Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

адвокат Галич Ю.О., діючи в інтересах [PERSON] на підставі ордеру серії ВС №1290231 від 17 червня 2024 року, звернулася до суду з позовом про встановлення режиму окремого проживання подружжя [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які перебувають у шлюбі, зареєстрованому Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області за актовим записом №114. Позовні вимоги мотивує тим, що 27 січня 2018 року між сторонами було зареєстровано шлюб, в якому в них народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У 2015 році, до одруження з відповідачкою, позивач отримав «Green Card» та виїхав на проживання у Сполучені Штати Америки, де йому було оформлено карту постійного резидента США строком на 10 років до 23 жовтня 2025 року. Після одруження сторони дійшли домовленості про те, що позивач повернеться працювати в США, але в той же час розпочне готувати документи для відповідачки для возз`єднання сім`ї та переїзду в Сполучені Штати Америки. Позивач і надалі проживав та працював за кордоном, а відповідачка з дітьми проживала в Україні. Позивач декілька разів в рік відвідував сім`ю. В 2020 році, позивач зробив для відповідачки необхідні документи для відкриття їй візи з метою возз`єднання сім`ї та переїзду у США. Проте, з незрозумілих причин, відповідачка не прийшла у визначений час до посольства США в Україні та не подала документи. Поступово відносини між сторонами зіпсувалися, почали виникати непорозуміння, сварки та конфлікти. В 2022 році після повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, позивач, дбаючи про безпеку своєї сім`ї, залишив свою роботу в США та переконав дружину приїхати з дітьми в Польщу. Зустрівшись з дружиною та дітьми в Польщі, позивач орендував квартиру та залишився проживати разом зі своєю сім`єю. Перебуваючи в Польщі, позивач намагався відновити шлюбні відносини з відповідачкою та налагодити стосунки. Подружжя разом прожило шість місяців, за цей час для майбутнього спільного проживання була придбана квартира в Польщі. Після придбання спільної квартири, відповідачка раптово покинула позивача та повернулася разом з дітьми в Україну. З кінця 2022 року подружжя не бачилися, проживають окремо в різних країнах, позивач повернувся до Сполучених Штатів Америки, де проживає по даний час, а відповідачка проживає разом зі своїми дітьми в будинку батьків у м. Львові. Факт, що позивач тривалий час окремо проживає за кордоном та не відвідував Україну з 2022 року, підтверджується відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №19-33270/18/24-Вих від 15 травня 2024 року, відповідно до якої [PERSON] востаннє перетинав державний кордон України 31 жовтня 2021 року, коли летів зі Львова у [PERSON] . З того моменту позивач не відвідував Україну. 17 березня 2021 року позивача знято з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідним штампом в його паспорті громадянина України. З цього часу позивач немає зареєстрованого місця проживання в Україні. Неодноразові спроби позивача та розмови щодо налагодження сімейного життя та збереження шлюбних відносин виявилися марними. На сьогоднішній день відносини, що притаманні подружжю відсутні, спільного господарства сторони не ведуть, кожний з подружжя живе своїм життям. Позивач сплачує аліменти на утримання дітей відповідно до судового наказу про стягнення аліментів, виданого Личаківським районним судом м. Львова 10 листопада 2023 року за заявою відповідачки, що також підтверджує той факт, що подружжя не проживає однією сім`єю. У зв`язку із тим, що розлад в сімейних стосунках носить тривалий характер, сторони протягом двох років проживають окремо в різних країнах, не пов`язані спільним побутом та господарством, і спільне проживання подружжя на даний час є неможливим, так як позивач не має можливості повернутися в Україну, а відповідачка фактично припинила спілкування та не бажає проживати з позивачем за кордоном та відновлювати шлюбні відносини, позивач змушений звернутися до суду із заявою про встановлення режиму окремого проживання. Матеріали позову надійшли до Личаківського районного суду м. Львова 25 червня 2024 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено суддю [PERSON] . Ухвалою суду від 27 червня 2024 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розпочато в такій підготовче провадження та призначено підготовче засідання. 30 вересня 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні 21 жовтня 2024 року представник позивача адвокат Галич П.О., який діяв на підставі ордера серії ВС №1294661 від 8 липня 2024 року, позов підтримав з мотивів викладених в ньому, просив такий задовольнити. Відповідач в судові засідання 14 та 21 жовтня 2024 року не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце їх проведення, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву або клопотання про відкладення розгляду справи не подала. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст.\~223,\~ ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності відповідача у справі та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи, відносно чого представник позивача не заперечив. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. \~ 27 січня 2018 року між позивачем, [PERSON] та відповідачкою, [PERSON] , було зареєстровано шлюб, про що Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області складено відповідний актовий запис за №114. Факт укладення шлюбу підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 27 січня 2018 року. В шлюбі в сторін народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 25 січня 2019 року та серії [NUMBER] від 22 грудня 2020 року відповідно. 17 березня 2021 року позивача знято з реєстрації місця проживання за адресою [ADDRESS] , що стверджується копією паспорта громадянина України виданого на ім`я позивача. Позивачу оформлено карту постійного резидента США строком на 10 років до 23 жовтня 2025 року, що стверджується копією відповідної картки долученої до матеріалів справи. З території України позивач виїхав 31 жовтня 2021 року, що стверджується відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №19-33270/18/24-Вих від 15 травня 2024 року. Місце проживання відповідача є [ADDRESS] , що стверджується відповіддю №663078 від 26 червня 2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру. Відповідач 15 липня 2024 року з`явилась в підготовче засідання, в якому за її клопотанням було оголошено перерву. Судовим наказом Личаківського районного суду м. Львова від 10 листопада 2023 року в справі №463/10008/23 (провадження №2-н/463/2539/23) з позивача в користь відповідача стягуються аліменти на утримання двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку\~та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 9 листопада 2023 року і до досягнення\~найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 119 Сімейного кодексу України за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховною Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні положень статті\~119 Сімейного кодексу України\~судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер. Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Згідно\~з ст. 120 СК України встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов`язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов`язків, які встановлені шлюбним договором. У разі встановлення режиму окремого проживання майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка. Таким чином, режим окремого проживання подружжя є окремим інститутом сімейного права. Необхідність встановлення режиму окремого проживання подружжя полягає у тому числі, у запобіганні у майбутньому претензій одного із подружжя щодо прав на майно іншого подружжя, яке може бути набуте вже після припинення їх шлюбних відносин. Відповідно до\~ст. 56 СК України, дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судовим розглядом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому в них народилось двоє дітей, на яких позивач сплачує аліменти на підставі судового наказу, позивач проживає за межами території України з 31 жовтня 2021 року, є резидентом Сполучених Штатів Америки, в нього відсутнє зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання на території України, відповідач проживає на території України, будь-яких заперечень з приводу позову до суду не подала та подальшої участі після підготовчого засідання 15 липня 2024 року в розгляді справи не брала, на момент ухвалення судового рішення в суду відсутня будь-яка інформація про бажання когось зі сторін розірвати шлюб, як і не встановлено обставин неможливості подальшого збереження шлюбу, а тому оскільки сторони проживають окремо, між ними фактично припиненні сімейні відносини, доказів протилежного на спростування доводів позивача відповідачем суду не надано, припинення сімейних відносин між сторонами носить тривалий характер, а тому суд приходить до переконання про підставність заявлених вимог, у зв`язку з чим слід встановити режим окремого проживання подружжя. При цьому у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в користь позивача документально підтверджені судові витрати в розмірі 1211,2 гривень судового збору.

Outcome: approved