Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

У вересні 2023 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні батька з дітьми, по якому просив зобов`язати відповідача не чинити перешкоди у спілкування з малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Визначити наступний прядок участі позивача у спілкуванні з його дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , враховуючи стан здоров`я дітей, їх бажання та погодні умови: перебування дітей разом з батьком у період літніх канікул три тижні у літні місяці, перебування дітей разом з батьком у період зимових канікул 2 тижні у зимові місяці, побачення у неділю з 10:00 год до 18:00 год раз на місяць, у день народження [PERSON] , ( [INFO] ), у день народження [PERSON] , (14 жовтня), щорічно. Вимоги мотивує тим, що 28.04.2007 року сторонами було зареєстровано шлюб, який було розірвано 15.03.2022 року рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда. Від спільного проживання у них народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбних відносин відповідач добровільно не бажає визначити порядок та спосіб спілкування батька з дітьми. Вказує, що є люблячим батьком для своїх дітей, другом, якому діти розповідають свої секрети. Зазначає, що сторони не можуть дійти згоди щодо порядку участі батька у вихованні дітей та щодо режиму перебування батька з дітьми, тому змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.09.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та призначено підготовче засідання. Згідно ухвали суду від 07.12.2023 року за клопотанням представника позивача від Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради - висновок щодо визначення участі батька [PERSON] , [INFO] у вихованні та спілкуванні зі своїми малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 27.03.2024 року представником органу опіки та піклування до суду подано висновок та рішення Виконавчого комітету Кропивницької міської ради. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.04.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву щодо розгляду справи у її відсутності. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради надала заяву, в якій просила провести засідання у її відсутності, висновок органу опіки та піклування підтримала. За таких обставин, згідно ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, із наступних підстав. Статтею 4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст.\~12\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За нормами ч. ч. 1, 2 ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Ковельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Ковельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.03.2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Діти проживають разом з матір`ю, що не оспорюється сторонами. Згідно довідки від 22.03.2023 року за вих.. № 417, виданої начальником відділу ЦНАП Тетяною Книш, [PERSON] , [INFO] , дійсно проживає без реєстрації по [ADDRESS] . У консультативному висновку спеціаліста №33 АЗПСМ№3 Ковельське МТМО зазначено, що [PERSON] здоровий. Крім того, у довідці № 369 від 22.02.2023 року виданої медичним директором поліклінічного розділу роботи та ЕНТ [PERSON] , вказано, що [PERSON] , на диспансерному обліку у психіатра не перебуває і за допомогою не звертався, та у довідці № 370 від 22.03.2023 року виданої медичним директором Ковельського МТМО з поліклінічного розділу роботи та ЕТН [PERSON] в базі даних не значиться, за медичною допомогою до нарколога не звертався. Статтею 18 Конвенції ООН про права дитини визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1 і 3 статті 9 Конвенції ООН про права дитини). Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною є реалізацією матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Згідно зі ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. За статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частинами 1 та 2 статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Отже, системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (ч. 8 ст. 7 СК України, ст.. 11 Закону України "Про охорону дитинства). Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судами України як джерело права. У рішенні ЄСПЛ у справі "Hunt v. Ukraine" ("Хант проти України") від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі "Johansen v. Norway" ("Йогансен проти Норвегії") від 07 серпня 1996 року, § 78). Таким чином, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Визначаючи графік побачень батька з дитиною, суд бере за основу рекомендований органом опіки та піклування спосіб батька брати участь у вихованні дитини. Відповідно до ч. 4 і 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Частина 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. У висновку виконавчого комітету Кропивницької міської ради, орган опіки та піклування Кропивницької міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 14.03.2024 року рекомендовано визначити наступні способи участі [PERSON] у вихованні дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та спілкуванні з ними, а саме: один раз на місяць з 10.00 до 18.00 у м. Кропивницькому; перебування дітей разом з батьком протягом трьох тижнів у літні місяці та протягом 2 тижнів у зимові місяці, в День народження [PERSON] ( [INFO] ); в День [PERSON] (14 жовтня) - за бажанням дітей та попередньою домовленістю з матір`ю. Враховуючи викладене, суд повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази в сукупності та в цілому, враховуючи інтереси дітей, які мають пріоритет над інтересами батьків, поведінку батька та його активне бажання брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїми дітьми, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дітьми та участь у її вихованні, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, вважає необхідним позов задовольнити частково. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача 1 073,60 грн. судового збору на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial