Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

ТОВ «Веллфін» 20 вересня 2024 року через систему «Електронний суд» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2024 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2024 року вирішено питання про заочний розгляд справи. Позивач у своєму позові посилався на те, що 10 вересня 2021 року між ТОВ «Веллфін» і відповідачем було укладено договір № 1672765 про споживчий кредит шляхом реєстрації відповідача на інтернет-сайті ТОВ «Веллфін» і виконанням ним певних дій, які свідчать про укладення договору. 10 вересня 2021 року позичальник надав [PERSON] позику у розмірі 8\~000 грн., які було перераховано на картковий рахунок відповідача строком на 30 днів з кінцевою датою повернення до 10 жовтня 2021 року включно. Відповідно до умов договору сума процентів за користування позикою становить 1,8 % за кожен день користування, але не менше 50 грн. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав у повному обсязі, чим порушив умови договору, внаслідок чого станом на 10 вересня 2024 року сума заборгованості становить 24\~000 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 8\~000 грн. та заборгованості за процентами у розмірі 16\~000 грн. Тому позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 24\~000 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2\~422 грн. 40 коп. Представник позивача просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надала. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 10 вересня 2021 року між ТОВ «Веллфін» і [PERSON] було укладено договір № 1672765 про споживчий кредит (а.с. 8-13). Договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на інтернет-сайті https://creditup.com.ua, з виконанням певних дій, що свідчать про укладення договору. Відповідно до умов п. 1.3 договору № 1672765 строк дії договору становить 30 днів, застережено, що позика надається строком до 10 жовтня 2024 року. Згідно з п. 1.5.1 договору № 107991 розмір процентів за користування позикою становить 1,8 % за кожен день користування позикою від суми позики, але не менше ніж 50 грн. Правовідносини, що виникли між сторонами урегульовано ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про електронну комерцію», ЦК України. Частиною 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 ЗУ «Про споживче кредитування» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким чином, між ТОВ «Веллфін» і [PERSON] було укладено договір позики на умовах фінансового кредиту. Згідно ч. 1 ст. 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором, а якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У встановлений договором строк заборгованість за кредитом відповідачем сплачена не була, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитом у розмірі 8\~000 грн. Враховуючи зазначені договором умови надання кредиту, відповідач зобов`язаний сплатити позивачеві відсотки за користування кредитом у визначеному договором розмірі 1,8 % за кожен день користування позикою. Як вбачається з наданих позивачем розрахунків розмір процентів за період з 10 вересня 2021 року по 10 вересня 2024 року, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з суми поточної заборгованості у розмірі 8\~000 грн., становить 16\~000 грн. (а.с. 14-25). Проте, суд вважає, що позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Договір між сторонами було укладено на строк з 10 вересня 2021 року по 10 жовтня 2021 року. Таким чином, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку позики. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки зі спливом строку, на який був наданий кредит, припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитним договором, то після 10 жовтня 2021 року позивач не має законних підстав нараховувати відсотки, передбачені кредитним договором № 1672765 від 10 вересня 2021 року. Такий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 390/1875/16-ц (провадження № 61-19255св18). Відповідно до ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, розмір відсотків, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача, становить 4\~320 грн. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка [PERSON] добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 1672765 про споживчий кредит від 10 вересня 2021 року у розмірі 12 320 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 8\~000 грн. та заборгованості за процентами у розмірі 4\~320 грн. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2\~422 грн. 40 коп. (а.с. 1). З урахуванням того, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1\~243 грн. 50 коп. (12\~320 грн. х 2\~422 грн. 40 коп. : 24\~000 грн. = 1 243 грн. 50 коп.). Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Веллфін», складає 13 563 грн. 50 коп. (12\~320 грн. + 1\~243 грн. 50 коп. = 13\~563 грн. 50 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial