Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

У липні 2021 року позивачі, через свого представника - адвоката Сорочана Є.В., звернулись до суду з позовом в якому просять встановити факт, що [PERSON] є їх батьком та внести відповідні зміни до актових записів про їх народження. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , від якого в них народилась донька [PERSON] , [INFO] . В той же час, [PERSON] , починаючи з 1981 року, проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з іншою жінкою - [PERSON] . В період їх спільного проживання в них народились двоє синів - позивачі. Оскільки мати не перебувала у зареєстрованому шлюбі, а батько перебував у іншому шлюбі при народженні першого сина, і у відрядженні при народженні другого сина, і не міг подати спільну заяву до органів РАЦС, запис про батька дітей в книзі записів народжень проводилась за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записані за її вказівкою. 22.08.1986 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. В подальшому, для усунення розбіжностей між прізвищами батька з дітьми [PERSON] змінив своє прізвище на прізвище дружини « [PERSON] ». Як пояснила позивачам їх матір, вона з батьком заяву про виправлення актових записів синів не подавали, оскільки не знали про це і вважали, що ними все вірно оформлено. Подружжя Плохих завжди проживали й вели спільне господарство разом, як до народження дітей так і після, спільно виховували та утримували дітей. [PERSON] завжди визнавав себе рідним батьком позивачів та ставився до них відповідно. В свою чергу, позивачі завжди сприймали його як батька. У 2000 році [PERSON] з сином [PERSON] виїхали на постійне місце проживання до Італії, а у 2003 році до них приєднався [PERSON] . [PERSON] залишився проживати в Україні, хоча постійно приїжджав до Італії гостювати до дітей. 21.03.2008 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 11.10.2017 [PERSON] склав на користь позивачів заповіт щодо належної йому квартири [ADDRESS] , вказавши позивачів своїми синами. [INFO] [PERSON] помер, а спадкоємцями першої черги є його діти - позивачі та відповідач. До складу спадщини входить дві квартири та інше майно (кошти на рахунках банків, ювелірні вироби, боргові зобов`язання у вигляді розписок тощо). 29.01.2021 за зверненням відповідача приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Грищенко Л.А. за фактом смерті [PERSON] було заведено спадкову справу №6/2021. 26.02.2021 [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а [PERSON] із заявою про відмову від спадщини батька на користь свого брата [PERSON] 02.03.2021 приватний нотаріус повідомила [PERSON] , що з поданих ним документів неможливо встановити родинні стосунки із спадкодавцем. Крім того, 02.03.2021 всім спадкоємцям було повідомлено про існування другого заповіту, який померлий склав на ім`я відповідача. Після огляду заповіту всі спадкоємці визнали, що підпис в ньому не відповідає підпису батька, тому [PERSON] звернувся до суду з позовом про встановлення нікчемності вищевказаного заповіту. Згідно роз`яснень нотаріуса вбачається, що позивачі не зможуть отримати спадщину батька в порядку спадкування за законом на інше майно, крім заповіданої їм квартири, оскільки факт родинних відносин між ними не підтверджено. Встановлення факту батьківства між [PERSON] та позивачами необхідно останнім для отримання ними права на спадкування за законом майна батька. Позивачі позбавленні можливості встановити даний факт та отримати свідоцтво на право на спадщину у позасудовому порядку, тому вони вимушені звернутись до суду з цим позовом. Ухвалою судді Ленінського районного суду міста Миколаєва Коваленка І.В. від 13.07.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначення підготовче засідання. Ухвалою суду від 21.12.2023 у задоволенні клопотання представника позивачів про призначення у справі посмертної судово-генетичної експертизи та клопотання відповідача про зупинення провадження по цивільній справі відмовлено. Протокольною ухвалою суду від 24.04.2024 задоволено клопотання представника позивачів про виклик свідків. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 24.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання, призначене на 17.09.2024, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивачів надав до суду письмову заяву в якій просив розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачів, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача надав до суду письмову заяву в якій просив розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №5648. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації одружень Виконкому Миколаївської міської ради народних депутатів актовий запис №394, 12.07.1996 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». З матеріалів позовної заяви вбачається та не заперечується відповідачем, що з 1981 року [PERSON] проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , і від спільного проживання в них народилось двоє дітей: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №13, [INFO] народився [PERSON] . В графі мати зазначено [PERSON] , батько - [PERSON] . З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00029703374 від 24.02.2021 вбачається, що відомості про батька [PERSON] записані відповідно до частини першої статті 135 СК України, тобто за вказівкою матері. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом запису актів цивільного стану Виконкому Миколаївської міської ради народних депутатів, актовий запис №1373, [INFO] народився [PERSON] . В графі мати зазначено [PERSON] , батько - [PERSON] . З копії актового запису про народження №1373 від 19.03.1983 та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00029712620 від 25.02.2021 вбачається, що відомості про батька [PERSON] записані відповідно до частини першої статті 135 СК України, тобто за вказівкою матері. 22.08.1986 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис №312, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №00029612894 від 17.02.2021. Згідно копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №106, 17.10.2001 [PERSON] змінив ім`я на « [PERSON] ». 21.03.2008 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №137, прізвище після розірвання шлюбу дружини - « [PERSON] », чоловіка - « [PERSON] ». 11.10.2017 [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Дворецьким К.М., яким заповів належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] своїм синам [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (по 1/2 частці) кожному. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №4267, 26.12.2020 у віці 66 років [PERSON] помер. 29.01.2021 [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Грищенко Л.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] , на підставі якої було заведено спадкову справу №6/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Із дослідженої судом вищевказаної спадкової справи №6/2021 встановлено, що 29.01.2021 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Грищенко Л.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] . В свою чергу, 29.01.2021 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Грищенко Л.А. із заявою в якій відмовився від прийняття спадщини за законом після смерті свого батька [PERSON] на користь іншого спадкоємця за законом - [PERSON] 02.03.2021 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Грищенко Л.А. було роз`яснено [PERSON] , що нотаріус не може врахувати відмову [PERSON] та збільшити частку [PERSON] у зв`язку з тим, що з поданого свідоцтва про народження [PERSON] батьком останнього записаний « [PERSON] , але при перевірці актового запису про народження, встановлено що державна реєстрація народження проведена відповідно до статті 135 СК України (за вказівкою матері). Тобто, з поданих документів неможливо встановити родинні стосунки із спадкодавцем. За такого, позивачу було рекомендовано звернутись до суду з питання встановлення родинних стосунків зі спадкодавцем. З позовної заяви також вбачається, що 02.03.2021 сторонам по справі, як спадкоємцям, було повідомлено про існування другого заповіту, який померлий склав на ім`я відповідача. Посилаючись на те, що підпис в ньому не відповідає підпису батька, [PERSON] звернувся до суду з позовом про встановлення нікчемності вищевказаного заповіту, який знаходиться на розгляді в Заводському районному суді міста Миколаєва (справа №489/1995/21). На теперішній час, позивачі позбавленні можливості отримати спадщину батька в порядку спадкування за законом на інше майно, крім заповіданої їм квартири, оскільки факт родинних відносин між ними не підтверджено, та не може бути встановлений у позасудовому порядку. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно частини першої, другої статті 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Згідно із статтею 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до частини першої статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено за заявою матері відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно з пунктом 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статтею 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.06.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили. Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до частини першої статті 135 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. В третьому абзаці пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. У відповідності до вимог статей 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з положень частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд враховує наявність сукупності доказів, якими підтверджується батьківство [PERSON] щодо [PERSON] та [PERSON] . Ці дані встановлені судом на підставі письмових пояснень позивачів та письмовими доказами. Так з копії довідки Приватного підприємства «Управляюча компанія ЖЕП №10» вбачається, що з 18.10.1994 [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . 23.05.1998 за вказаною адресою було зареєстровано [PERSON] , а 13.07.1999 [PERSON] . В свою чергу, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було зняті з реєстрації за вказаною адресою, 06.08.2004, а [PERSON] знятий ще 11.02.1999. Вказані обставини також підтверджуються копією паспорта [PERSON] серії [NUMBER] , [PERSON] серії [NUMBER] , та [PERSON] серії [NUMBER] . Крім того, як було встановлено судом 11.10.2017 [PERSON] склав заповіт, яким заповів належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] своїм синам [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (по 1/2 частці) кожному. Тобто, [PERSON] визнавав позивачів своїми рідними синами. Досліджені судом докази у своїй сукупності підтверджують спільне проживання матері і батька позивачів, ведення ними спільного господарства як до, так і після народження дітей, спільне їх виховання та утримання, а також визнання [PERSON] свого батьківства. Вивчивши наявні в справі докази та проаналізувавши вищезазначені факти, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про доведеність факту батьківства [PERSON] відносно синів [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з чим дана заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини першої до статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Відповідно до підпункту 20 пункту 1 розділу ІІІ «Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні» затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Пунктом 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5, зазначено, що підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька, матір дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до пункту 2.16.4 розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Згідно статті 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Отже, рішення суду про встановлення факту батьківства є підставою для внесення зміни до актового запису про народження. Згідно зі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів необхідно стягнути сплачений останніми при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 1816,00 грн. по 908,00 грн. на кожного з позивачів.

Outcome: approved