Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

представник позивача звернувся з позовом до суду, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 4177436 від 19.05.2021 в розмірі 36401,91\~грн,\~з яких\~11000\~грн \~заборгованість за\~кредитом та 27162,0 грн - заборгованість за процентами нарахованими на дату відступлення права вимоги, 50,63 грн нараховані 3% річних та 321,28 грн інфляційні втрати, а також судові витрати у розмірі 13000 гривень. Позовні вимоги\~обґрунтовує тим,\~що 19\~травня 2021\~року між\~відповідачкою [PERSON] \~та Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «АВЕНТУС\~УКРАЇНА» було\~укладено договір\~про надання\~споживчого кредиту\~№ 4177436,\~за умовами\~якого відповідачу\~було надано\~у кредит\~грошові кошти\~в сумі\~11\~000\~грн.\~Вказує,\~що 30\~грудня 2021\~року між\~первісним кредитором\~ТОВ «АВЕНТУС\~УКРАЇНА» та\~ТОВ «Вердикт\~Капітал» укладено\~договір факторингу\~№30-12/2021-21,\~відповідно до\~умов якого\~до ТОВ\~«Вердикт Капітал»\~перейшло право\~грошової вимоги\~до відповідача\~за договором\~про надання\~споживчого кредиту\~№ 4177436\~від 19.05.2021.\~В подальшому\~10\~січня 2023\~року між\~позивачем ТОВ\~«Коллект центр»\~та ТОВ\~«Вердикт Капітал»\~укладено договір\~про відступлення\~права вимоги\~№10-01/2023\~від 10\~січня 2023\~року.\~ Отже,\~до позивача\~перейшло право\~вимоги до\~відповідача на\~суму 36401,91\~грн,\~з яких\~11000\~грн.\~ заборгованість\~за кредитом\~та 27162,0\~гривень -\~заборгованість за\~процентами нарахованими\~на дату\~відступлення права\~вимоги,\~50,63\~грн нараховані\~3%\~річних та\~321,28\~грн \~інфляційні втрати. Зазначає, що всупереч умов\~кредитного договору,\~незважаючи на\~повідомлення,\~відповідач у\~справі неналежним\~чином виконує\~свої зобов`язання\~позичальника,\~остання не\~здійснює погашення\~кредитної заборгованості. Враховуючи\~вищенаведене,\~просить стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача заборгованість згідно вказаного вище кредитного договору та судові витрати. Ухвалою судді від 27 березня 2024 року відкрито провадження у вказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, розгляд справи просив проводити без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явилася повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем проживання, причин неявки суду не повідомила, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Враховуючи те, що представник позивача не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав, тому у відповідності до вимог ст.280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 19 травня 2021 року між відповідачкою [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 4177436, за умовами якого відповідачу було надано у кредит грошові кошти в сумі 11000 грн. з встановленням відповідної відсоткової ставки, строком та порядком повернення кредиту (а.с.4-8). 30 грудня 2021 року між первісним кредитором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №30-12/2021-21, відповідно до умов якого до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту № 4177436 від 19.05.2021, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги від 30 грудня 2021 року (а.с.22-26). В подальшому 10 січня 2023 року між позивачем ТОВ «Коллект центр» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги від 10 січня 2023 року (а.с.28-33). Отже до\~позивача перейшло\~право вимоги\~до відповідача\~на суму\~36401,91\~грн,\~з яких\~11000\~грн.\~ заборгованість\~за кредитом\~та 27162,0 гривень - заборгованість за процентами нарахованими на дату відступлення права вимоги, 50,63 грн нараховані 3% річних та 321,28 грн інфляційні втрати. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов Може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики,що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов договору, у разі невиконання чи\~несвоєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня).\~Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з ст.\~599\~ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У зв`язку\~з неналежним\~виконанням відповідачем\~своїх зобов`язань\~за договором,\~відповідно до\~розрахунків,\~наданих позивачем,\~загальний розмір\~заборгованості відповідача\~за кредитним\~договором №\~4177436\~від 19.05.2021\~становить 36401,91\~грн,\~з яких\~11000\~грн.\~ заборгованість\~за кредитом\~та 27162,0 гривень - заборгованість за процентами нарахованими на дату відступлення права вимоги, 50,63 грн нараховані 3% річних та 321,28 грн інфляційні втрати. З огляду на те, що відповідачем не надано іншого розрахунку заборгованості чи відомості про відсутність такої, суд, ухвалюючи заочне рішення у справі, приймає вказаний розрахунок позивача, як належний та допустимий доказ. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушила умови договору, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 3 028 грн. гривень, сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.1). Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13\~000 грн. Разом з тим, суд приходить висновку про те, що заявлений розмір на професійну правничу допомогу не може вважатись обґрунтованим. А навпаки, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Виходячи зі змісту ч. 4, п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України розгляд даної справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження, як малозначної справи, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ці обставини свідчать про те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є явно неспівмірним із складністю справи, витраченим адвокатом часом, обсягом наданих послуг та значенням справи для позивача. Враховуючи те, що правова допомога позивачу все ж таки надавалась, а рішення суду ухвалено на користь позивача, на думку суду розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає зменшенню до суми 3000 гривень, яка буде співмірною по відношенню до обставин, визначених у ч.4 ст. 137 ЦПК України та яка відповідатиме характеру і обсягу узгодженими між сторонами і фактично наданими адвокатом послугами.

Outcome: approved