Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

Позивач 22.03.2022 р. звернулась до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів та способу їх стягнення, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. Рішенням Віньковецького районного суду від 22.04.2013 року було розірвано шлюб між сторонами. Рішенням Віньковецького районного суду від 24.05.2013 року видано судовий наказ про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи із 16.05.2013 року і до досягнення ними повноліття. Рішенням суду від 24.09.2018 року змінено розмір стягуваних аліментів та стягнуто із відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня набрання рішенням законної сили. Позивач втратила місце роботи, а донька [PERSON] захворіла . Через нестачу коштів донька [PERSON] була змушена залишити два гуртки - вокал і гітару. [PERSON] відвідує гурток образотворчого мистецтва, за який позивач сплачує щомісячно 160 грн. Відповідач працює за кордоном і має дохід більше 1000 Євро на місяць, однак взагалі не бере участь у вихованні дітей, а коштів, які сплачує не вистачає навіть на одяг та харчування. Аліменти, які сплачує відповідач, є недостатніми для задоволення нормального способу життя дітей. Позивач просить змінити розмір аліментів, визначений рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 24.09.2018 року, та стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше мінімального рекомендованого розміру аліментів на кожну дитину - на рівні прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття з часу звернення із позовною заявою. Ухвалою судді Волкової О.М. від 29.03.2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 09.05.2022 року провадження в справі зупинено до припинення перебування відповідача [PERSON] у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. У зв`язку із звільненням судді [PERSON] у відставку, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Віньковецького районного суду Хмельницької області від 25.10.2023 року головуючим суддею у вказаній справі визначено [PERSON] . Ухвалою судді Мамаєва В.А. від 01.11.2023 року справу прийнято до свого провадження. 05.06.2024 року ухвалою суду провадження по справі поновлено. 22.08.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] і її представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали та просять його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, згодний платити аліменти на дітей у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, оскільки на його утриманні також знаходиться мати, яка є інвалідом 2 групи. Але погоджується, що розмір аліментів повинен бути не менше мінімального рекомендованого розміру аліментів на кожну дитину. Пояснив, що аліменти сплачував вчасно і не має заборгованості за аліментами. У даний час звільнений у запас зі Збройних сил України. Також отримує орендну плату за землю, за останній рік отримав орендну плату за землю у розмірі 11000 грн. Має нормальний стан здоровя. Представник відповідача [PERSON] вважає, що відсутні підстави для задоволення позову, але як представник підтримує позицію [PERSON] щодо часткового визнання позову. Крім того, вважає, що аліменти у зміненому розмірі повинні стягуватися з моменту набрання рішенням суду законої сили, а не з моменту звернення з позову як просить позивач. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 22.04.2013 року у справі № 670/45/13-ц, яке набрало законної сили 03.05.2013 року. [PERSON] і [PERSON] є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Згідно із судовим наказом Віньковецького районного суду від 24.05.2013 року вирішено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи із 16.05.2013 року і досягнення ними повноліття. Згідно із рішенням Віньковецького районного суду від 24.09.2018 року змінено розмір стягуваних із [PERSON] аліментів та вирішено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину окремо до досягнення доньками повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили. Згідно з довідкою про доходи [PERSON] працює у ТОВ «ТОП ДРАЙВ» на посаді адміністратора та отримує заробітну платню. Донька [PERSON] відвідує гурток образотворчого мистецтва у Школі мистецтв Віньковецької селищної ради, та як вбачається з копій квитанцій, наданих позивачем, остання регулярно сплачує грошові кошти за навчання доньки. Згідно договору № 04/-1/24 про навчання у Хмельницькому університеті управління та права імені Леоніда Юзькова за рахунок коштів фізичних/юридичних осіб від 12.08.2024 року [PERSON] вступила на денну форму здобуття вищої освіти за освітньою програмою «Бакалавр середньої освіти з історії, громадянської освіти та правознавства». Згідно договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців в Хмельницькому університеті управління та права імені Леоніда Юзькова плата за навчання [PERSON] становить 131600 грн за весь період навчання, в тому числі 32900 грн за 2024-2025 навчальний роки. Відповідач [PERSON] згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з І кварталу 2022 року по І квартал 2024 року отримував доходи від надання землі в оренду та як військовослужбовець. Згідно розпоряджень державної виконавчої служби при примусовому виконанні виконавчого документа № 2-н/670/8/13 від 24.05.2013 року із [PERSON] утримуються і перераховуються на користь [PERSON] аліменти. Згідно довідки-розрахунку Новоушицького відділу ДВС № 20.12/2661 від 20.04.2022 р. у [PERSON] заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції про захист прав дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов`язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За положеннями ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, у зв`язку із покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Таким чином у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й інші норми, присвячені обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Частиною 3 статті 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум у 2024 році встановлений на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 3196 гривень. При подачі позову 22.03.2022 р. позивач обгрунтовувала позов тим, що відповідач працює за кордоном і його матеріальне становище покращилось, а також збільшились витрати на утримання дітей. У звязку зі збройною агресією російської федерації щодо України відповідач проходив службу в Збройних силах України, де регулярно отримував заробітну плату, має у власності земельну ділянку за яку регулярно отримує дохід, а тому суд погоджується з доводами позивача про покращення матеріального стану відповідача, що не було спростовано відповідачем. На теперішній час матеріальне становище позивача у зв`язку із збільшенням віку дітей [PERSON] і Крістіни погіршилось, оскільки зросли витрати на забезпечення їх одягом, житлом, харчуванням, витрат на навчання. Суд враховує стан здоровя відповідача, який пояснив, що має нормальний стан здоровя. Суд також враховує, що на утриманні відповідача знаходиться його мати інвалід 2 групи, з якою він проживає, але враховує і те, що остання отримує пенсію по інвалідністі, розмір якої відповідач суду не надав, тому не довів, що розмір коштів, які отримує мати від держави, є недостатнім для її проживання, а кошти, які він надає матері, є єдиним чи основним джерелом для її існування. На підставі викладеного, враховуючи принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше мінімального рекомендованого розміру аліментів на кожну дитину - на рівні прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що забезпечить дітям рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а отже позов підлягає задоволенню. Крім того, згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому збільшений розмір аліментів на користь позивача належить стягувати з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст. ст. 18, 27 Конвенції про захист прав дитини, cт.ст. 7, 141, 180, 181, 182, 183, 184, 192 СК України,

Outcome: approved