Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

28 листопада 2023 року [PERSON] звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] , в якому просить поновити його у батьківських правах відносно дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що 15 квітня 2011 року рішенням Середино-Будського районного суду Сумської області [PERSON] був позбавлений батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Цим же рішенням була позбавлена батьківських прав [PERSON] . Рішення набрало законної сили 26 квітня 2011 року. Дитині - [PERSON] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. На даний час радикально змінилися умови життя позивача, він має постійне місце проживання, працює на постійній основі, має постійний щомісячний дохід, має можливість і бажання виконувати батьківські обов`язки відносно своєї дитини. Позивач бажає піклуватися про сина, про його фізичний та духовний розвиток, утримувати його матеріально, сприяти його розвитку та гарному вихованню. З 2013 року регулярно спілкується із сином, з 2016 року забирає та приводить за домовленістю його зі школиінтернату, надає матеріальну підтримку. [PERSON] визнає позивача за батька, вважає, що син може проживати разом з ним.\~ Мати позивача не заперечує проти поновлення його у батьківських правах щодо сина, має намір допомагати йому у вихованні дитини. Мати позивача не в змозі повноцінно доглядати за онуком [PERSON] , вона часто хворіє і їй важко забирати онука з інтернату. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений, надав заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Також зазначив, що на час розгляду справи повністю займається вихованням та утриманням неповнолітнього сина [PERSON] (а.с.56) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце його проведення повідомлена, надала до суду заяву, в якій просить суд поновити батьківські права [PERSON] відносного його сина [PERSON] . Оскільки протягом 10 років [PERSON] допомагав їй у догляді за дитиною, купував йому речі, навчальні прилади, возив дитину на відпочинок та на оздоровлення по путівці, возив до Штепівського навчально-реабілітаційного центру та забирав дитину звідси. [PERSON] любить сина. У зв`язку із станом свого здоров`я вона не може повноцінно здійснювати опікунські обов`язки щодо свого онука. (а.с.53) Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Середино-Будська міська рада в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений. Раніше 27 травня 2024 року, надавав суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності представника, врахувати висновок про доцільність поновлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON] від 17 березня 2023 року, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. (а.с.43) Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із фотокопії свідоцтва про народження, виданого повторно 25 листопада 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Ямпільському та Середино-Будському районах Головного територіального управління юстиції у Сумській області, [PERSON] народився [INFO] , про що Виконкомом Дружбівської міської ради Ямпільського району Сумської області 18 лютого 2010 року складено відповідний актовий запис №08, і його батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . (а.с.8) В матеріалах справи міститься висновок про доцільність поновлення батьківських прав [PERSON] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який наданий Середино-Будською міською радою №К-107/02-14 від 17 березня 2023 року, із якого вбачається, що орган опіки та піклування Середино-Будської міської ради вважає за доцільне поновлення батьківських прав [PERSON] \~ відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку зі зміною обставин, які були підставами та причинами позбавлення його батьківських прав. (а.с.9, 10) Із фотокопії Акта обстеження умов проживання від 24 лютого 2023 року за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що зазначена квартира належить [PERSON] на праві власності. Умови проживання задовільні, належний санітарний стан житлового приміщення. Для дитини передбачена окрема кімната, в кімнаті є необхідні меблі. (а.с.11) Із фотокопії Договору купівлі-продажу квартири від 17 грудня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Середино-Будського районного нотаріального округу Сумської області Краснощок Ю.О., вбачається, що [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] . (а.с.12, 13) Із фотокопії рішення Середино-Будського районного суду ухваленого 15 квітня 2011 року у цивільній справі №2-58/2011 за позовом [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, вбачається, що позов задоволено і серед іншого [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Цим же рішенням з [PERSON] стягнуто аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків на дитину відповідного віку до повноліття дитини на користь [PERSON] . (а.с.15-17) Підставою для позбавлення батьківських прав було те, що [PERSON] з першого дня народження сина не піклувався про нього, не займався вихованням, не піклувався про стан здоров`я, його фізичний та духовний розвиток, матеріально не утримував, разом із сином не проживав. Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини першої статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Згідно із частинами першою, третьою статті 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року за №2402-ІІІ (далі - Закон №2402-ІІІ) визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статті 12 Закону №2402-ІІІ виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із частинами першою, четвертою статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Тлумачення частини другої статті 171 СК України свідчить, що вона закріплює випадки, коли думка дитини має бути вислухана обов`язково. До таких випадків належить: вирішення спору між батьками, іншими особами щодо її виховання (стаття 159 СК України); вирішення спору між батьками, іншими особами щодо її місця проживання (стаття 161 СК України); вирішення спору про позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України); вирішення спору про поновлення батьківських прав (стаття 169 СК України); вирішення спору щодо управління її майном (стаття 177 СК України). Отже, особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити. Конвенція про права дитини ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року. Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини). Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Відповідно до статті 8 Конвенції про права дитини кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. ЄСПЛ у справі «Савіни проти України» вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. При цьому, у конкретній ситуації враховується, що з іншої сторони держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 52). З доказів наявних в матеріалах справи вбачається, що [PERSON] працює, має постійний дохід, а також має на праві власності квартиру. З пояснень матері позивача, вбачається, що [PERSON] піклується про сина з 2013 року, матеріально допомагає, забезпечує сина всім необхідним для повноцінного життя та навчання. Дитині - [PERSON] надано статус дитини з інвалідністю (ІІ група). Дитина з 2016 року по 2019 рік навчалася в Ульянівській школі-інтернаті. З 2019 року по теперішній час [PERSON] знаходиться в Штепівському навчально-реабілітаційному центрі, звідки позивач його забирає додому, а потім відводить до цього центра. При поновленні батьківських прав, перш за все, суд дотримується принципу охорони інтересів дитини, оскільки позбавлення батьківських прав проводилося в інтересах дитини, які заслуговують на увагу. Сам факт звернення [PERSON] до суду з позовом суд розцінює, як критичне ставлення позивача до своєї поведінки в минулому стосовно дитини, отже, наявна зміна обставин та ставлення до сина, досягнення порозуміння з ним. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. В ході судового розгляду встановлено, що позивач [PERSON] змінив своє ставлення до батьківських обов`язків по вихованню та утриманню сина та бажає належно їх виконувати, бажає проживати із сином разом, тому йому слід поновити батьківські права відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені ним і документально підтверджені судові витрати. Із квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №0183210011 вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073 гривні 60 копійок. (а.с.1) З врахуванням того, що позивач просить судовий збір не стягувати з відповідача, суд залишає судовий збір за позивачем.

Outcome: approved