Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК» (далі за текстом - АТ «СЕНС БАНК») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 07 жовтня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступниками якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АЛЬФА-БАНК» (далі за текстом - АТ «АЛЬФА-БАНК»), а також правонаступником якого є АТ «СЕНС БАНК», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2008/28-13/61, згідно з умовами якого Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» надав, а відповідач отримав кредитні кошти у сумі 47000 доларів США. У зв`язку із невиконанням обов`язку відповідача по сплаті вказаних кредитних коштів рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 03 жовтня 2016 року було стягнуто з відповідача на користь позивача 22796,01 доларів США заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати. Посилаючись на норми частини 2 статті 625 ЦК України, позивач вважає, що має права на отримання належних йому процентів за неправомірне користування кредитом у зв`язку з простроченням виконання позичальником грошового зобов`язання, тому позивачем нараховані 3% річних, що станом на 17 листопада 2021 року становить 2051,64 доларів США, які позивач просив суд стягнути з відповідача, оскільки останній ухилився від добровільного погашення заборгованості по вищевказаному договору, що є порушенням прав позивача. Представниця позивача, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, але до суду від неї надійшло клопотання, в якому просила суд про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, у разі неявки відповідача у судове засідання не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач про дату, час і місце судового засідання неодноразово повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не з`явився. Так, судом, відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України, надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованого у встановленому законом порядку, однак, згідно з поштовими конвертами з судовими повістками, що повернулися до суду з довідкою відділення «Укрпошти» «адресат відсутній за вказаною адресою», що свідчить про неможливість вручення відповідачу судової повістки, та відповідно до частини 8 статті 128 ЦПК України, в такому випадку вважається, що судові виклики вручені відповідачу належним чином. Крім того, відповідач про судове засідання, призначене на 08 год. 35 хв. 23 жовтня 2024 року, повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення йому судової повістки. Клопотання про розгляд справи за його відсутності, відзив на позов до суду не подав, про неможливість прибути у судове засідання суд не повідомив. Суд, також, враховує, що складовим елементом права на справедливе судочинство є судовий розгляд справи упродовж розумного строку (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) від 04 листопада 1950 року та рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Світлана Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, пункт 86; «Странніков проти України» від 03 травня 2005 року, пункт 40; «Лещенко і Толюпа проти України» та «Смирнова проти України» від 08 листопада 2005 року, пункт 54, «Антоненков та інші проти України» від 22 листопада 2005 року, пункт 41). Суд зазначає, що відповідно до вимог частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Також, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Отже відповідач зобов`язаний добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З матеріалів справи не вбачається, що відповідач подавав до суду докази неможливості прибути в судове засідання. Суд враховує строки розгляду справи, передбачені законом, дві неявки відповідача в судове засідання без поважних причин, а також не встановлення наявності поважних причин для його неявки. Також, судом було вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений ЦПК України. Виходячи з вищезазначеної практики ЄСПЛ, враховуючи зазначені обставини неявки відповідача до суду, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача, який з 12 липня 2022 року, тобто з моменту прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, до ухвалення даного рішення жодного разу в судове засідання не з`явився, станом розгляду справи не цікавився, тим самим своїм процесуальним обов`язком з`явитись в судове засідання за викликом знехтував. Враховуючи вказані факти, згоду представниці позивача, що викладена у її клопотанні, на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе, відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву позивача обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, пов`язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов`язків з повернення кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 07 жовтня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступниками якого є АТ «АЛЬФА-БАНК» (а. с. 17-18, 20-24, 25-30), АТ «СЕНС БАНК» (а. с. 58-59, 60-65, 67-99) та [PERSON] (а. с. 12, 13) був укладений кредитний договір № 2008/28-13/61, за яким кредитор надав позичальнику грошові кошти в сумі 47000,00 доларів США зі сплатою 15% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту до 06 жовтня 2015 року включно (а. с. 6-10, 11, 14). Рішенням Арцизького\~районного суду\~Одеської області\~від 03\~жовтня 2016\~року стягнуто\~з [PERSON] ,\~відповідача у\~справі,\~на користь\~Публічного акціонерного\~товариства «Укрсоцбанк»\~заборгованість за\~договором кредиту\~№ 2008/28-13/61\~від 07\~жовтня 2008\~року в\~розмірі 22796\~(двадцять\~дві тисячі\~сімсот дев`яносто\~шість)\~доларів США\~01\~цент,\~що станом\~на 18\~лютого 2016\~року еквівалентно\~609193\~(шестиста\~дев`яти тисячам\~ста дев`яносто\~трьом)\~гривням 73\~копійкам,\~шляхом звернення\~стягнення на\~предмет іпотеки,\~а саме:\~квартиру [ADDRESS] ,\~шляхом продажу\~на прилюдних\~торгах у\~межах процедури\~виконавчого провадження,\~ціну на\~предмет іпотеки\~встановити на\~підставі оцінки,\~проведеної в\~межах процедури\~виконавчого провадження.\~Відстрочено виконання\~рішення в\~частині звернення\~стягнення на\~квартиру до\~закінчення дії\~мораторію,\~встановленого Законом\~України «Про\~мораторій на\~стягнення майна\~громадян України,\~наданого як\~забезпечення кредитів\~в іноземній\~валюті» від\~03\~червня 2014\~року №\~1304-VII.\~Стягнуто з\~ [PERSON] ,\~відповідача у\~справі,\~на користь\~Публічного акціонерного\~товариства «Укрсоцбанк»\~суму судового\~збору у\~розмірі 3654,00\~грн.\~(а.\~с.\~16,\~138-140). Вказане рішення суду набрало законної сили, доказів виконання вказаного рішення суду [PERSON] , відповідачем у справі, суду не надано. У зв`язку з неповерненням [PERSON] , відповідачем у справі, кредитної заборгованості за вказаним кредитним договором позивачем за період з 17 листопада 2018 року по 17 листопада 2021 року на підставі частини 2 статті 625 ЦК України нараховані 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 2051,64 доларів США, що підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості (а. с. 15). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд враховує, що предметом позову у наявній справі є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3 % річних за прострочення відповідачем виконання зобов`язання. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із частиною 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Як визначено статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. З правового аналізу положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України встановлено, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України. До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки згідно статті 257 ЦК України. Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України за увесь час прострочення, таке прострочення є триваючим правопорушенням і право на позов про стягнення 3% річних та інфляційних втрат виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, як наслідок, право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передують подачі такого позову. Зазначене підтверджується висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12; від 4 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц; від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц; від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18. Судом встановлено, що з ухваленням Арцизьким районним судом Одеської області від 03 жовтня 2016 року про стягнення заборгованості зобов`язання [PERSON] , відповідача у справі, не припинилось (за положеннями статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином); невиконання [PERSON] , відповідачем у справі, грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, яке має наслідком відповідальність, передбачену статтею 625 ЦК України у вигляді трьох процентів річних від простроченої суми 22796,01 доларів США. Згідно з наданим позивачем розрахунком 3% річних від 22796,01 доларів США, як суми прострочення грошового зобов`язання за період з 17 листопада 2018 року по 17 листопада 2021 року становлять 2051,64 доларів США. Доказів, в розумінні статей 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності складеного позивачем розрахунку 3% річних відповідачем до суду не надано, відтак, розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову АТ «СЕНС БАНК» про стягнення з [PERSON] 3% річних в сумі 2051,64 доларів США, оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка доводять, що позов обґрунтований, а викладені позивачем в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та вони не спростовані відповідачем. Згідно зі статтею 141 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідним платіжним дорученням (а. с. 1). На підставі\~статей 11,\~257,\~509,\~526, 599, 611, 625 ЦК України,

Outcome: approved