Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до Солобковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, в якому просять визнати за ними: за [PERSON] право власності за кожним на 1/2 частки спільної сумісної власності у житловому будинку із господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилаються на те, що вони одружилися [INFO] . Приблизно у 1980 році вони придбали у власність будинок [ADDRESS] . Договір купівлі-продажі до тепер не зберігся. На даний вони не можуть посвідчити своє право власності на будинок в Державному реєстрі речових прав, оскільки, відсутні документи, що посвідчують право власності на земельну ділянку, призначену для його обслуговування. Земельну ділянку для обслуговування цього будинку не можуть сформувати, оскільки розробнику документації із землеустрою необхідно надати інформацію із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про те, що вони є власники свого будинку, а такого документу вони не можуть надати, оскільки не має документів на земельну ділянку, призначену для обслуговування будинку. Тому звернулися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав, зазначених у ньому. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити без її участі, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі (а.с.20). Представник відповідача Солобковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області подав до суду заяву, в якій не заперечує проти позову, просить розглядати справу без участі представника сільської ради. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] , вивчивши матеріали справи в межах наданих доказів, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. \~ \~ \~ \~ На підтвердження позовних вимог позивачі надали суду копії таких документів: свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.09.1978; технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлі та спорудами за адресою [ADDRESS] ;\~погосподарської книги\~№6;\~довідки КП\~«Ярмолинецьке БТІ»\~№ 292\~від 20.03.2024;\~рішення про\~відмову в\~проведенні реєстраційних\~дій;\~Інформації з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно;\~довідки про\~оціночну вартість\~об`єкта нерухомого\~майна;\~виписки з\~погосподарської книги\~№6\~Солобковецької сільської ради за 2021-2025 роки (а.с.11-19). Відповідно до вимог ч.ч.2,4,5,6 ст.95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Вищезазначені копії\~документів,\~які подані\~позивачами на\~підтвердження позову,\~не засвідчені\~відповідно до\~вимогст.95 ЦПК України, отже не відповідають вимогам щодо письмових доказів. Крім того, копія погосподарської книги №6 (а.с.14-15) є неналежної якості, а саме, неможливо встановити за які вона роки 1980-1982 або ж 1990-1992 чи за інші роки. Зі змісту даної копії також незрозуміло, домоволодіння за якою адресою воно стосується. При цьому, суд бере до уваги пояснення позивача в судовому засіданні про те, що він не пам`ятає адреси будинку щодо якого подано позов, однак, це будинок, в якому він давно (більше 30-ти років) не проживає. На даний час будинок валиться, у ньому проживати неможливо. Ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 21.06.2024 позивачам запропоновано в строк до 29.07.2024 подати оригінали письмових доказів, копії яких приєднані до позовної заяви. Вимоги ухвали позивачами не виконано. Слід зазначити, що позивачу під час розгляду справи по суті роз`яснювалося право на правову допомогу. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, він нею користувався, а саме, підготовлено позовну заяву, додано до неї копії документів, сплачено судовий збір, позивачами неодноразово до суду подавалися заяви (а.с.20,30,38-40). Також, 23.08.2024 позивачем [PERSON] особисто до канцелярії суду подано заяву про відвід головуючої судді Шевчик О.М. від розгляду даної справи на 3-х аркушах з пропозицією надіслати її до ВРП, СБУ тощо (а.с.43-45), \~ \~ \~ \~що він підтвердив в судовому засіданні, одночасно вказавши, що повністю довіряє суду і відводів не має. Щодо набуття позивачами права на спірне домоволодіння, то у позовній заяві вони зазначають, що приблизно у 1980 році придбали у власність будинок [ADDRESS] ; тоді як у заяві до суду від 23.09.2024 вказано, що вони набули у власність зазначене домоволодіння 23 вересня 1978 року (а.с.40), в судовому засіданні позивач [PERSON] зазначив, що вони купили хату в 1979 році. Також у позовній заяві вказано, що договір купівлі-продажу домоволодіння дотепер не зберігся та надано копію інформації ПП «Редакція газети «Вперед» №76 від 16 вересня 2024 про те, що оголошення про втрату договору купівлі-продажу будинку за адресою [ADDRESS] , виданого на ім`я [PERSON] , буде опубліковано у газеті «Вперед» №38 за 19 вересня 2024 (а.с.42). При цьому, в судовому засіданні позивач [PERSON] зазначив, що коли вони з жінкою купляли хату, то ніяких документів їм не давали, це лише повинно було записуватися у сільській раді. Чи зберігся цей запис на даний час, йому невідомо. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Згідно з ч.2 ст.112 ЦК УРСР 1963 року розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи досліджені обставини, у судовому засіданні не представилось можливим з`ясувати питання коли та на якій підставі позивачі набули право на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] та чи набули його взагалі, і як наслідок, не вдалося з`ясувати підстави для визнання за кожним із позивачів права власності на 1/2 частки спільної сумісної власності на зазначене домоволодіння. При цьому,\~як вбачається\~з копії\~виписки з\~погосподарської книги\~Солобковецької сільської\~ради №6\~за 2021-2025\~роки,\~яка також\~не засвідчена\~відповідно до\~вимогст.95 ЦПК України (а.с.19), власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ч.ч.1,2\~ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України,\~законів України,\~міжнародних договорів,\~згода на\~обов`язковість яких\~надана Верховною Радою України. Згідно з ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.\~ Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Хоча представник відповідача Солобковецької сільської ради у своїй заяві до суду не заперечив щодо задоволення позову, однак, враховуючи пояснення позивача в судовому засіданні та додані до позову копії документів, суд має обґрунтовані сумніви щодо достовірності відповідних обставин, а тому вважає, що вони підлягають доказуванню. Оскільки позивачами не доведено належними та допустимими доказами обставин, зазначених у позові, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. У зв`язку з відмовою в позові, судові витрати покладаються на позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed