Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Буринської міської ради Сумської області, третя особа: [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] про встановлення факту родинних відносин. Позов мотивує тим, що [INFO] в м. Буринь Сумської області померла її мати [PERSON] .. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] . Спадкоємцем майна померлої за заповітом є її син онук [PERSON] (онук [PERSON] ). Але вона, як пенсіонер за віком на день смерті матері, мала право на обов`язкову частку , тобто не менше частини, яка б належала їй за законом, оскільки вона була єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Вона звернулася до приватного нотаріуса Буринського районного нотаріального округу Сумської області Анохіна О.В. з заявою про прийняття спадщини, проте постановою №788/02-31 від 20.10.2017 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через недоведеність родинних відносин з матір`ю. Це сталося з тієї причини, що у її свідоцтві про народження її прізвище і прізвище матері « [PERSON] », але вона була двічі заміжньою і двічі розлучилась і з її прізвищем вийшла плутанина. Так після розірвання першого шлюбу з [PERSON] їй було поновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Однак в другий шлюб з [PERSON] вона вступила як « [PERSON] ». У 2018 році вона звернулась до Буринського районного суду Сумської області із заявою про встановлення факту родинних з матір`ю, але відносин ухвалою суду від 27.02.2018 року її заява залишена без розгляду, оскільки виник спір про право, тому вона звернулася до суду в позовному провадженні. Спадкоємець за заповітом [PERSON] свідоцтво про право на спадщину не отримував та помер [INFO] . На підставі викладеного просить суд встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Буринь Сумської області являється їй рідною матір`ю. Ухвалою Буринського\~районного суду\~Сумської області\~20.05.2024\~року відкрито провадження у\~даній справі\~та призначено підготовче\~судове\~засідання.\~ Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 15.07.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Також пояснила, що за життя її матір [PERSON] склала заповіт, яким свої майно заповіла своєму онуку [PERSON] , який є її сином. [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. Вона також прийняла спадщину після смерті матері, оскільки останній рік постійно проживала разом із нею за адресою: [ADDRESS] та має право на обов`язкову частку у спадщині, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину через розбіжності в її документах. У 2021 році помер її син [PERSON] , після якого вона також прийняла спадщину, а його дружина відмовилась від прийняття спадщини на користь свого неповнолітнього сина [PERSON] . Вважає, що саме Буринська міська рада має бути відповідачем у даній справі, оскільки так роз`яснив їй адвокат, а також невістка є для неї повністю чужою людиною, протягом багатьох років не приїздила в м. Буринь та не доглядає за будинком. Інші учасники справи, будучи належним чтином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Від представника відповідача Буринської міської ради надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника та відсутність заперечень по суті поданої позовної заяви. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання. Заслухавши доводи позивача, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] в м. Буринь Сумської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.5). Після смерті\~останньої\~відкрилась\~спадщина, до\~складу\~якої\~увійшов житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] , що вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 04.02.1980 р. [PERSON] , державним нотаріусом Буринської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №1125 та довідки ТОВ «Буринське БТІ» від 24.07.2012 р. (а.с.17, 24). За життя, 04.09.1996 року [PERSON] склала заповіт яким все своє майно заповіла [PERSON] . Згідно зі ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст.1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадщину [PERSON] прийняв шляхом подачі 31.07.2012 р. заяви до приватного нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а [PERSON] 04.01.2013 р. повідомила приватного нотаріуса, що претендує на обов`язкову частку у спадщині як непрацездатна дочка спадкодавця. Згідно ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). З метою оформлення обов`язкової частки спадщини після смерті матері, позивачка звернулася до приватного нотаріуса Буринського районного нотаріального округу Сумської області Анохіна О.В., однак через відсутність можливості перевірити факт родинних стосунків [PERSON] щодо [PERSON] , оскільки після розлучення з [PERSON] у 1971 р. їй було присвоєно прізвище « [PERSON] », а до повторного шлюбу в 1978 р. з [PERSON] вона вступає як « [PERSON] », постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.10.2017 року [PERSON] відмовлено у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку в [ADDRESS] (а.с.23). За змістом ст.ст.293, 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 760/5425/17 (провадження № 61-18392св19) вказано, що «справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. З матеріалів справи вбачається, що 23.11.2017 року [PERSON] звернулася до Буринського районного суду Сумської області із заявою про встановлення факту родинних відносин в порядку окремого провадження. Однак, ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 27.02.2018 року заяву [PERSON] , заінтересована особа приватний нотаріус Буринського районного нотаріального округу Сумської області Анохін О.В. та [PERSON] про встановлення факту родинних відносин залишено без розгляду та роз`яснено [PERSON] , що вона має право подати позов на загальних підставах. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 статті 13 ЦПК України). Для правильного вирішення спору та захисту порушеного права позивача суд повинен визначитися з учасниками справи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина перша статті 48 ЦПК України). Позивач це особа, для захисту суб`єктивних прав, свобод чи інтересів якої порушена цивільна справа. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в позові. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №523/9076/16-ц, провадження №14-61цс18.\~ У постанові Верховного Суду від 09.01.2023 року в справі № 402/586/17 зазначено, що належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача. Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем. З аналізу п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» можна дійти висновку, що у справах щодо спадкування при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З копії повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . За життя [PERSON] свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] , не отримав. Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частина 1 статті 1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). З матеріалів спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Головенською Л.В. після смерті [PERSON] , вбачається, що дружина останнього - [PERSON] подала до нотаріуса заяву, якою відмовилась від прийняття спадщини після смерті чоловіка на користь їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Частиною 4 ст. 1268 ЦК України встановлено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Таким чином, син [PERSON] [PERSON] , який був малолітнім на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька. Враховуючи викладене, [PERSON] звернулась в суд з позовом до неналежного відповідача, а тому її позов задоволенню не підлягає

Outcome: dismissed