Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Дашівської селищної ради Гайсинського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивували тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка постійно проживала в смт. Дашів, Гайсинського району, Вінницької області. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з 37/100 житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] , що належав покійній на праві власності. Спадщину за законом після її смерті на підставі п.1ч.1ст.549 ЦК УРСР прийняв її син [PERSON] , як такий, що фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, оскільки продовжував проживати в будинку матері після її смерті. За життя [PERSON] свідоцтво про право на спадкове майно не оформив. [INFO] [PERSON] помер, який до смерті постійно проживав в [ADDRESS] ( свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане Дашівською селищною радою Іллінецького району Вінницької області 22 травня 1998 року). Спадщину за законом після його смерті на підставі п. 1 .ч. 1. ст. 549 ЦК УРСР прийняли позивачі - дружина та діти спадкодавця, як такі, що фактично вступили в управління або володіння спадковим майном ( продовжувала проживати у будинку). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно - 37/100 житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] , що належала йому в якості спадкового майна після смерті матері [PERSON] . Але оформити право власності на частину житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами в нотаріальному порядку позивачі не мають змоги через відсутність належної якості правовстановлюючих документів про право власності на житловий будинок із господарськими будівлями, що належав [PERSON] як спадщина після смерті [PERSON] . Зокрема, в свідоцтві про право особистої власності па домоволодіння помилково зазначено, що воно видане [PERSON] , тоді як ім`я останньої було не [PERSON] , а [PERSON] . Виправлення даної помилки в даний час неможливе через ліквідацію Дашівської селищної Ради депутатів трудящих. При цьому, нотаріусом їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та видана відповідна постанова. Тому, оскільки через відсутність належних правовстановлюючих документів на спадкове майно спадкодавця [PERSON] та неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок це майно може бути в порядку ст. 335 ЦК України визнане безхазяйним та передане селищній раді, тому звертаюсь до суду із позовом до Дашівської селищної ради Гайсинського району Вінницької області про визнання за позивачами права власності на нерухоме майно, що є спадковим після смерті [PERSON] за законом. У судовому засіданні позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник - адвокат Карнаух А.П. позовні вимоги підтримали. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, при цьому до суду надала заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача Дашівської селищної ради Вінницької області подав заяву, в якій зазначено, що позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує та просить проводити розгляд справи у відсутність представника ради. Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Так, судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка проживала в смт. Дашів, Гайсинського району, Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 12). Таким чином, на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] питання прийняття спадщини регулювалось нормами ЦК УРСР. Відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 23.01.1965, виданого виконкомом Дашівської селищної Ради депутатів трудящих Іллінецького району Вінницької області, після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з 37/100 житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] , що належав покійній на праві власності (а.с. 13). Згідно Свідоцтва про усиновлення №6 від 17.08.1960 та витягом з домової книги [PERSON] був єдиним спадкоємцем після смерті матері [PERSON] та згідно ст. 549 ЦК УРСР таким, що прийняв спадщину. Так, відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Однак, за життя [PERSON] не оформив свої права на спадкове майно, а саме не отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті матері [PERSON] , оскільки згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Дашівською селищною радою Іллінецького району Вінницької області 22 травня 1998 року, [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно - 37/100 житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] , що належала йому в якості спадкового майна після смерті матері [PERSON] . Після смерті [PERSON] право на його спадкове майно на підставі ст. 549 ЦК УРСР набули його спадкоємці за законом - позивачі [PERSON] .. [PERSON] та [PERSON] , як такі, що фактично вступили в управління або володіння спадковим майном. Однак, з 1998 по 2024 років позивачі не вчиняли жодних дій щодо належного оформлення своїх спадкових прав в нотаріальному порядку та відповідно отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . У ході розгляду справи судом установлено, що відповідно до відповіді приватного нотаріуса Кобилянської О.А. на запит суду, зазначено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. При цьому, до позовної заяви позивачами додано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 114 від 01 травня 2024 року згідно якої приватним нотаріусом Кобилянською О.А. зазначено, що [PERSON] вимагає видати їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, що належав [PERSON] . Вказана обставина входить в суперечність з фактом надання позивачем до суду копії Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 23.01.1965, виданого виконкомом Дашівської селищної Ради депутатів трудящих Іллінецького району Вінницької області, після смерті [PERSON] . Так, відповідно до п.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна: про прийняття спадщини; про відмову від прийняття спадщини; про видачу свідоцтва про право на спадщину; спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі); про видачу свідоцтва виконавцю заповіту; виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень; другого з подружжя (колишнього з подружжя) про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (колишнього подружжя) у разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя); про вжиття заходів до охорони спадкового майна; претензії кредиторів. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту, крім випадків, передбачених підпунктом 2.5 цього пункту. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що ціль позивачів при звернені до нотаріуса була лише отримати постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій, а не подання належної заяви про прийняття спадщини, відкриття спадкової справи та відповідно у подальшому отримання свідоцтва про право на спадщину. Так відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Таким чином, оцінюючи в сукупності всі досліджені у справі докази, суд вважає, що вимоги позивачів щодо визнання за ними права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] є безпідставними, оскільки останніми не дотримано порядок оформлення свої спадкових прав в нотаріальному порядку, а тому відповідно і відсутні підстави для звернення до суду щодо визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Тому в задоволені позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed