Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості за договором надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № S-00019365 від 27.01.2022 у розмірі 8437,50 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.01.2022 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГВАДІАНА» та [PERSON] укладено договір № S-00019365 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов кредитного договору первісний кредитор зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 2250 грн. строком на 20 днів зі сплатою 2,5% на добу на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. 07.05.2024 між ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 1, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» відступає за плату належні йому права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаних у реєстрі боржників. Таким чином, позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором № S-00019365 від 27.01.2022. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем на момент подачі позову становить 8437,50 грн., що складається з: 2250 грн. - заборгованість по кредиту; 6187,50 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом за період 27.01.2022 по 17.05.2022. Ухвалою судді 13.08.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження, призначено судове засідання по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позові просив про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подав. Про час і місце розгляду справи сповіщався засобами поштового зв`язку за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання згідно із п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України. Враховуючи, що відповідач згідно із ст. 128 ЦПК України повідомлений, відзив не подав, причини неявки в судове засідання не повідомив, суд відповідно до ст.280, 281 ЦПК розглядає справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку. Встановлено, що 27січня 2022 року між ТОВ «ФК «ГВАДІАНА», як кредитодавцем, та [PERSON] , як позичальником, за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» було укладено Договір № S-00019365 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Відповідно до п. 1.1, 2.1 договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 2250 гривень на засадах строковості, зворотності, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором; кредит надається строком на 20 днів, тобто до - 15.02.2022 від дати надання кредиту. Відповідно до п. 2.2 договору кредитодавець надає кредит шляхом його переказу на рахунок позичальника протягом 3-х календарних днів з дня укладення Договору. Датою отримання кредиту позичальником вважається дата списання відповідної суми з рахунку кредитодавця. Кредит надається позичальнику в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної позичальником № [NUMBER] . Згідно п. 3.1, 3.3 договору плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою, становить 912,50% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом і не може бути збільшена без письмової згоди позичальника. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом включаючи день отримання та день його повернення, дати пролонгацій та автопролонгації. Розмір та строк сплати процентів і основної суми кредиту встановлюється відповідно до Графіка платежів Додатка 1, що є невід`ємною частиною цього договору. У разі порушення строків сплати та/або суми платежу, передбачених Додатком 1 до цього Договору, сума процентів за користування кредитом, яка підлягає сплаті, змінюється в залежності від суми залишку кредиту та строку користування кредитом без внесення змін до Додатку №1 до цього Договору. Для підписання кредитного договору відповідачем використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором «F217803», що підтверджується довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» (а.с.18 зворот). ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 2 500 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , що підтверджується Інформаційною довідкою ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» № 1074/05 від 13.05.2024, відповідно до якої ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція 27.01.2022 об 11:16:29 - виплата кредиту за договором № S-00019365 [PERSON] (а.с. 18) 07.05.2024 між ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 1 (а.с. 22 зворот - 25) Згідно з підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1 договору факторингу, на умовах, встановлених цим Договором та у відповідності до гл. 73 Цивільного кодексу України, фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до божників за кредитними договорами (портфель заборгованості) відповідно до реєстру боржників згідно Додатку 1. Внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Відповідно до копії Реєстру прав вимог від 07.05.2024 до Договору факторингу № 1 від 07.05.2024 позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 3825 грн., з яких: 2250 грн. - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 1575 грн. - заборгованість по відсоткам (а.с. 32 зворот). Як вбачається з довідки ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» від 07.05.2024 сума виданого кредиту становила 2 250 грн. Загальна сума сплачених в рахунок погашення заборгованості за період з 27.01.2022 по 07.05.2024 становить 0 грн. Станом на 07.05.2024 заборгованість за кредитним договором не погашена. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Пунктами 5 та 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбачено у ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію). Частиною 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення ( відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення ( відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно ч. 8 ст. 11 цього Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № S-00019365 від 27.01.2022 з ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» відповідачем був укладений в електронній формі. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Згідно з ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Набуття позивачем права вимоги до відповідача за договором надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № S-00019365 від 27.01.2022 підтверджується копією договору факторингу №1 від 07.05.2024 між ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», витягом з реєстру прав вимог від 07.05.2024 до договору факторингу №1. Так як відповідачем відзиву не подано, суд вважає доведеним факт невиконання ним умов кредитного договору щодо повернення тіла кредиту у визначений договором строк. Щодо процентів за користування кредитними коштами суд дійшов такого висновку. Згідно розрахунку, наведеного у позовній заяві, сума заборгованості відповідача за несплаченими відсотками за користування кредитом розрахована за процентною ставкою 2,5% за 110 днів в період з 27.01.2022 по 17.05.2022 (2250 х 2,5% х 110 днів = 6187,50 грн). В обґрунтуванні позивач зазначає, що нарахування здійснено в межах 90 календарних днів починаючи з дня прострочення - згідно умов паспорту споживчого кредиту, підписаного відповідачем. На підтвердження розміру заборгованості [PERSON] , в тому числі по відсотках за кредитним договором, позивачем надано витяг з реєстру прав вимог до договору факторингу від 07.05.2024. Згідно витягу, на день укладення договору факторингу заборгованість [PERSON] за кредитним договором склала 3825 грн., з яких 2250 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 1575 грн. - заборгованість за процентами, що свідчить про те, що позивач за договором факторингу набув право вимоги по заборгованості за відсотками до відповідача у сумі 1575 грн. Разом з тим, позивачем не надано розрахунку первісного кредитора, на підтвердження вказаної суми, що не дає можливості суду перевірити її обґрунтованість. Згідно додатку № 1 до Договору №S-00019365 від 27.01.2022, сторони узгодили графік платежів у межах строку кредитування, відповідно до якого проценти за користування кредитом за 20 днів складають 1125 грн. З правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), слідує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Оскільки матеріали справи не містять доказів пролонгації [PERSON] строку повернення кредиту, суд вважає правомірним стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у сумі 1125 грн. нарахованої протягом строку кредитування - 20 календарних днів. Суд відхиляє твердження позивача про правомірність нарахування відсотків протягом 90 календарних днів з моменту виникнення такої прострочки, оскільки це передбачено паспортом споживчого кредиту, який був підписаний особисто відповідачем. Згідно висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23.05.2022 у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Про це свідчать і положення п. 7 паспорту споживчого кредиту, згідно з якими умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в паспорті споживчого кредиту. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлений позов до [PERSON] підлягає частковому задоволенню, оскільки позивачем недоведені належними та допустимими доказами всі складові заборгованості за кредитними договором і вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 3375 грн., з яких: 2250 грн. - заборгованість по кредиту та 1125 грн. - заборгованість по відсотках, так як та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками. Щодо стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат. Частиною першою ст.133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3 500 грн. витрат на правничу допомогу, проте враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню - на 40 %, пропорційно розміру задоволених вимог з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу у сумі 1400 грн. (3500 х 40 %). Понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору також підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме у розмірі 968,96 грн. (2422,40 х 40 %). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial