Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

17.10.2024 до Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Мицик Ю.С. Ухвалою суду від 17.10.2024 заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с. 38). В обґрунтування вимог заявник посилалася на те, що [INFO] у с. Красна Талівка Щастинського району Луганської області помер його батько [PERSON] , [INFO] . Заявником від його знайомих, які перебувають на тимчасово окупованій території України отримано свідоцтво про смерть його батька, а також фотографії, що підтверджують факт смерті останнього. Встановлення факту смерті необхідно заявнику для здійснення державної реєстрації смерті у встановленому законом порядку, отримання свідоцтва про смерть встановленого державного зразку, а також для реалізації своїх спадкових прав. Заявник в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 43). У своїй заяві просив справу розглядати в судовому засіданні за його відсутності. Заінтересована особа - Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у судове засідання уповноваженого представника не направила, про дату та час розгляду справи була повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази (а.с. № 42). У відповідності до ст. 223, ч.2 ст. 247 ЦПК України суд розглянув справу в судовому засіданні за відсутності учасників справи та без здійснення фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Законом України від 21.04.2022р. «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України» були внесені зміни до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Зокрема, згідно із п.7 ст.1-1 Закону, тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 9 цього Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акту цивільного стану. З 24.02.2022 на території України запроваджено та діє воєнний стан через збройну агресію Російської Федерації проти України. Дані обставини є загальновідомими та доказуванню не підлягають. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.06.1983, актовий запис № 17 (а.с. 15). [INFO] в с. Красна Талівка Луганської області помер громадянин України [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Луганська Луганської області. На підтвердження факту смерті [PERSON] заявник надав до суду копії: - медичної довідки серії 43 №270000238 від 05.08.2024, причиною смерті зазначено: «набряк головного мозку, інфаркт головного мозку» (а.с. 25); - свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого на тимчасово окупованій території України незаконно утвореними державними органами так званої «Луганської Народної республіки» 24.08.2024 (а.с 21); - фотографії з місця поховання (а.с. 22-24). Державна реєстрація смерті громадянина [PERSON] не була проведена на території України, оскільки документи які є у заявника, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що заявником надані документи, які свідчать про смерть його батька [PERSON] реєстрація його смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану неможлива через об`єктивні причини, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги заяви [PERSON] та встановити факт смерті його батька [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Луганська Луганської області, який помер [INFO] у с. Красна Талівка Луганської області. При ухваленні рішення судом також враховано, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини у справах «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) зазначав, що «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного». Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». Рішення відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень п. 16 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» для даної категорії справи судовий збір не справляється.

Outcome: approved