Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

У травні 2024 року до суду надійшла указана позовна заява, в якій позивач просить визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з ним як батьком та припинити стягнення аліментів з нього на користь відповідача на утримання дитини [PERSON] . Вимоги позову мотивовані тим, що сторони перебували в шлюбі, який рішенням Корольовського районного суду від 15.10.2020 розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Під час вирішення спору про розірвання шлюбу питання про визначення місця проживання дитини не ставилося. У вересні 2021 року відповідач добровільно віддала йому дитину та переїхала проживати в інший населений пункт - смт Романів Житомирської області. Після цього між ним та відповідачем постійно виникають конфлікти з приводу місця проживання дитини. Як зазначено в позові, починаючи з вересня 2021 року, дитина проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . З 2020 року і по сьогодні дитина відвідує ліцей № 24 м. Житомира. Заводить дитину в школу та забирає після навчання тільки позивач, відвідує батьківські збори. Відповідач жодної участі у вихованні дитини не приймає. Дитина повністю адаптована до проживання в місті Житомирі, до школи, має друзів і в навчальному закладі, і за місцем проживання. Відповідач разом з позивачем не проживає, вона створила нову сім`ю та проживає окремо. Судовим наказом Корольовського районного суду міста Житомира від 03.06.2021 з позивача на користь відповідача щомісячно стягуються аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] . В той же час, починаючи з вересня 2021 року, дитина проживає разом з позивачем та повністю перебуває на його утриманні. Тому, враховуючи, що дитина проживає з ним, це є обставиною, яка припиняє його обов`язок сплачувати аліменти на користь відповідача. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином, направили до суду письмові заяви з проханням проводити розгляд справи за їхньої відсутності. У поданій до суду заяві позивач вказав про підтримання позовних вимог, а відповідач в заяві зазначила, що позов підтримує. Представник третьої особи в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що підтримує висновок органу опіки та піклування. \~ \~ \~ \~Частиною ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за їхньої відсутності на підставі наявних у справі матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що між сторонами було зареєстровано шлюб 07.08.2010, який рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 15.10.2020 в справі № 296/5254/20 розірвано, що підтверджується копією судового рішення. Згідно копії свідоцтва про народження від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] згідно копії витягу з реєстру територіальної громади від 24.04.2024. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Стаття 161 СК України\~передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН\~\~20 листопада 1959 року,\~\~дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 14.12.2016 в справі № 6-2445цс16, який відповідно до ст. 360-7\~ЦПК України\~є обов`язковим для всіх судів. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~У висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо визначення місця проживання [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 02.10.2024 № 1590, вказано про доцільність визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] . Як зазначено у висновку, після розірвання шлюбу до вересня 2021 року [PERSON] проживав з матір`ю. У вересні 2021 року [PERSON] переїхала на постійне проживання до смт Романів Житомирського району Житомирської області, а [PERSON] залишився проживати з батьком, оскільки відмовився переїхати до іншого міста, залишити навчальний заклад та друзів. Між батьками [PERSON] періодично відбувалися суперечки щодо місця проживання сина, який категорично відмовлявся переїжджати до мами, але охоче відвідував її у вихідні дні та під час канікул. [PERSON] з чоловіком [PERSON] та малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] проживають за адресою: [ADDRESS] . У помешканні за цією адресою відповідно до акта обстеження умов проживання від 27 вересня 2024 року, наданого службою у справах дітей Романівської селищної ради, створено належні умови для виховання та розвитку дитини. [PERSON] у своїй заяві на адресу служби управління у справах дітей Житомирської міської ради від 20 вересня 2024 року повідомила, що на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років. Тому у [PERSON] об`єктивно більше часу та можливостей займатися вихованням та розвитком сина. При цьому [PERSON] має змогу безперешкодно спілкуватися з сином, періодично забирати його до себе під час вихідних днів та канікул. [PERSON] має офіційний дохід, у змозі забезпечувати потреби сина в повному обсязі. Питання визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради 24 вересня 2024 року, заслухано батька та дитину, вивчено наявні матеріа справи. При спілкуванні з [PERSON] з`ясовано, що він любить та поважає обох батьків, але бажає проживати з батьком. У матеріалах справи відсутні докази неналежного виконання [PERSON] батьківських обов`язків чи аморальної поведінки, відомості щодо вад здоров`я, які унеможливлюють виховання та утримання дитини. Враховуючи вказані вище факти, виходячи з інтересів дитини, виконавчий комітет міської ради, як орган опіки та піклування, вважає доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] . Суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування, так як наявні в матеріалах справи письмові докази не спростовують викладені в ньому обставини. Враховуючи наведене, суд вважає, що на даний час проживання малолітього [PERSON] з батьком відповідає інтересам дитини та позитивно сприятиме його розвитку. Судовим наказом Корольовського районного суду міста Житомира від 03.06.2021 в справі № 296/4819/21 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дитину - [PERSON] , [INFO] , у розмірі - однієї чверті з всіх видів заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 травня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Статтею 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З аналізу вказаної норми закону можна зробити висновок про те, що припинення стягнення аліментів є можливим у разі, коли діти проживають з платником аліментів, а одержувач аліментів не утримує дітей. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів матері дитини. При цьому обов`язок батька платника аліментів утримувати дитину припиняється. Оскільки з вересня 2021 року малолітній [PERSON] проживає разом з батьком та суд дійов до висновку про визначення місця проживання дитини разом із батьком, тому необхідно припинити стягнення з позивача аліментів на користь відповідача. За наведених обставин та, враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, у зв`язку з чим приймається судом, і за даних обставин суд дійшов до висновку про задоволення позову. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved