Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

У серпні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про усиновлення, в якій вказував, що 20 травня 2023 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] , з якою проживає однією сім`єю з 2016 року та яка є матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка проживає в родині заявника. Мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З моменту спільного проживання в заявника з малолітньою [PERSON] склалися усталені родинні стосунки. З метою створення повноцінної родини [PERSON] бажає усиновити дитину. Посилаючись на вказані обставини та те, що він відповідає необхідним вимогам, які закон встановлює для усиновлювачів, відносно нього та дитини відсутні передбачені законом заборони або обмеження щодо усиновлення, ним створені всі умови для утримання, проживання, виховання, гармонійного розвитку дитини, біологічні батьки [PERSON] надали нотаріально посвідчені згоди на усиновлення [PERSON] дитини, а тому заявник просив про задоволення заяви. Ухвалою суду від 22 серпня 2024 року до участі у справі в якості заінтересованої особи залучено Вознесенський відділ ДРАЦС у Вознесенському районі. В судовому засіданні заявник [PERSON] та його представниця [PERSON] заяву про усиновлення підтримали. Заінтересована особа - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Представниця заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Вознесенської районної військової адміністрації Грабар О.М. в судовому засіданні проти задоволення заяви про усиновлення не заперечувала, вказуючи на те, що це буде відповідати інтересам дитини. Заінтересована особа - [PERSON] , представник заінтересованої особи - Вознесенського відділу ДРАЦС в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Суд вважав можливим провести розгляд справи без участі заінтересованої особи - [PERSON] , а також представника заінтересованої особи - Вознесенського відділу ДРАЦС, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів для ухвалення рішення. Заслухавши пояснення заявника [PERSON] , його представниці [PERSON] , заінтересованої особи [PERSON] , представниці заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Вознесенської районної військової адміністрації Грабар О.М., думку малолітньої [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Згідно ст.ст. 20, 21 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Держави-учасниці відповідно до своїх національних законів забезпечують зміну догляду за дитиною. Такий догляд може включати, зокрема, усиновлення. Держави-учасниці, які визнають і/чи дозволяють існування системи усиновлення, забезпечують, щоб найкращі інтереси дитини враховувалися в першочерговому порядку. Згідно ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно ч. 1 ст. 208 СК України усиновленою може бути дитина (тобто особа до досягнення вісімнадцятирічного віку). Усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років (ч.ч. 1. 2 ст. 211 СК України). Переважне право на усиновлення дитини має громадянин України, який є чоловіком матері, дружиною батька дитини, яка усиновлюється (п. 2 ч. 1 ст. 213 СК України). Усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом (ч.ч. 1, 2, 5 ст. 217 СК України). Для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення (ч.ч. 1, 2 ст. 218 СК України). На усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально (ч. 1 ст. 220 СК України). Суд під час вирішення питання про усиновлення повинен врахувати обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини (ч.ч. 1, 2 ст. 224 СК України). Особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини (ст. 229 СК України). Якщо усиновлювачами є одночасно жінка та чоловік і якщо вони записуються батьками дитини, відповідно змінюються прізвище та по батькові дитини. Якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення (ч.ч. 1, 2, 4 ст. 231 СК України). На підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється (ст. 233 СК України). Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] дійсно проживають однією сім`єю з 2016 року. 20 травня 2023 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка проживає в родині заявника. Мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є дієздатною та працездатною особою, може бути усиновлювачем та відносно нього відсутні (не встановлені) обмеження, передбачені ст. 212 СК України. Також суд з пояснень учасників справи та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, встановив, що: -заявник має постійне місце проживання, сім`я Субботіних забезпечена житлом (мешкають в житловому будинку, що перебуває у власності батька заявника, який за характеристиками, рівнем облаштування є придатним для знаходження та проживання в ньому усиновленої дитини, для проживання дитини створені усі необхідні умови (а.с. 12, 18, 23, 25); -заявник має достатній прибуток для належного матеріального утримання дитини, забезпечення її всім необхідним відповідно до потреб; -заявник ознайомлений зі станом здоров`я та особливостями характеру дитини, що усиновлюється, встановив з нею контакт, дитина та заявник доброзичливо ставляться один до одного; -стан здоров`я заявника не перешкоджає йому бути усиновлювачем (а.с. 14); -заявник до кримінальної чи іншої відповідальності, яка б була перешкодою для усиновлення, не притягувався, за місцем служби характеризується позитивно (а.с. 15); -заявник ознайомлений з правами, обов`язками, відповідальністю усиновлювача, наслідками усиновлення; -заявник висловив власне свідоме бажання на усиновлення; -заявник згідно п. 2 ч. 1 ст. 213 СК України має першочергове право на усиновлення; -батьки [PERSON] надали нотаріально посвідчені згоди на усиновлення заявником їх доньки (а.с. 21, 22). В матеріалах справи також міститься висновок Органу опіки та піклування Вознесенської районної військової адміністрації від 09 серпня 2024 року про доцільність усиновлення, як таке, що буде відповідати інтересам дитини (а.с. 24). В судовому засіданні малолітня [PERSON] надала згоду на усиновлення, вважаючи заявника своїм батьком, не заперечувала проти того, щоб останній був офіційно записаний її батьком зі зміною її прізвища та по батькові. Враховуючи вказані обставини, відносини між заявником та дитиною, здатність заявника забезпечити стабільні та гармонійні умови життя та виховання дитини, що усиновлюється, думку дитини, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки усиновлення буде відповідати інтересам [PERSON] . У відповідності зі ст.ст. 229, 231 СК України суд вважає за необхідне внести зміни в актовий запис про народження малолітньої в частині прізвища, по батькові дитини, відомостей про її батька. На підставі викладеного,

Outcome: approved