Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

20.09.2024 позивач звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до відповідача, у якій просить: розірвати шлюб, зареєстрований 07 березня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] , виконавчим комітетом Садківської сільської ради Заліщинського району Тернопільської області, актовий запис №2, стягнути судові витрати. Позов обгрунтовує тим, що 07.03.2008 сторони зареєстрували шлюб. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Між сторонами склались напружені та неприязні відносини, у зв`язку із різними поглядами на сімейне життя, виникнення непорозумінь, втрату почуттів, взаєморозуміння, поваги, які негативно впливають на позивача та спільну дитину. Шлюбні відносини фактично припинено, шлюб носить формальний характер. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам (а.с.1-4). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 20.09.2024 справу передано судді Кіндратишин Л.Р. 25.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкриття провадження у справі. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, просила задоволити. Вказала, що тривалий час проживають окремо, у різних кімнатах з відповідачем, спільний побут не ведуть. На примирення та на подальше збереження шлюбу не згідна, просить розірвати шлюб. Представник позивача, адвокат Мізик С.І., у судовому засіданні позов підтримав, просив задоволити. Відповідач, у судовому засіданні вказав, що позов про розірвання шлюбу не визнає, просив надати строк на примирення. Заслухавши вступне слово сторін, розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що відповідно до повторного свідоцтва про шлюб, виданого 25.10.2019 Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] у виконавчому комітеті Садківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області 07 березня 2008 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №2. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с.5). У шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] (а.с.6). Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Спільні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються СК України. Суд встановив, що сім`я між сторонами розпалася, перебування сторін у шлюбі є формальним, примирення не можливе. Зокрема, тривалий час сторони не проживають однією сім`єю, не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. Причиною розпаду сім`ї стало те, що в них виявилися різні погляди на спільне подружнє життя, через що між ними склалися відносини, які перешкоджають утриманню сім`ї та неможливістю подальшого спільного проживання та збереження сім`ї, що призвело до припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В оцінці доводів сторін суд враховує правовий висновок, сформульований Верховним Судом у постанові від 15 травня 2019 року в справі № 347/1988/17, провадження № 61-48116 св 18 (ЄДРСРУ № 81908511), в якому зазначено таке. Статтею 1 СК України, передбачено побудову сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також взаємодопомоги і підтримки. Рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї закріплена статтею 7 цього Кодексу, а також статтею 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. При цьому, добровільність як засада шлюбу спостерігається, починаючи із закріплення права осіб на укладення шлюбу, перебування у ньому і закінчуючи правом на його вільне розірвання та припинення шлюбних відносин за бажанням будь-кого із подружжя. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя, що у контексті даної справи означає надання можливості подружжю на вільний вибір способу побудови своїх відносин у зареєстрованому шлюбі або іншим шляхом. Ніхто не може бути примушений до шлюбу або до особистих стосунків поза його волею. При цьому колишнє подружжя не позбавляється можливості налагодити свої стосунки й після розлучення шляхом укладення нового шлюбу або іншим шляхом. Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За частиною 2 статті 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя , суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя . Згідно з ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно в процесі розгляду конкретної справи. З правового аналізу норм ст. 111 СК України та ч.7 ст.240 ЦПК України випливає, що надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. До того ж, здійснення процедури примирення є можливим за наявності бажання до цього обох сторін, які прикладають зусилля до збереження шлюбу. Проте, як зазначила в судовому засіданні позивач, на даний час разом з відповідачем не проживають, спільний побут та господарства не ведуть. На примирення та на подальше збереження шлюбу позивач категорично не згідна, просила розірвати шлюб. З`ясувавши фактичні обставини справи, причини позову про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу стало неможливим, позивач категорично відмовляється перебувати в шлюбі з відповідачем, отже, подальше збереження шлюбу суперечило б її інтересам, сім`я розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати. У порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої в даному випадку сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача в користь позивача. На підставі наведеного та

Outcome: approved