Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-17 00:00:00

23.07.2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати Барашівську сільську раду Звягельського району прийняти рішення щодо виділення йому земельної частки (паю) в натурі у розмірі 7,19 умовних кадастрових гектарів та видати викопіювання спірної земельної ділянки в порядку спадкування; видати розпорядження про надання йому дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою для відведення земельної ділянки в натурі на території Барашівської сільської ради Звягельського району; передати зазначену йому земельну ділянку сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 7,19 в умовних кадастрових гектарах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вимоги мотивує тим, що 09.03.2024 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ПКСП «Дружба» с. Зелениця Звягельського району, яка належала спадкодавиці на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №000844, виданого Ємільчинською РДА 20.02.1997 року. 12.03.2024 року позивач звернувся із заявою до Барашівської сільської ради про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва для передачі у приватну власність земельної ділянки площею 7,19 в умовних кадастрових гектарах за рахунок земель реформованого ПКСП «Дружба» с. Зелениця, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.03.2024 року, однак 08.05.2024 року його повідомили, що згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області мати позивача [PERSON] в списку громадян, яким передаються земельні частки (паї) в натурі, який являється невід`ємною частиною «Проектно-технічної» документації по складанню проекту організації земельних часток (паїв) та виготовленню державних актів на право приватної власності на землю земельні частки (паї) на території Зеленицької сільської ради (реформованого КСП «Дружба»), не значиться. Згідно витягу з протоколу засідання постійної комісії з питань земельних відносин, будівництва та екології Барашівської сільської ради Звягельського району від 23.04.2024 року вирішено не підтримувати запропонований проект рішення за заявою позивача від 12.03.2024 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва для передачі у приватну власність земельної ділянки площею 7,19 в умовних кадастрових гектарах за рахунок земель реформованого ПКСП «Дружба» с. Зелениця, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.03.2024 року та не вносити на розгляд 35 сесії Барашівської сільської ради VIII скликання. На адвокатський запит головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області надано копію повної виписки з протоколу засідання комісії з врегулювання земельних відносин при Зеленицькій сільській раді від 27.11.2001 року, відповідно до якої надано згоду на відмову від земельної частки (паю) громадянам згідно списку, в тому числі матері позивача [PERSON] та задоволено заяви громадян згідно списку щодо посвідчення їх права на земельну частку (пай) державними актами на право приватної власності на землю. На адвокатський запит від 09.05.2024 року головою Барашівської сільської ради надано витяг з протоколу засідання постійної комісії з питань земельних відносин, будівництва та екології Барашівської сільської ради Звягельського району від 23.04.2024 року; копію заяви надрукованої на друкарській машинці [PERSON] про нібито відмову від належного їй сертифіката на земельну частку (пай) в розмірі 7,19 га, вказана заява без підпису матері позивача; копію виписки з протоколу засідання комісії з врегулювання земельних відносин при Зеленицькій сільській раді від 27.11.2001 року. Копія заяви про відмову [PERSON] від належного їй сертифіката на земельну частку (пай) в розмірі 7,19 га виготовлена друкарським способом (написана не власноручно) і не містить взагалі підпису матері позивача [PERSON] . Інформації фонду №1 Ємільчинська РДА Житомирської області про факт анулювання (скасування) сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №000844 по ПКСП «Дружба» Зеленицької сільської ради Ємільчинського району, виданого на ім`я [PERSON] , не виявлено. Позивач 17.05.2024 року звернувся із заявою до Барашівської сільської ради, в якій просив надати йому земельну ділянку як спадкоємцю права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю) 7,19 в умовних кадастрових гектарах, надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва для передачі у приватну власність земельної ділянки площею 7,19 в умовних кадастрових гектарах за рахунок земель запасу чи резервного фонду Барашівської сільської ради. На вказану вище заяву позивачем відповіді не отримано. Позивач вважає, що за наявності не скасованого розпорядчого акта про видачу сертифіката та свідоцтва про право на спадщину твердження відповідача не можуть бути прийнятними і є такими, що впливають на право позивача на отримання земельної ділянки в натурі. Забезпечення порушеного права на отримання земельної ділянки в натурі повинно здійснюватися відповідно до принципу верховенства права. Органи місцевого самоврядування повинні здійснити таке забезпечення за рахунок земель резервного фонду або земель запасу. В судове засідання позивач, представник позивача не з`явилися, останній надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі, зазначивши, що після отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку (пай) позивач звернувся до Барашівської сільської ради із заявою про виділення такої земельної ділянки із земель запасу чи чи резервного фонду, у зв`язку з тим, що отримав відмову у прийнятті рішення сільською радою на виготовлення технічної документації із землеустрою на вказану земельну ділянку, а також долучив до матеріалів справи копію витягу з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Ємільчинською РДА. Представник відповідача Барашівської сільської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги не визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України (по тексту - ЗК України) та Законом України "Про землеустрій". Частиною другою статті 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ч.1 ст.25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Відповідно до ч.ч.5, 10, 11 ст. 25 ЗК України, особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій. Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням. Згідно ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до ч.11 ст. 118 ЗК України у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Згідно ксерокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.01.1961 року матір`ю [PERSON] є [PERSON] . Згідно ксерокопії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №000844 [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ПКСП «Дружба», розміром 7,19 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.02.2010 року стверджується, що [PERSON] померла [INFO] . Із ксерокопії свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.03.2024 року слідує, що спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її син [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ПКСП «Дружба» с. Зелениця Звягельського (Ємільчинського) району Житомирської області, яке належало спадкодавиці на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №000844, виданого Ємільчинською районною державною адміністрацією Житомирської області 20.02.1997 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №51. Розмір земельної частки (паю) становить 7,19 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). 12.03.2024 року [PERSON] звернувся до сільського голови Барашівської сільської ради із заявою, в якій просив надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва для передачі у приватну власність площею 7,19 в умовних кадастрових гектарах за рахунок земель реформованого ПКСП «Дружба» с. Зелениця. З листа виконавчого комітету Барашівської сільської ради №200 від 08.05.2024 року, адресованого [PERSON] , слідує, що Барашівська сільська рада звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області управління надання адміністративних послуг м. Звягель з проханням надати інформацію щодо включення [PERSON] у списки розпаювання громадян-членів ПКСП «Дружба» відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) серії ЖТ №000844. В процесі розгляду заяви на засіданні постійної комісії сільської ради з питань земельних відносин, будівництва та екології 23.04.2024 року виявилося, що [PERSON] в списках громадян, яким передаються земельні частки (паї) в натурі, який являється невід`ємною частиною «Проектно-технічної документації по складанню проекту організації земельних часток (паїв) та виготовленню державних актів на право приватної власності на землю-земельні частки (паї) на території Зеленицької сільської ради (реформованого КСП «Дружба») Ємільчинського району Житомирської області» розробленої в 2001 році, замовником якої являється Зеленицька сільська рада, не значиться. Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області м. Звягель було надано лист від 16.04.2024 року за №18-6-0.1044-1374-35-24. Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 16.04.2024 року за №18-6-0.1044-1374-35-24 відділ №4 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області повідомляє, що згідно документації по уточненню грошової оцінки та паюванню земель, переданих у колективну власність, ПКСП «Дружба» Зеленицької сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, та відповідно до уточненого списку-громадян ПКСП «Дружба» Зеленицької сільської ради Ємільчинського району Житомирської області за №76 облікується [PERSON] . Відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Ємільчинською райдержадміністрацією, зареєстровано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №000844 по ПКСП «Дружба» с. Зелениця Зеленицької сільської ради Ємільчинського району Житомирської області на ім`я [PERSON] . Підстава видачі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №000844 розпорядження голови Ємільчинської районної державної адміністрації №464 від 03.12.1996 року. За період часу від 1993 року по 01.01.2013 року державний акт на право власності на земельну ділянку взамін вище вказаного сертифікату на ім`я [PERSON] не реєструвався та не видавався. [PERSON] в списку громадян, яким передаються земельні частки (паї) в натурі, який являється невід`ємною частиною «Проектно-технічної документації по складанню проекту організації земельних часток (паїв) та виготовленню державних актів на право приватної власності на землю-земельні частки (паї) на території Зеленицької сільської ради (реформованого КСП «Дружба») Ємільчинського району Житомирської області» розробленої в 2001 році, замовником якої являється Зеленицька сільська рада, не значиться. З витягу з протоколу засідання постійної комісії з питань земельних відносин, будівництва та екології від 23.04.2024 року слідує, що слухалося питання «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення відновлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва для передачі у приватну власність площею 7,19 в умовних кадастрових гектарах за рахунок земель реформованого ПКСП «Дружба» с. Зелениця» та вирішено звернутися до архівного відділу Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області м. Звягель про надання виписки з протоколу засідання комісії з регулювання земельних відносин при Зеленицькій сільській раді та копію заяви [PERSON] про відмову від земельної частки (паю). Відповідно до копії виписки з протоколу засідання комісії з врегулювання земельних відносин при Зеленицькій сільській раді від 27.11.2001 року [PERSON] (№51 с. Зелениця) подала заяву на відмову від земельної частки (паю); постановлено дати згоду [PERSON] на відмову від земельної частки (паю). Згідно копії заяви від 11.11.2001 року [PERSON] звернулася до виконкому Зеленицької сільської ради, зазначивши, що відмовляється від належного їй сертифікату на земельну частку (пай) в розмірі 7,19 га і по ньому землю отримувати не буде, від виготовлення державного акта відмовляється. В графі підпис значиться знак «+». Відповідно до ст.140 ЗК України підставами припинення\~права власності\~на земельну\~ділянку є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б)\~смерть власника\~земельної ділянки\~за відсутності\~спадкоємця; в)\~відчуження земельної\~ділянки за\~рішенням власника; г)\~звернення стягнення\~на земельну\~ділянку на\~вимогу кредитора; ґ)\~відчуження земельної\~ділянки з\~мотивів суспільної\~необхідності та\~для суспільних\~потреб; д)\~конфіскація за\~рішенням суду; е)\~невідчуження земельної\~ділянки іноземними\~особами та\~особами без\~громадянства у\~встановлений строк\~у випадках,\~визначених цим\~Кодексом; є) примусове вилучення земельних ділянок з мотивів суспільної необхідності. \~ \~ \~ \~Згідно ч.ч.1, 2 ст.142 ЗК України (в редакції чинній станом на 11.11.2001 року, тобто на час подачі заяви [PERSON] про відмову від належного їй сертифікату) припинення права власності на земельну ділянку у разі добровільної відмови власника землі на користь держави або територіальної громади здійснюється за його заявою до відповідного органу. Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у разі згоди на одержання права власності на земельну ділянку укладають угоду про передачу права власності на земельну ділянку. Угода про передачу права власності на земельну ділянку підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. З листа виконкому Барашівської сільської ради №220 від 27.05.2024 року слідує, що протокол засідання комісії з врегулювання земельних відносин при Зеленицькій сільській раді від 27.11.2001 року відсутній; рішення Зеленицької сільської ради про результат розгляду заяви [PERSON] від 11.11.2001 року до виконкому Зеленицької сільської ради про відмову від належного їй сертифікату на земельну частку (пай) відсутнє; документи, які засвідчують оформлення відмови [PERSON] від земельної частки (паю) та документи про скасування (анулювання) сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №000844 по ПКСП «Дружба» с. Зелениця Зеленицької сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, виданого на ім`я [PERSON] , відсутні. За клопотанням представника Барашівської сільської ради 11.09.2024 року ухвалою Ємільчинського районного суду було витребувано у відділі №4 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області оригінал заяви [PERSON] , яка померла [INFO] , про відмову від земельної частки (паю) у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського підприємства ПКСП «Дружба» с. Зелениця, Звягельського (колишнього Ємільчинського) району, Житомирської області. На час прийняття рішення вказана вище ухвала залишається не виконаною. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Представником відповідача не надано суду доказів про те, що органом місцевого самоврядування при подачі заяви [PERSON] про відмову від земельної частки (паю) у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського підприємства ПКСП «Дружба» с. Зелениця, Звягельського (колишнього Ємільчинського) району було дотримано процедуру припинення права власності на земельну ділянку у разі добровільної відмови власника землі. Таким чином, тільки після проходження всієї процедури добровільної відмови від права власності на земельну ділянку з укладанням нотаріально посвідченої угоди про передачу права власності на земельну ділянку та її державної реєстрації може починатися процедура надання земельної ділянки іншій особі. 17.05.2024 року позивач [PERSON] звернувся до голови Барашівської сільської ради із заявою, в якій просив надати йому земельну ділянку як спадкоємцю права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю) 7,19 умовних кадастрових гектарів; надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва для передачі у приватну власність земельної ділянки площею 7,19 умовних кадастрових гектарів за рахунок земель запасу чи резервного фонду. Як роз`яснено в пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Пунктом 17 Розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Зазначеною правовою нормою встановлено відсутність будь-яких строків для звернення із сертифікатом для виділення земельної ділянки в натурі та визначено, що сертифікат є правовстановлюючим документом при реалізації права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства та таке право повинно бути реалізовано відповідним державним органом. Пунктом 21 Розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України установлено, що з 01 січня 2019 року - дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні», землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності. Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками визначає Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (далі Закон), який є спеціальним законом щодо порядку проведення та процедури виділення власникам земельних паїв у натурі із земель, що належали сільськогосподарським підприємствам на праві колективної власності. Згідно статті 3 Закону підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Статтею 5\~Закону передбачено,\~що сільські,\~селищні,\~міські ради\~в межах\~їх повноважень\~щодо виділення\~земельних часток\~(паїв)\~у натурі\~(на\~місцевості)\~розглядають заяви\~власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок та приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Крім того, статтею 13 Закону передбачається можливість наявності нерозподіленої земельної ділянки та невитребуваної земельної ділянки. Зокрема, нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю). Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). Нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження. З моменту державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності. У разі якщо договір оренди невитребуваної (нерозподіленої) земельної ділянки, переданої в оренду в порядку, визначеному цією статтею, закінчився у зв`язку з набуттям права власності на неї до збирання врожаю, посіяного орендарем на земельній ділянці, орендар має право на збирання такого врожаю. Власник земельної ділянки має право на відшкодування збитків, пов`язаних із тимчасовим зайняттям земельної ділянки колишнім орендарем, у розмірі пропорційно до орендної плати з дня припинення договору до дня збирання врожаю. У разі якщо до 01 січня 2025 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки. Зазначені норми передбачають право осіб, яким належить право на земельну частку (пай), та їх спадкоємцям отримати земельні ділянки в натурі до 01 січня 2025 року; виділення таких земельних ділянок здійснюється сільськими, селищними або міськими радами, відтак саме сільська рада повинна здійснити заходи щодо відновлення права позивача. До подібних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 542/1403/17 (провадження № 14-106цс21). В пункті 10.29 зазначеної постанови Велика Палата Верховного Суду вказала, що саме державні органи та органи місцевого самоврядування повинні здійснити таке забезпечення (забезпечення порушеного права позивача на отримання земельної ділянки в натурі) за рахунок земель резервного фонду або земель запасу. Частиною першою статті 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. З листа виконавчого комітета Барашівської сільської ради №278 від 01.07.2024 року слідує, що заяву [PERSON] від 17.05.2024 року розглянуто та йому відмовлено у її задоволенні. Судом встановлено, що позивач має право на отримання земельної ділянки із земель резерву (запасу), оскільки землі ПКСП «Дружба» вже розпайовані та виділені громадянам в натурі (на місцевості), що підтверджується розпорядженням голови Ємільчинської РДА №464 від 03.12.1996 року, розрахунком вартості земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах ПКСП «Дружба», розпорядженням голови Ємільчинської РДА №132 від 20.05.2002 року. Ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України передбачено, що серед підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки можуть бути: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95, паювання земель передбачало визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) підтверджувалося сертифікатом. У разі виходу власника земельної частки (паю) з членів відповідного підприємства за його заявою здійснювалося відведення земельної ділянки в натурі і видавався державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Отже, процес виділення земельної частки (паю) по суті передбачає заміну вже існуючого права (на земельну частку (пай), на набуття реальної (приватної) власності на земельну ділянку (зі встановленими межами). За наведених обставин, суд приходить до висновку, що відмова відповідача у виділенні позивачу земельної частки (паю) не відповідає, нормам чинного законодавства, а тому порушене право позивача підлягає поновленню в зв`язку з чим належить зобов`язати відповідача виділити позивачу в натурі (на місцевості) земельну частку (пай), відповідно до рішення суду. Щодо заявленої позивачем вимоги про зобов`язання відповідача надати йому дозвіл на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 21 розділу Х Земельного кодексу України з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» - землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності. Згідно пункту 24 розділу Х Земельного кодексу України, землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті. Частиною першою та десятою статті 25 ЗК України визначено, що при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Законом України «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», постановами Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 та від 04 лютого 2004 року № 122, спільним Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства сільського господарства і продовольства України та Академії аграрних наук від 04 жовтня 1996 року № 47/172/48, Рекомендаціями по складанню проектів роздержавлення і приватизації земель сільськогосподарських підприємств і організацій, затверджених 15 травня 1992 року Державним комітетом України по земельних ресурсах, Міністерством сільського господарства і продовольства України, Міністерством у справах роздержавлення власності і демонополізації виробництва України встановлено, що з числа земель, які підлягають роздержавленню та приватизації створюється резервний фонд. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Відтак, за змістом зазначених норм, резервний фонд використовується у тому числі, для надання земельних ділянок особам, які незаконно були позбавлені права на земельну ділянку, до яких відносяться також громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Вищенаведеними нормами статті 3, 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», визначено підстави для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) - рішення відповідної сільської, селищної, міської ради та передбачено можливість наявності нерозподіленої земельної ділянки та невитребуваної земельної ділянки. Зокрема, нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю). Відповідно до матеріалів справи за позивачем визнано право на земельну частку (пай), на підставі чого позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив виділити йому земельну частку (пай) в натурі (на місцевості). Враховуючи те, що судом задовольняється заявлена позивачем вимога про зобов`язання відповідача виділити позивачу в натурі (на місцевості) земельну частку (пай), відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідач має здійснити забезпечення права позивача на отримання земельної ділянки, а тому заявлена позивачем вимога про зобов`язання надати йому дозвіл на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) підлягає задоволенню. Вимога позивача про зобов`язання відповідача передати йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва є похідною від зазначених вище позовних вимог, що були предметом розгляду позовної заяви, і суд приходить до висновку, що така вимога підлягає задоволенню.

Outcome: approved