Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.10.2021 постановою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жданович Вікторії Михайлівни стосовно позивача відкрито виконавче провадження № 67098573. Підставою для відкриття приватним виконавцем вищевказаного виконавчого провадження слугував виконавчий напис № 4043 від 26.01.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» грошових коштів у розмірі 10738 гривень 84 копійки. Після відкриття виконавчого провадження, приватним виконавцем була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату [PERSON] . В подальшому, 19.12.2022 року приватний виконавець Жданович В.М. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 67098573 по стягненню з [PERSON] на користь Відповідача коштів. 26 вересня 2022 року рішенням Ірпінського міського суду Київської області виконавчий напис приватного нотаріуса Київського нотаріального Остапенко Є.М., зареєстрованого за № 4043 було визнано таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до довідки № 1832 від 19.05.2022 року з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» було стягнуто кошти в розмірі 10 738, 84 грн. На підставі викладеного, просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на користь [PERSON] 10 738, 84 грн. безпідставно набутих коштів за виконавчим написом № 4043 від від 26.01.2021 року та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 25 грудня 2023 року відкрито провадженя у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 15.02.2024 року до суду від представника відповідача [PERSON] надходила заява про визнання позову, згідно якої позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню визнають, просять стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду, інші 50 відсотків судового збору на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України повернути позивачу з державного бюджету. Також до суду від представника відповідача надходила заява про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, у якій просили суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу з 5 000 грн. до 2 850 грн. В обґрунтування клопотання зазначили, що позов є незначної складності, розмір гонорару є неспівмірним та не пропорційним з об`ємом виконаної роботи та наданої послуги, відповідач вважає, що розмір витрат на правничу допомогу має бути зменшений. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті 178, статтею 181 ЦПК України. Оскільки розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, сторони у судове засідання по справі не викликались. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08.10.2021 постановою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жданович Вікторії Михайлівни відкрито виконавче провадження № 67098573 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» грошових коштів у розмірі 10738 гривень 84 копійки. Підставою для відкриття приватним виконавцем вищевказаного виконавчого провадження слугував виконавчий напис № 4043 від 26.01.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» грошових коштів у розмірі 10738 гривень 84 копійки. Приватним виконавцем була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату [PERSON] . Відповідно до постанови приватного виконавця Жданович В.М. про закінчення виконавчого провадження № 67098573 від 19.12.2022 року, стягнення по виконавчому напису № 4043 від 26.01.2021 року закінчено. 26 вересня 2022 року рішенням Ірпінського міського суду Київської області виконавчий напис приватного нотаріуса Київського нотаріального Остапенко Є.М., зареєстрованого за № 4043 було визнано таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до довідки № 1832 від 19.05.2022 року з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» було стягнуто кошти в розмірі 10 738, 84 грн. Вказане рішення набрало законної сили 27.10.2022 року. З відповіді приватного виконавця Жданович В.М. № 1832 від 19.05.2022 року на адвокатський запит адвоката Шокурова Ю.Л. вбачається, що в процесі примусового виконання виконавчого провадження № 67098573 з боржника на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» було стягнуто грошові кошти у сумі 10738 гривень 84 копійки. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 Цивільного процесуального кодексу України). Між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу стягнення приватним виконавцем за виконавчим написом нотаріуса грошових коштів, які були утримані приватним виконавцем з доходів позивача на підставі виконавчого напису нотаріуса, визнаного судовому порядку таким, що не підлягає виконанню. Встановлені судом обставини, наведені вище не потребують доказування в силу приписів частини четвертої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України(далі - ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Зі змісту статті 1212 ЦК Україниможна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом нормглави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставістатті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно достатті 1212 ЦК Україниу такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Отже, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів, що стягнені з [PERSON] на підставі виконавчого напису нотаріуса, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, тому отримані відповідачем кошти в сумі 10738 гривень 84 копійки, підлягають поверненню позивачу відповідно достатті 1212 ЦК України. Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18. За таких обставин, вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно матеріалів справи, між позивачем та адвокатом Шокуровим Ю.Л. було укладено Договір про надання правничої допомоги від 07.12.2023 р. Відповідно до Додатку №1 до Договору від 07.12.2023 року, вартість гонорару адвоката за надання правничої допомоги становить 5 000,00 грн. Згідно квитанції про оплату № 243750954 від 07.12.2023 року [PERSON] сплачено адвокату Шокурову Ю.Л. грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн. За таких обставин, суд вважає, стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. підлягають задоволенню. Втім, з огляду на ст.ст. 141, 142 ЦПК України, суд не вбачає підстав стягувати з відповідача 50 відсотків судового збору, сплаченого за позовну вимогу про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки предметом даної справи є стягнення безпідставно набутих грошових коштів, а відповідачем не було направлено такої заяви про визнання позовної вимоги щодо стягнення безпідставно набутих грошових коштів, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача у розмірі 1073,60 грн. На підставі ст.ст.\~4,12,81, 133, 137, 141, 263-268 ЦПК України, ст. 1212 ЦК України\~суд, -

Outcome: approved