Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що відповідач уклав із трьома товариствами кредитні договори за якими отримав грошові кошти. Зокрема, 29.08.2019 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 1764134250. Воднораз, до цього, 07.10.2016 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» і АТ «Таскомбанк» було укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 за яким право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено на користь АТ «Таскомбанк». Потім, 02.12.2022 року між АТ «Таскомбанк» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № НІ/11/7-Ф за яким право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Також, 21.12.2020 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» і [PERSON] було укладено договір позики № 3978547. Потім, 14.06.2021 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/06/21 за яким право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Також, 15.02.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 597997782. Воднораз, до цього, 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01 за яким право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «Таліон плюс». При цьому, 31.12.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон плюс» було укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 за яким сторони внесли зміни до основного договору стосовно переходу права вимоги первісного кредитора за кредитним договором відповідача на користь ТОВ «Таліон плюс». Потім, 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон плюс» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 20102022 за яким право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». У підсумку, позивач вказує, що за відповідними договорами факторингу він набув право вимоги за усіма трьома кредитними договорами, а тому, оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання по погашенню кредитів та сплаті відсотків за наведеними кредитними договорами не виконує, у нього виникла заборгованість за кредитами, що порушує права позивача, у зв`язку із чим позивач просить стягнути із відповідача на свою користь заборгованість в загальному розмірі 38\~465 гривень 24 копійки (а.с. 1 6). Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який отримав судове повідомлення про розгляд справи та копію ухвали про відкриття провадження разом із позовною заявою з додатками, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 77, 80, 82). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 29.08.2019 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» і [PERSON] укладено кредитний договір № 1764134250, за умовами якого товариство надало відповідачу кредит в сумі 10 000 гривень 00 копійок на строк 30 днів із процентною ставкою 74,68 % річних (а.с. 9 11, 12, 14). Також, 21.12.2020 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» і [PERSON] укладено договір позики № 3978547, за умовами якого товариство надало відповідачу кредит в сумі 1 500 гривень 00 копійок на строк 27 днів із процентною ставкою 2,70 % в день (а.с. 48). Також, 15.02.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] укладено кредитний договір № 597997782, за умовами якого товариство надало відповідачу кредит в сумі 4 000 гривень 00 копійок на строк 29 днів із процентною ставкою 620,50 % річних (а.с. 32, 33 35). Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується відповідним платіжним дорученням від 15.02.2021 року (а.с. 36). Потім, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклало відповідні договори факторингу із усіма кредиторами відповідача за наведеними кредитними договорами, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги за кредитними зобов`язаннями відповідача по усіх трьох укладених договорах. Зокрема, за договором факторингу: - № НІ/11/7-Ф від 02.12.2022 року укладеним між АТ «Таскомбанк» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором відповідача № 1764134250 від 29.08.2019 року (а.с. 23 25, 26, 27); - при цьому, суд враховує, що 07.10.2016 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» і АТ «Таскомбанк» було укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 за яким право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено на користь АТ «Таскомбанк» (а.с. 21 22); - № 20102022 від 20.10.2022 року укладеним між ТОВ «Таліон плюс» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором відповідача № 597997782 від 15.02.2021 року (а.с. 40 41, 42); - при цьому, суд враховує, що 31.12.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон плюс» було укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 за яким сторони внесли зміни до основного договору стосовно переходу права вимоги первісного кредитора за вказаним кредитним договором відповідача на користь ТОВ «Таліон плюс» (а.с. 37 39); - № 14/06/21 від 14.06.2021 року укладеним між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» разом із додатковими угодами №№ 2 і 3 до нього, до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором відповідача № 3978547 від 21.12.2020 року (а.с. 49 50, 51, 52, 53, 54). Під час розгляду справи встановлено, що відповідач не виконує свої зобов`язання перед позивачем за усіма двома кредитними договорами по яких позивач набув право вимоги від кредиторів. Із наданих позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунків заборгованості вбачається, що відповідач має заборгованість: - за договором № 1764134250 від 29.08.2019 року станом на 31.03.2024 року на загальну суму 19\~312 гривень 79 копійок, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 10 596 гривень 58 копійок, заборгованість за відсотками 1 гривня 25 копійок і заборгованість по комісії 8\~714 гривень 96 копійок (а.с. 20); - за договором № 3978547 від 21.12.2020 року станом на 31.03.2024 року на загальну суму 4 992 гривні 45 копійок, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 1 500 гривень 00 копійок і заборгованість за відсотками 3\~492 гривні 45 копійок (а.с. 55); - за договором № 597997782 від 15.02.2021 року станом на 31.03.2024 року на загальну суму 14\~160 гривень 00 копійок, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 4\~000 гривень 00 копійок і заборгованість за відсотками 10\~160 гривень 00 копійок (а.с. 43). Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення\~ параграфа 1\~ глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ статті 625\~ цього Кодексу; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України). Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Натомість, суд вважає безпідставними і необґрунтованими вимоги позивача про стягнення із відповідача комісії в сумі 8\~714 гривень 96 копійок за договором № 1764134250 від 29.08.2019 року, оскільки за правовими висновками викладеними у постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року по справі №\~496/3134/19: умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, оскільки відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплатити процентів у строки передбачені наведеним кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості яку встановлено судом без урахування комісії в сумі 8\~714 гривень 96 копійок за договором № 1764134250 від 29.08.2019 року. Отже, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за усіма вказаними кредитними договорами яку визначив суду складає 29\~750 гривень 28 копійок. За таких обставин, позов є частково обґрунтованим та підлягає задоволенню в обсязі суми заборгованості визначеному судом. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). За подачу даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3 028 гривень 00 копійок, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією № 66895 від 12 квітня 2024 року (а.с. 7). Тобто, на підставі статей 133, 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, суд враховує обставину часткового задоволення позовних вимог в обсязі 77,34 % та вважає, що судові витрати позивача у вигляді сплати судового збору за вимогами майнового характеру слід визначити відповідно до відсотку задоволеної суми позову у розмірі 77,34 %, що становить 2 341 гривня 85 копійок. Як наслідок, на підставі пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, судові витрати слід покласти на: -позивача у розмірі 22,66 %, що становить 686 гривень 15 копійок; -відповідача у розмірі 77,34 %, що становить 2 341 гривня 85 копійок. У зв`язку\~із цим,\~слід стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача у\~відшкодування судових\~витрат грошові кошти в сумі 2\~341 гривня 85 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial