Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

16.07.2024 позивач - ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 06.04.2023 між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №02224-04/2023, відповідно до умов якого [PERSON] отримано кредит, який останній не повернув. 21.06.2023 мід ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «Інфеструм груп» укладено договрі факторингу №21062023, у відповідно до якого ТОВ «Аванс кредит» передає ТОВ «Інвеструм груп» за плату належні ому права вимоги. 27.12.2023 між ТОВ «Інвеструм груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27122023-1, у відповідно до якого ТОВ «Інвестурм груп» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 11663.50 грн, з яких 5000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 6663, 50 грн - відсотки. З моменту отримання права вимоги позивачем не нараховувались штрафні санкції. Окрім того, 07.05.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено кредитний договір №06301-05/2023, відповідно до умов якого [PERSON] отримано кредит, який останній не повернув. 03.07.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар файнес груп». 27.12.2023 ТОВ «Стар файнес груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27122023-2, у відповідності до умов якого ТОВ «Стар файненс груп» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК ЕАПБ» приймає належні ТОВ «Стар файненс груп» права вимоги до боржників, казаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №27122023-2 від 27.12.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 4675 грн, з яких 1000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3675 грн - відсотки. З моменту отримання права вимоги відповідача, а саме з 27.12.2023 позивачем не здійснювалось нарахування штрафних санкцій. 24.05.2023 Між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено кредитний договір №37495-05/2023. Відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит та не повернув його. 03.07.2023 на підставі договору факторингу №3072023 укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар файненс груп» фактор стає новим кредитором в зобов`язаннях. 27.12.2023 між ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27122023-2, у відповідності до умов якого ТОВ «Стар файненс груп» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача у сумі 4250 грн, з яких 1000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 3250 грн - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій. У зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов, стягнути з відповідача заборгованість за договорами та судові витрати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2024 вказану справу передано в провадження судді Семіряд І.В. На виконання вимог ч. 6,8 ст. 187 ЦПК України судом, 26.07.2024, направлено запит до Єдиного демографічного реєстру. З відповіді №708496 від 26.07.2024 вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . 26.07.2024 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. 17.09.2024 від представника [PERSON] - адвоката Ходіної Н.В. надійшов відзив на позову заяву, в обгрунтування якого вказано, що до матеріалів справи не надано жодного доказу, який би підтверджував зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача. Відсутні підписи первісних кредиторів у реєстрі боржників. Відсутні розрахунки заборгованості\\виписки за кредитними договорами, які були надані первісним кредиторам. Надані позивачем розрахунки заборгованості не є належним доказами виникнення заборгованості за кредитними договорами. Позивачем не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис або ідентифікатор належить саме відповідачу. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання ним логіну та паролю в даній системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору. Незважаючи на недоведеність позовних вимог сторона відповідача вважає, що проведений розрахунок заборгованості не відповідає нормам закону та договору позики. Так за умовами кредитного договору №02224-04/2023 від 06.04.2023, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 1,99 % а добу. Тип процентної ставки фіксована, кредит надається строком на 25 днів, отже проценти за користування кредитом можуть бути нараховані протягом 25 днів та становлять 2487,50 грн. розмір кредиту за договором №02224-04/2023 отримано у розмірі 5000 грн, що не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати. Нарахування відсотків у розмірі 6663,00 грн при розмірі тіла кредиту 5000 грн не відповідає нормам ч. 3 ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування». Окрім того, за кредитним договором №06301-05/2023 від 07.05.2023 та за кредитним договором №37495-05/2023 від 07.5.2023 розмір відсотків не відповідає нормам ч. 3 ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування». У зв`язку з чим представник відповідача просила відмовити у задоволені позову. 23.09.2024 представником позивача подано відповідь на відзив, в обгрунтування якої вказано, що у відповідно до умов з кожного договорів їх підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону, вказаний позивачем при укладенні кредитного договору. Кредити за кредитним договорами було видано на платіжну картку позичальника, всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком- еквайром регулюються ЗУ «Про платіжні послуги» та Постановою НБУ №164 від 29.07.2022 «Про затвердження положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», відповідно до положень якої документи за операціями з використанням платіжних інструментів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. Вказані договори, укладені відповідачем, не були розірвані у судовому порядку, не визнані недійсними. Договори факторингу також не були визнані недійсними, тобто діє презумпція правомірності правочину. Кредитний договір є укладеним не з моменту передачі коштів, а з моменту досягнення сторонами в письмовій формі згод з усіх істотних умов такого договору. Відповідач, як тримач карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування кредитних коштів по вищевказаних договорах. Відсотки нараховувались саме за кожен день користування кредитом, умовами договору не передбачена відповідальність за неналежне виконання зобов`язання позичальником, згідно ст. 625 ЦК України. позивачем надано належні та допустимі докази, які підтверджують факт переходу права грошової вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відносно [PERSON] , а твердження відповідача щодо не доведення позивачем факту переходу права грошової вимоги є необґрунтованим та безпідставним. У зв`язку з чим представник позивача просив задовольнити позов. 07.10.2024 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, позивачем при звернені до суду не було зазначено про неможливість подати вказані документи до суду. Позивач не подав клопотань про долучення доказів та необгрунтував неможливість подання вказаних доказів платіжні доручення містять зазначення номеру картки частково без зазначення банківської установи, платіжне доручення, за яким здійснено переказ для зарахування на платіжну картку само по собі не свідчить про отримання відповідачем кредиту, без інформації від банківської установи про рух коштів по картці відповідача. Матеріали справи не містять доказів від банківської установи про рух коштів по картці. Копія платіжного доручення не є достатнім доказом отримання відповідачем кредитних коштів. Позивачем не доведено наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами. Розрахунки заборгованості не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладання договору на умовах, вказаних позивачем у позовній заяві. Надані позивачем витяги з Реєстру боржників до договорів факторингу не містять підпису сторін фактору та клієнта, які б підтвердили дійсність переходу права вимоги до боржника [PERSON] за договорами. Надані позивачем розрахунки заборгованості не є належним доказами, виникнення заборгованості за кредитним договором та не підтверджують правильність нарахування вказаної заборгованості. Окрім того, у запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача посилається на неправильне нарахування відсотків за кредитними договорами, обгрунтування якого аналогічне обгрунтуванням, викладеним у відзиві. У зв`язку з чим представник відповідача просила не долучати до матеріалів справи докази, які були подані позивачем з порушенням норм ЦПК України, врахувати при розгляді справи відзив, відмовити у задоволені позову. Представник позивача до судового засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлялися своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістили, при цьому стороною відповідача подано відзив на позов та заперечення на відповідь на відзив. Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 06.04.2023 між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №02224-04/2023. За умовами вказаного договору Товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 5000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором (п. 1.1 договору). П. 1.2 договору передбачає, що кредит надається на 25 днів, тобто до 28.04.2023, дата надання кредиту 06.04.2023. Сторонами погоджено, що за користування кредитом клієнт сплачує товариству 726,35% річних від суми кредиту у розрахунку 1,99% на добу (п. 1.3). Відповідно до п. 1.7 договору про надання споживчого кредиту - кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. У розділі договору «Реквізити та підписи сторін» [PERSON] зазначив рахунок позичальника [NUMBER]. Сторони домовились, що всі документи щодо надання кредиту підписуються клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п 1.13 договору). Згідно з п 1.17 договору - для підписання договору на телефонний номер клієнта надходить виклик з номер телефону, в якому останні цифри є одноразовим ідентифікатором, які клієнт вписує у відповідне поле під договором на сайті товариства. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи клієнта. У разі згоди із запропонованими умовами кредитування, клієнт підписує договір за допомогою отриманого одноразового ідентифікатора. У розділі договору «Реквізити та підписи сторін» [PERSON] зазначив номер телефону [NUMBER] . Окрім того, [PERSON] , за допомогою електронного підпису, підписав додаток №1 до договору про надання споживчого кредиту № 0224-04/2023, ким між ним та ТОВ «Аванс кредит» затверджено графік платежів. 29.04.2023 [PERSON] подав до ТОВ «Аванс кредит» заяву про відстрочення виконання зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту, якою [PERSON] надав згоду на підписання додаткової угоди до договору, доля відстрочення виконання зобов`язання ан 10 календарних днів та зобов`язався здійснити повернення кредиту відповідно до умов зміненого графіка у сумі 5000 грн та відсотки 2388 грн. Заявка на відстрочення виконання зобов`язання [PERSON] також підписана електронним підписом. 21.06.2023 між ТОВ «Інвеструм» та ТОВ «Аванс кредит» укладено договір факторингу №21062023, яким ТОВ «Аванс кредит» передав ТОВ «Інвеструм» права вимоги за грошовим зобов`язанням. 27.12.2023 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Інвеструм» укладено договорі факторингу №27122023-1, яким фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату, а клієнт факторові права грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або настане у майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошового зобов`язання та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до акту прийому - передачі реєстру боржників за договором факторингу №27122023-1 від 27.12.2023 ТОВ «Інвеструм груп» передав, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв реєстр боржників кількістю 7631, після чого, з урахуванням пункту 1.2 договору факторингу №27122023-1 від 27.12.2023, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. З витягу реєстру боржників від 27.12.2023 вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги за кредитним договором №0222-04/2023 у загальній сумі заборгованості 11663,50 грн до [PERSON] . Відповідно до наданого розрахунку заборгованості [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №02224-04/2023 від 06.04.2023 у сумі 11663,50 грн, з яких 5000 грн - тіло кредиту, 6663,50 грн - відсотки. Отже, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №№02224-04/2023 від 06.04.2023 до [PERSON] 07.05.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 06301-05/2023. П. 1.1 вказаного договору передбачено, що товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 1000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором. Відповідно до п. 1.2 договору кредит надається строком на 360 днів, дата надання кредиту 07.05.2023, наданий клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування - 30.04.2024. Згідно з п. 1.4.1 договору процента ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту. П. 1.6 сторонами договору погоджено, що кредит надається у безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER]. Перед укладенням цього договору товариство здійснює ідентифікацією та верифікацію клієнта з урахуванням вимог, визначених нормативно- правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу (п. 2.1 договору). Додатком №1 до договору про надання фінансового кредиту №06301-05/2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] погоджено графік платежів. 24.05.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №37495-05/2023. П. 1.1 вказаного договору передбачено, що товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 1000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором. Відповідно до п. 1.2 договору кредит надається строком на 360 днів, дата надання кредиту 24.05.2023, наданий клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування - 17.05.2024. Згідно з п. 1.4.1 договору процента ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту. П. 1.6 сторонами договору погоджено, що кредит надається у безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER]. Перед укладенням цього договору товариство здійснює ідентифікацією та верифікацію клієнта з урахуванням вимог, визначених нормативно- правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу (п. 2.1 договору). Додатком №1 до договору про надання фінансового кредиту №06301-05/2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] погоджено графік платежів. 03.07.2023 ТОВ «Стар фійнес груп» та ТОВ «ФК «Інвеструм» уклали договір факторингу №3072023, яким клієнт передав фактору, а фактор прийняв права грошової вимоги. З акту приймання - передачі письмового та електронного реєстру боржників до договору факторингу №3072023 вбачається, що ТОВ «ФК «Інвеструм» передав ТОВ «Стар файненс» реєстр боржників. 27.12.2023 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Стра файненс груп» укладено договір факторингу №27122023-2 , п. 1.1 якого передбачено, що за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб- боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошового зобов`язання та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. 27.12.2023 між ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» підписано акт прийому - передачі реєстру боржників, яким клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників. З витягу реєстру боржників за договором факторингу №27122023-2 від 27.12.2023 вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до [PERSON] за договором №06301-05/2023 у сумі 4675,00 грн та за договором №37495-05/2023 у сумі 4250,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №06301-05/2023 у [PERSON] існує заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» у сумі 4675 грн, з яких 1000 грн - тіло кредиту та 3675 грн - відсотки. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 37495-05/2023 від 24.05.2023 у [PERSON] існує заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» у сумі 4250 грн, з яких 1000 грн - тіло кредиту, 3250 грн - відсотки. При цьому матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] був повідомлений про зміну кредитора за кредитними договорами №02224-04/2023 від 06.04.2023, №06301-05/2023 від 07.05.2023, №37495-05/2023 від 24.05.2023, проте неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц. ч. 1 ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 2ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При цьому, матеріалами справи підтверджується, що відповідачем [PERSON] порушено графіки погашення заборгованості за договорами №02224-04/2023 від 06.04.2023, №06301-05/2023 від 07.05.2023, №37495-05/2023 від 24.05.2023, кредити вчасно не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За правилами ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію», який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у статті 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - пункт 2 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію». Виходячи з вищенаведених положень чинного законодавства та встановлених обставин справи вбачається, що договір про надання споживчого кредиту №275926 від 07.02.2022 та договір про надання фінансового кредиту №15549-02/2022 від 14.02.2022 підписані відповідачем електронним підписом. Вказане вбачається із зазначення в тексті договорів про підписання сторонами таких договорів електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» кредитні договори вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей12,81 ЦПК Україниє його процесуальним обов`язком. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19; від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 , від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 і від 16 грудня 2020 року у справі 561/77/19. Укладені з [PERSON] вищезазначені договори в судовому порядку розірвані не були, не визнані вони також недійними, тобто в силу статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. З моменту отримання права вимоги до відповідача за договорами №02224-04/2023 від 06.04.2023, №06301-05/2023 від 07.05.2023, №37495-05/2023 від 24.05.2023ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не здійснювало нарахування штрафних санкцій на суму заборгованості відповідача. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» договорами №02224-04/2023 від 06.04.2023, №06301-05/2023 від 07.05.2023, №37495-05/2023 від 24.05.2023. Вирішуючи питання про стягнення відсотків за вказаними договорами, суд приходить до такого. Згідно з нормою статті 562 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 611 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№ 202/4494/16-ц). У відзиві на позов стороною відповідача зазначено, що відсотки нараховані після закінчення строку кредитування, проте такі доводи не відповідають матеріалам справи. Так, умовами договору №02224-04/2023 від 06.04.2023 сторонами погоджено, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту та до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Нарахування та сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом (п. 2.4 договору). Окрім того, п. 4.3 договору передбачає, що у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений у п. 1.2 договору та\\або в додатках до цього договору, проценти передбачені у п. 2.3 цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але у будь-якому випадку не більше 180 днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору. П. 3.3 договору № 06301-05/2023 від 07.05.2023 та аналогічним за змістом п. 3.3 договору №37495-05/2023 від 24.05.2023 передбачено, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня протягом строку кредиту з першого дня надання кредиту клієнту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Окрім того, п. 7.1. вказаних договорів перебачено, що договір діє до повного виконання клієнтом зобов`язання за ним. Посилання відповідача у відзиві на позов на правові позиції Верховного Суду, відповідно до яких проценти не нараховуються поза межами дії кредитного договору, не можуть бути враховані, оскільки доказів того, що позивачем нараховувались проценти, визначені умовами договору, поза межами дії кредитного договору не надано. Відповідач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, кредитний договір в установленому законом порядку не оспорював та не визнавав недійсними. Таким чином, враховуючи, що фактично отримані грошові кошти в добровільному порядку відповідачем неповернуті, що останнім не спростовано, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за кредитними договорами. Отже, сторони узгодили розмір кредитів (позики), грошову одиницю, в якій надані кредити (позики), строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення правочинів на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Також, у відзиві представник відповідача посилається на те, що позивачем не було надано детального розрахунку стосовно виниклої заборгованості, проте ці доводи спростовуються матеріалами справи. Отже, факт видачі [PERSON] кредитних коштів підтверджений належними доказами, а тому доводи щодо відсутності первинної бухгалтерської документації не заслуговують на увагу. Крім того, перед укладенням кредитного договору відповідач був ознайомлена з усіма його умовами, зокрема з умовою про безготівкове перерахування коштів, які надаються у кредит. При цьому, стороною відповідача жодних доказів на спростування наданих позивачем розрахунків до суду не надано. Також, представником відповідача зазначено, що ч. 3 ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування» передбачено, що сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. У зв`язку з чим, на думку представника позивача вказано, що нарахування відсотків за кредитними договорами не відповідає нормам ЗУ «Про споживче кредитування». Проте, позивачем не заявлено позовної вимоги про стягнення з відповідача неустойки (пені, штрафу) за порушення його зобов`язань, у зв`язку з чим суд не може погодитись з доводами відповідача в цій частині. ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог, зокрема, кредитні договори, оформлені та підписані сторонами в установленому законом порядку, розрахунки кредитної заборгованості, проведені первісними кредиторами, та договори факторингу за спірними кредитними договорами новому кредитору - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved