Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

Позивач, в інтересах якого діє представник адвокат УшакевичМ.П. звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованостіза договором фінансового лізингу. В обґрунтування позову зазначивши, що між позивачем та відповідачем був укладений договір фінансового лізингу №20210721/1/Д від 21.07.2021, відповідно до умов якого ТОВ "Фастфінанс" зобов`язується набути у власність [PERSON] та передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування майно, яким є транспортний засіб. Представник позивача вказує, що свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі, зокрема, відповідно до акту прийому-передачі від 21.07.2021 передав відповідачу, а останній зі свого боку прийняв об`єкт лізингу, а саме: транспортний засіб марки Honda, модель Civic, 2008 року випуску, колір білий, номер кузова № [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . У Договорі лізингу сторони погодили, що вартість об`єкту лізингу складає 158635,00 грн., обсяг фінансування 126908,00 грн., авансовий платіж 31727,00 грн., строк лізингу складає 24 місяців, процентна ставка (річна) 21,10 %. [PERSON] було порушено взяте на себе зобов`язання щодо внесення платежів згідно «Графіку «платежів» договору фінансового лізингу №20210721/1/Д від 21.07.2021. Так, відповідачем було здійснено оплату залишку вартості предмету лізингу на загальну суму 13 292,00 грн. А у період з 24.01.2022 р. по 04.04.2022 р. проведено погашення щомісячної фінансової комісії на загальну суму 25956,00 грн. та проведено погашення щомісячної фінансової комісії на загальну суму 32564,00 грн. Представник позивача вважає, що у зв`язку із неповним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором лізингу, з відповідача на користь ТОВ "Фастфінанс" підлягає стягненню заборгованість за лізинговими платежами в розмірі 138\~746,00 грн. за період з 21.07.2021 по 21.07.2023. Окрім того, представник позивача просив стягнути з відповідача, пеню за період з 24.03.2022 по 31.03.2024, розмір якої складає 65911,07 грн., 3 % річних за період з 24.03.2022 по 01.04.2024 у розмірі 8435,93 грн., інфляційні втрати за період з24.03.2022 по 01.04.2024в розмірі 34082,87 грн., а такожрозподілити судові витрати. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2024 прийнято позовну заяву, відкрито провадження та призначено цивільну справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 40). Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність (а.с. 42). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений у встановленому законом порядку, а саме направленням на адресу проживання судових повісток, які поштовою кореспонденцією повернулися із відміткою «за закінченням зберігання» (а.с.47). Будь яких заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно дов зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК Україниу разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). \~ \~ \~ \~ Згідно ч. 1\~ст. 280 ЦПК Українисуд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних обставин. Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). За ч.ч. 2, 3ст. 20 Закону України «Про фінансовий лізинг»обов`язками лізингодавця є, зокрема:у передбачені договором фінансового лізингу строки передати лізингоодержувачу об`єкт фінансового лізингу у стані, що відповідає призначенню такого об`єкта та умовам договору фінансового лізингу; попередити лізингоодержувача про всі права третіх осіб на об`єкт фінансового лізингу, всі відомі йому особливі властивості та недоліки об`єкта фінансового лізингу, що можуть становити небезпеку для життя, здоров`я, майна лізингоодержувача чи інших осіб або призводити до пошкодження самого об`єкта фінансового лізингу під час володіння та/або користування ним; відповідно до умов договору фінансового лізингу своєчасно та в повному обсязі виконувати передбачені таким договором зобов`язання щодо утримання об`єкта фінансового лізингу, якщо інше не передбачено договором фінансового лізингу; прийняти об`єкт фінансового лізингу у разі розірвання договору фінансового лізингу або в разі закінчення строку, на який лізингоодержувачу надавалося право володіння та користування об`єктом фінансового лізингу, якщо інше не передбачено договором фінансового лізингу. Лізингодавець може мати також інші права та обов`язки відповідно до умов договору фінансового лізингу та законодавства. Відповідно до ч.ч.2, 3ст.21 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувач зобов`язаний, зокрема: у разі якщо об`єкт фінансового лізингу відповідає встановленим договором фінансового лізингу умовам та специфікаціям, прийняти такий об`єкт, володіти та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору фінансового лізингу; відповідно до умов договору фінансового лізингу своєчасно та в повному обсязі виконувати зобов`язання щодо утримання та експлуатації об`єкта фінансового лізингу, підтримувати його у справному стані; своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі; у разі закінчення строку, на який лізингоодержувачу передано об`єкт фінансового лізингу у володіння та користування (якщо до лізингоодержувача не переходить право власності на об`єкт фінансового лізингу), а також у разі дострокового розірвання договору фінансового лізингу та в інших випадках дострокового повернення об`єкта фінансового лізингу, повернути об`єкт фінансового лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння та користування, з урахуванням нормального зносу, або у стані, визначеному договором фінансового лізингу та супровідною документацією на об`єкт фінансового лізингу. Лізингоодержувач може мати також інші права та обов`язки відповідно до умов договору фінансового лізингу, цього\~Закону\~та нормативно-правових актів, що регулюють відносини фінансового лізингу. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем був укладений договір фінансового лізингу №20210721/1/Д від 21.07.2021, відповідно до умов якого ТОВ "Фастфінанс" зобов`язується набути у власність [PERSON] передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування майно, яким є транспортний засіб (а.с.5). Відповідно до Договору фінансового лізингу №20210721/1/Д від 21.07.2021та додатків до нього, сторони погодили вартість об`єкту лізингу, яка складає 1 315 200,00 грн., обсяг фінансування - 920 640,00 грн., авансовий платіж 158635,00 грн., строк лізингу складає 24 місяців, процентна ставка (річна) - 21,1 %. Марка транспортного засобу Honda, модель Civic, 2008 року випуску, колір білий, номер кузова № [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] (а.с.9-10). Крім того, договором лізингу передбачені загальні умови фінансового лізингу, відповідно до п. 4.1 та 4.2, Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю лізингові платежі відповідно до умов Договору та згідно Додатком 2 (Графік платежів) (а.с.10). Кожний лізинговий платіж Лізингоодержувач зобов`язаний сплачувати не пізніше дати, вказаної в Графіку платежів згідно з Додатком 2 (надалі - «Дата платежу»). Кошти мають поступити на рахунок Лізингодавця не пізніше дати платежу (а.с.10). Відповідно до\~ст.16 Закону України «Про фінансовий лізинг»\~лізингові платежі, належні до сплати за договором фінансового лізингу, здійснюються в порядку, встановленому договором фінансового лізингу. Пунктом 4.4. Договору лізингу сторони передбачили, що усі платежі за Договором Лізингоодержувач зобов`язаний здійснювати у національній валюті України (гривнях) відповідно до Договору шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Лізингодавця, зазначений у Договорі або повідомлений Лізингоодержувачу додатково у зв`язку зі зміною рахунку. Згідно з п. 3.3. Договору лізингу, Лізингові та інші платежі за Договором вважаються сплаченими належним чином, якщо вони сплачені в повній сумі та зараховані на поточний рахунок Лізингодавця. Згідно графіку платежів, перший платіж за договором фінансового лізингу мав бути внесений до 21.08.2021 в розмірі 3299,00 грн. відшкодування частини вартості транспортного засобу та 4921,00 грн. комісія (винагорода) лізингодавця, а в всього 8219,00 грн. (а.с.10). Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі, зокрема, відповідно до акту прийому-передачі від 21.07.2021 передав відповідачу, а останній зі свого боку прийняв об`єкт лізингу, а саме: транспортний засіб марки Honda, модель Civic, 2008року випуску, колір білий, номер кузова № [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] (а.с.16). В свою чергу, [PERSON] було порушено взяте на себе зобов`язання щодо внесення платежів згідно «Графіку «платежів» договору фінансового лізингу №20210721/1/Д від 21.07.2021. Так, судом, з наданих представником позивача документів встановлено, що в період з 21.07.2021 по 21.07.2023відповідачем було здійснено оплату залишку вартості предмету лізингу на загальну суму 25956,00 грн. та проведено погашення щомісячної фінансової комісії на загальну суму 32564,00 грн. (а.с.20-21) Внаслідок невиконання відповідачем умов договору лізингу, за період з 21.07.2021 по 21.07.2023 утворилась заборгованість за лізинговими платежами в розмірі 138746,00 грн. Порушенням зобов`язання, згідно ч.1\~ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання ( неналежне виконання ). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом ( ч.1ст.612\~ЦК України). У зв`язку з несплатою відповідачем лізингових платежів, 04.04.2024TOB «ФАСТФІНАНС» звернулося до відповідача із досудовою вимогою про відмову від договору та його розірвання, в якій також вимагало від останнього в строк до 11.04.2024 сплати заборгованості у розмірі 204657,07 грн. за договором лізингу та повернути наданий в лізинг транспортний засіб, а саме автомобіль марки Honda, модель Civic, 2008 року випуску, колір білий, номер кузова № [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] (а.с.24). Однак, відповідачем вказана вимога позивача була залишена без відповіді та задоволення. За змістом положень ч.1\~ст.651 ЦК України\~зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.3\~ст.651 ЦК України\~у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Таким чином, положення\~ЦК України\~допускають односторонню відмову від договору у випадку якщо це передбачено договором, або законом. Відповідно до п.6.6. Договору лізингу після отримання ЛізингоодержувачемТЗ Лізингодавець: має право відмовитися від Договору в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це Лізингоодержувача, та/або вимагати повернення ТЗ, у тому числі у безспірному порядку, на підставі виконавчого напису нотаріусу відповідно до закону: у разі якщо Лізингоодержувач не сплатив за Договором лізинговий платіж частково або в повному обсязі та прострочення становить більше 60 календарних днів; за наявності інших підстав, встановлених Договором або законом (а.с.6). Згідно з положеннями ч.4\~ст.17 Закону України «Про фінансовий лізинг»\~після отримання лізингоодержувачем об`єкта фінансового лізингу лізингодавець має право відмовитися від договору фінансового лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингоодержувача та/або вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу, у тому числі у безспірному порядку, на підставі виконавчого напису нотаріуса: 1) у разі якщо лізингоодержувач не сплатив за договором фінансового лізингу лізинговий платіж частково або в повному обсязі та прострочення становить більше 60 календарних днів; 2) за наявності інших підстав, встановлених договором фінансово лізингу або законом. Отже, як у\~Законі України «Про фінансовий лізинг», так і у договорі сторонами погоджено можливість дострокового припинення/розірвання Договору у односторонньому порядку на вимогу позивача у разі порушення відповідачем строку сплати лізингового платежу більш, ніж на 60 днів. Судом встановлено, що відповідач обов`язок сплати лізингових платежів починаючи з 21.07.2023не виконував, ТОВ «ФАСТФІНАНС» направив [PERSON] досудову вимогу б/н від 04.04.2024 про відмову від договору та його розірвання, сплату заборгованості за договором, повернення об`єкту лізингу, що підтверджується описом вкладення до цінного листа від 04.04.2024 з відміткою поштового відділення про прийняття кореспонденції до пересилання (а.с.24-25). Таким чином, позивач з 01.04.2024 відмовився від договору фінансового лізингу №20210721/1/Д від 21.07.2021та договір є припиненим з 01.04.2024. Пунктом 4 ч.1 ст. 20 ЗУ «Про фінансовий лізингпередбачено, що лізингодавець має право стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість відповідно до умов договору фінансового лізингу та законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем виконані умови договору фінансового лізингу та передано предмет лізингу відповідачу, тоді як останнім не виконано належним чином зобов`язання щодо сплати платежів передбачених умовами договору фінансового лізингу у зв`язку з чим утворилась заборгованість, що підлягає стягненню з позичальника згідно розрахункуза період з 21.07.2021 по 21.07.2023, становить 138746,00 грн.(а.с.22). Щодо стягнення інфляційних витрат, пені та трьох процентів річних, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак за\~п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України\~(в редакції з 17 березня 2022 року)\~\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Так, з 24.02.2022 по теперішній час у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти Україниз відповідно до\~Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України», затвердженого\~Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 р., та подальшими\~Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», в Україні діє воєнний стан. Отже, на підставі викладеного обґрунтуванняТОВ «ФАСТФІНАНС» було позбавлене права нараховувати у період дії в Україні воєнного стану відповідачу, який мавпрострочення виконання грошового зобов`язання за період з 24.03.2022 по 01.04.2024 за кредитним договором, інфляційні витрати, пеню та 3% річних.Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у стягненні з відповідача на користь позивача нарахованих сум. Отже, позовні вимоги ТОВ «ФАСТФІНАНС», заявлені до відповідача, підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості задоговором фінансового лізингу №20210721/1/Д від 21.07.2021 у розмірі 138746,00 грн. Що стосується вимог позивача стосовно стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 7000,00 грн., то дана вимога задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Верховний Суд у своїй Постанові від 03.05.2018 в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. У свою чергу, будь-яких документів на підтвердження факту надання правової допомоги та понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвокатом УшакевевичМ.П. суду надано не було, що унеможливлює встановити, що заявлені витрати були дійсно понесені позивачем, у зв`язку із представництвом його інтересів у суді за даною цивільною справою. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів понесення позивачем витрат на правову допомогу, у зв`язку з чим заявлені витрати на професійну правничу допомогу не підлягають відшкодуванню. Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 3707,64 грн., що підтверджується платіжною інструкцією кредитного переказу коштів №3709 від 25.04.2024 (а.с.4) Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги були задоволені частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненнюпонесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2081,19грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial