Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

Керівник Каховської окружної прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області звернувся в суд з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою, здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Фермерське господарство "СКІФ-АГРО" про конфіскацію земельних ділянок. Свої вимоги мотивує тим, що вивченням даних Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що державним реєстратором Горностаївської селищної ради Херсонської області Яровою Л.М. 07.12.2021 прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки за [PERSON] , який є громадянином Російської Федерації, з кадастровими номерами 6521282200:05:047:0939 площею 6,3449 га та 6521282200:05:047:0940 площею 5,1965 га (територія Великолепетиської селищної територіальної громади Каховського району), на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки серія та номер ЯИ № 579894 та ЯИ №579895, виданих 25.06.2010 Великолепетиською районною державною адміністрацією Херсонської області. Вказані земельні ділянки [PERSON] 07.12.2021 на підставі договорів оренди передано ФГ «СКІФ АГРО» в користування строком до 06.12.2031. Вказане підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.09.2023, відомостями про земельну ділянку з Державного земельного кадастру, договорами оренди землі. Між тим, у порушення вимог ч. 4 ст. 81 ЗК України [PERSON] , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на вищевказані земельні ділянки не відчужив їх. Посилаючись на положення ч. ч. 2, 4 ст. 145 ЗК України просив припинити громадянину Російської Федерації [PERSON] (паспорт громадянина Російської Федерації [NUMBER] , виданий 20.09.2000 УВД ГОР Череповца Вологодської області), право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6521282200:05:047:0939 площею 6,3449 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великолепетиської селищної територіальної громади Каховського району Херсонської області, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.12.2021 за номером 45579143 (індексний номер рішення про державну реєстрацію 62194677 від 10 грудня 2021 року) та право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6521282200:05:047:0940 площею 5,1965 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великолепетиської селищної територіальної громади Каховського району Херсонської області, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.12.2021 за номером 45575166 (індексний номер рішення про державну реєстрацію 62190213 від 10 грудня 2021 року) шляхом їх конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області. Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Прокурор позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник позивача - Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву відповідач не подавав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ФГ «СКІФ АГРО» в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у ході розгляду справи по суті, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником земельних ділянок з кадастровими номерами 6521282200:05:047:0939 площею 6,3449 га та 6521282200:05:047:0940 площею 5,1965 га являється [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , країна громадянства - Україна. Відповідно до даних укладених договорів оренди від 06.12.2021, орендодавцем зазначених земельних ділянок значиться [PERSON] , документований паспортом громадянина РФ серії [NUMBER] , виданий УВД ГОР м. Череповца Вологодської області 20.09.2000. За інформації ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі від 05.10.2023 у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків значяться реєстраційні дані [PERSON] , згідно яких останньому присвоєно РНОКПП [NUMBER] . Відповідно до п. 63.1 ст. 63 розділу II Податкового кодексу України, облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків. Всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному Податковим Кодексом (п. 63.2 та п. 63.5 ст. 63 Кодексу). Відповідно до п. 70.5 ст. 70 розділу II Кодексу та п.1 розд. VII Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 № 822, фізична особа незалежно від віку (як резидент, так і нерезидент), яка не включена до Державного реєстру, зобов`язана особисто або через представника подати до відповідного контролюючого органу облікову картку фізичної особи - платника податків за формою № 1ДР, яка є водночас заявою для реєстрації у Державному реєстрі, та пред`явити документ, що посвідчує особу, який містить необхідні для реєстрації реквізити (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дату народження, місце народження, місце проживання, громадянство). Формування реєстраційного номера облікової картки платника податків здійснюється ДФС на підставі відомостей, поданих фізичною особою в Обліковій картці за формою № 1ДР. Отже, з вищенаведеного вбачається, що ідентифікаційний код іноземцю може знадобитися, зокрема, для заснування бізнесу в Україні, відкриття банківського рахунку, здійснення інвестицій, участі в установчих документах підприємств, видання довіреності або укладання цивільно-правових договорів, які підтверджуються нотаріально, а також для отримання дозволу на працевлаштування в Україні та в інших випадках, що об`єктивно обґрунтовує підстави внесення відомостей про нерезидента громадянина РФ [PERSON] до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків України. Згідно відповіді Горностаївської селищної військової адміністрації від 12.12.2023 за №01-07-404/2023, підставою для реєстрації права власності на земельну ділянку є відомості з Державного земельного кадастру. Відповідно до відомостей ДЗК право власності на земельну ділянку [PERSON] настало відповідно до державних актів ЯИ №579884 та ЯИ №579895 від 25.06.2010. У відомостях ДЗК інформація щодо країни громадянства особи відсутня, наявне посилання на реквізити документа, що посвідчує особу, з зазначенням серії та номера паспорта громадянина РФ. Документом, який є підставою для виникнення права та отримання державного акту є рішення Великолепетиської РДА № 125 від 06.04.2010. Також було надано копію картки фізичної особи-платника податків Державної податкової інспекції України щодо ідентифікаційного номеру та внесення особи до Державного реєстру фізичних осіб України. Даний ідентифікаційний номер є діючим, проте вказане зумовило помилкову верифікацію особи як громадянина України. Положення ст.ст. 13,14 Конституції Українивизначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. За змістом положень ст. 41 Конституції України, ст. ст. 319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) визначені і нормами Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 38 Закону України «Про міжнародне приватне право», право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Згідно з ч. 1 ст. 39 даного Закону, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Відповідно до ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. За змістом ч.2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно ч. ч. 1, 2, 4 ст. 374 ЦК України суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Іноземці, особи без громадянства можуть набувати право власності на землю (земельні ділянки) відповідно до закону. Права та обов`язки суб`єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі ст.80 ЗК України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм ЗК України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до ч.2 ст.81 ЗК України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із ч.3 ст.81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до ч.5 ст.22 ЗК України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимогстатті130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. За змістомч.4ст.81ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Частинами 2, 4 ст. 145 ЗК України визначено, що у разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Пунктом 10 ч.1 ст.346 ЦК України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно із ст. 354 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення ( конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною 5 ст.41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] станом на час реєстрації права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 6521282200:05:047:0939 площею 6,3449 га та 6521282200:05:047:0940 площею 5,1965 га був громадянином Російської Федерації. Таким чином, суд вважає, що оскільки відповідач, будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровими 6521282200:05:047:0939 площею 6,3449 га та 6521282200:05:047:0940 площею 5,1965 га, а саме з 07.12.2021 і по даний час, добровільно їх не відчужив, тому слід припинити його право власності та конфіскувати вказані земельні ділянки на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, то у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь на користь Херсонської обласної прокуратури підлягають стягненню 6710грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved