 від 17.12.2021 укладеного між [PERSON] та ТОВ "Сучасний Факторинг" (зворотня сторона а.с. 7, а.с. 8-12) Кредитор надає Позичальнику кредит у гривні у сумі та на умовах, передбачених Договором, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, комісії, інші супутні платежі та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Згідно п. 2.9. Кредитного договору сторони узгодили наступні умови кредитування: загальна сума кредиту - 13 300,00 грн; строк кредиту - 12 місяців, з кінцевим терміном повернення 17.12.2022 (включно); процентна ставка (звичайна) - 5,5% в місяць; комісія за надання кредиту 1 500, 00 гривень; комісія за управління (обслуговування) кредиту 532,00 гривень; орієнтовна загальна вартсість кредиту 22 078, 00 грн.; реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 146,09%. Аналогічні умови кредитування передбачені у Паспорті споживчого кредиту по продукту "Кошти в кредит" від 17.12.2021 (зворотня сторона а.с. 13, а.с. 14). Відповідно до п. 3.2. Кредитного договору надання кредиту здійснюється відповідно до його цільового призначення (п.2.5) шляхом перерахування/утримання кредитних коштів: - у розмірі 10 000 грн. на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] ; - у розмірі 1 500 грн. на свою користь в оплату своїх зобов`язань зі сплати комісії за надання кредиту, передбаченої Договором; - у розмірі 1 800 грн. на користь ТДВ СК "ЕКТА" за послуги страхування, згідно договору страхування № 20210048049 від 17.12.2021. Згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 13) щомісячний платіж по кредиту з 17.12.2021 по 17.08.2022 становив 1 839,83 грн. (1 108,33 грн. - сума кредиту та 731,50 грн. проценти за користування кредитом), а з 19.09.2022 по 19.12.2022 - 1 839,84 грн. (1 108,34 грн. - сума кредиту та 731,50 грн. проценти за користування кредитом). З наданої виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 20210048049 від 17.12.2021, якою позивач обґрунтовував свої вимоги (зворотня сторона а.с. 15, а.с. 16) вбачається, що заборгованість [PERSON] станом на 19.08.2024 складає 20 140,76 грн., з яких: 12 300,00 грн. - заборгованість за кредитом, 7 840,76 грн. - заборгованість за відсотками, які у добровільному порядку відповідачем не погашено. При цьому, у виписці з особового рахунку враховано сплату відповідачем 1 000,00 грн. Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Відповідно до\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до\~статті 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України "Про електронну комерцію" (далі - Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону\~визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої, дванадцятої\~статті 11 Закону, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному\~статтею 12 цього Закону\~порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону\~встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис"\~є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим\~Законом\~одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми\~статті 11 Закону\~відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис" \~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим\~Законом\~одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Судом встановлено, що кредитний договір №20210048049 від 17.12.2021 та Паспорт споживчого кредиту підписані позивачем та відповідачем за допомогою ІТС Кредитора (інформаційно-телекомунікаційна система), доступ до якої забезпечується Позичальнику через Веб-сайт, електронна ідентифікація Позичальника в ІТС Кредитора здійснюється при вході Позичальник в Особистий кабінет в порядку визначеному Законом України "Про електронну комерцію", що також підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с 15), відтак була дотримана презумпція правомірності договору, отож права, набуті за ними сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення таких договорів, підлягають виконанню. На спростування вказаних обставин відповідачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, тоді як надані позивачем до позову докази відповідають вимогам щодо їх належності та допустимості. За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України). Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 638 цього ж Кодексу, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, про що визначено в статті 209 ЦПК України. Зі статті 213\~ЦПК України слідує, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі надані сторонами. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Суд звертає увагу, що відповідач був обізнаний з розглядом цивільної справи, повідомлявся в установленому порядку про її розгляд, про що свідчить додане до матеріалів справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, але жодним чином не висловив своєї позиції за вимогами до нього банку про стягнення кредитної заборгованості, не заперечив наявної заборгованості, укладення договору з позивачем, отримання кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та самої картки, розміру нарахованої заборгованості. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору із відповідачем, оскільки усі умови прямо передбачені в анкеті-заяві позичальника та довідці, які безпосередньо підписані позичальником, також доведено порушення (прострочення) відповідачем взятих на себе зобов`язань за таким кредитним договором. Суд погоджується із розрахунком заборгованості відповідача перед позивачем, оскільки іншого не доведено, він проведений у відповідності до умов кредитного договору № 20210048049 від 17.12.2021 та з урахуванням сплачених відповідачем 1\~000,00 грн., а тому вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 20 140,76 грн. ґрунтується на вимогах закону, а відтак за відсутності будь яких заперечень з боку відповідача, підлягає до задоволення в повному обсязі. Розподіл судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позов задоволено повністю, понесені позивачем витрати відповідно до платіжної інструкції № 911026 від 12.09.2024 в розмірі 2\~422,40 грн. (а.с. 6) суд присуджує із відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено, що 28.08.2024 було укладено Договір про надання правничої допомоги №28/08/24 між ТОВ "Сучасний Факторинг" та Адвокатським об`єднанням "Деналі" (а.с. 17-20), відповідно до умов якого адвокатське обєднання приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, зокрема, юридичний супровід справ, щодо стягнення заборгованості за кредитними договороми, перелік яких визначається окремими додатковими угодами до цього Договору. Юридичну/правничу допомогу, що надається Адвокатським обєднанням, Клієнт оплачує в гривнях, шляхом сплати суми, що дорівнює 5\~000,00 (п`ять тисяч) гривень, без ПДВ, за супровід однієї справи, відповідно до переліку, що визначається окремими додатковими угодами до цього Договору (п. 4.1. Договору про надання правничої допомоги №28/08/24). Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. В додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2023, справа № 755/2587/17, зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved