Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

Адвокат Гаро Ганна Олександрівна в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони перебувають у шлюбі з 18.09.2004. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені, вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету, починаючи з 15 червня 2024 року. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Примирення між сторонами не відбулося та є неможливим, тому позивач просить суд не вживати заходи примирення. Спору щодо місця проживання дитини немає, дитина проживає з відповідачем. Просить розірвати шлюб між сторонами. 22.07.2024 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 13.09.2024 судом постановлено ухвалу про надання подружжю строку для примирення тривалістю один місяць. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористалася. 04.09.2024 відповідач подала до суду заяву, в якій зазнчила, що не заперечує проти розірвання шлюбу. 09.10.2024 представник позивача адвокат Гаро Г.О. подала до суду заяву, в якій зазначила, що позивач не зацікавлений у збереженні шлюбу, з відповідачкою разом не проживають, подружні стосунки не підтримують, примирення між сторонами не відбулося, просила задовольнити позовні вимоги. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 18.09.2004 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] , актовий запис №684. В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Аналізуючи доводи позивача, наведені в обґрунтування позовних вимог, та обставини, встановлені судом у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що сім`я фактично розпалася, примирення між сторонами не можливе і позивач цього не бажає. Також встановлено, що сторони разом не проживають та ніяких стосунків, притаманних подружжю, не підтримують, спільне господарство не ведеться. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи наявність неповнолітньої дитини, небажання позивача та відповідача перебувати в шлюбі, суд вважає, що за таких обставин збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, оскільки шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує позицію позивача, який просив судові витрати покласти на нього, а тому судові витрати з відповідачки не стягує.

Outcome: approved