Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитними договорами. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.08.2020 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2852768. 30.11.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 30112021, у відповідності до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 30.11.2021 до Договору факторингу № 30112021 від 30.11.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 18526,93 грн., з яких: 5648,49 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12878,44 грн. - сума заборгованості за відсотками. 27.10.2020 між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено Договір Позики № 3739474. 14.06.2021 між TOB «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого TOB «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні TOB «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №3 від 16.08.2021 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 , ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 21940,11 грн., з яких: 6573,85 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15366,26 грн. - сума заборгованості за відсотками. Позикодавці свої зобов`язання за договорами виконали в повному обсязі, а відповідачка кредит та відсотки за кредитами не сплачує, у зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 01.08.2024 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. З прохальної частини позовної заяви вбачається, що представник позивача просить проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулося до суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до постанови КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідачка не скористалася процесуальним правом подачі Відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності Відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 29.08.2020 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 2852768, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб. телефону відповідача, про що свідчить п. 10 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін (а.с. 8-10). Відповідно до п. 1.3. Договору про надання споживчого кредиту, сума кредиту (загальний розмір) складає: 8800,00 грн. Тип кредиту-кредит. Згідно з п. 1.4. Договору про надання споживчого кредиту, строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору. Строк кредитування може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього Договору. Відповідно до п. 1.5. Договору про надання споживчого кредиту, стандартна процентова ставка становить 1,90% в день застосування: - у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору; - у межах нового строку кредиту, якщо відбувалася пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п. 4.3 Договору. Згідно з 4.1. Договору про надання споживчого кредиту, строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, за значену в п.1.4. Договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2.-4.5 Договору. Пунктом 4.2. Договору про надання споживчого кредиту визначено, що споживач, у випадку якщо заборгованості за кредитом склад а є не менше 400 гривень (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до п. 4.3 Договору. Відповідно до п. 4.3. Договору про надання споживчого кредиту, пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це Товариство. Згідно п. 4.5. Договору про надання споживчого кредиту, у випадку акцептування Товариством пропозиції (оферти) споживача про продовження строку кредиту, новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення споживачем дій, за значених в п.4.3 Договору, та нова дата повернення кредиту відображається в Особистому кабінеті. Протягом нового строку користування кредитом проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою. Паспорт споживчого кредиту підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором М586081, 29.08.2020. 30.11.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 30112021, у відповідності до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 30.11.2021 до Договору факторингу № 30112021 від 30.11.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 18526,93 грн., з яких: 5648,49 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12878,44 грн. - сума заборгованості за відсотками. 27.10.2020 між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено Договір Позики № 3739474, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб. телефону відповідача, про що свідчить п. 11 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін (а.с. 34). Відповідно до п. 2 Договору позики, сума позики 7000,00 грн., строк позики - 29 днів, процентна ставка - 1,99 % (фіксована). 14.06.2021 між TOB «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого TOB «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні TOB «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №3 від 16.08.2021 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 , ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21940,11 грн., з яких: 6573,85 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15366,26 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умов Кредитних договорів, відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки первісних кредиторів. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку про укладеність кредитних договорів, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в неї боргових зобов`язань перед позивачем який набув прав вимоги за вищевказаними кредитними договорами за договорами відступлення прав вимоги. Отже з вказаного можна дійти висновку, що відповідачка належним чином ознайомлена з умовами Кредитних договорів. Крім того слід наголосити на тому, що жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з умовами та правилами надання кредитів під час укладення та підписання вищезазначених договорів відповідачкою надано не було. Обставини укладення вищевказаних договорів відповідачкою не спростовано належними та допустимими доказами. Відповідачка була належним чином ознайомлена з умовами вищезазначених договорів. Відтак, з огляду на свободу договору, яка передбачена ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили умови вищезазначених договорів. При цьому вказані договори та їх умови в судовому порядку не оскаржувалися, не визнавалися недійсним, а тому є такими, що відповідає волевиявленню сторін. Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Вказані висновки щодо застосування ч. 1 ст. 1050 та ст. 625 ЦК України у їх взаємозв`язку викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц, від 04.02.2020 у справі №912/1120/16. Що стосується заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 2852768 від 29.08.2020 суд приходить до наступного. З Договору про надання споживчого кредиту № 2852768 від 29.08.2020 вбачається, що строк кредиту 30 днів. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. З розрахунку заборгованості вбачається, що 27.09.2020 строк дії кредитного договору пролонговано на 30 днів, шляхом здійснення відповіадчкою платежу на користь Товариства у розмірі 1505,00 грн., що склало: 1504,80 грн. - суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів у розмірі та 0,20 грн. - оплата основного боргу. 27.10.2020 [PERSON] здійснила платіж в розмірі 5000,00 грн., з яких: 4848,69 грн. - оплата процентів, 151,31 грн. - оплата основного боргу, в результаті чого відбулася пролонгація строку кредиту на 30 днів. 27.11.2020 строк кредиту продовжено на 30 днів оскільки, [PERSON] здійснила оплату процентів в розмірі 5093,96 грн. Отже, строк дії Договору про надання споживчого кредиту № 2852768 від 29.08.2020 до 28.12.2020. Проте, відповідно до розрахунку наданого позивачем, заборгованість по процентам нараховувалась за період з 29.08.2020 по 29.11.2021 становить 34200,00 грн., що свідчить про те, що нараховувались вони після визначеного періоду кредитування, що не відповідає умовам договору, а даних про подальше застосування пролонгації до 28.12.2020 матеріали справи не містять. Водночас, виходячи з умов договору, сторонами погоджено розмір процентної ставки - 1,90 % в день протягом строку кредитування. Отже, станом на 28.12.2020 сума заборгованості за основним боргом становить 8648,49 грн., а заборгованість по процентам 4929,64 грн. (8648,49*1,90%*30=4929,64 грн.). Проте, суд звертає увагу, що згідно розрахунку заборгованості наданому позивачем (графа: платежі) відповідачкою сплачено 24089,48 грн. на користь Товариства, 29.12.2020 - 5258,28 грн., 05.02.2021 - 805,00 грн., 10.02.2021 - 6260,80 грн., 19.03.2021 - 7579,88 грн., 27.04.2021 - 4185,52 грн., що перевищує суму заборгованості за основним боргом 8648,49 грн. та процентами 4929,64 грн.. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 2852768 від 29.08.2020, є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Щодо заборгованості по відсотками за Договором позики № 3739474 від 27.10.2020 в сумі 15366,85 грн., суд приходить до наступного. Заборгованість по відсотками за Договором позики № 3739474 від 27.10.2020 в сумі 15366,85 грн. стягненню не підлягає. Оскільки, строк надання кредиту за вказаним договором до 29 днів тобто до 25.11.2020. Проте, на підтвердження суми заборгованості, позивачем надано розрахунок заборгованості за період з 16.08.2021 по 22.07.2024 (а.с. 41), а відтак правові підстави стягнення заборгованості за відсотками, передбачені умовами вказаного договору, після 25.11.2020 закінчення строку дії договору - відсутні. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості за основним боргомза Договором позики № 3739474 від 27.10.2020 в розмірі 6573,85 грн., внаслідок чого позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Загальна сума задоволених вимог позивача складає 6573,85 грн. (6573,85*100:40467,04=16,24%) та з відповідачки підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 491,75 грн. (3028*16,24:100=491,75). Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 491,75 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial