Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

07.08.2024 представник позивача ТОВ «Львівенергозбут» Касіян Р.Р. звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ТОВ «Львівенергозбут» 7112,40 грн заборгованості за спожиту електричну енергію та судовий збір у розмірі 3028 грн. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що позивач здійснює постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , на умовах договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Як вбачається з довідки з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані та проживають споживачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно даних оператора системи розподілу, переданих у відповідності до чинного законодавства ТОВ «Львівенергозбут», та відображених у програмному забезпеченні позивача, за період з 01.12.2020 по 01.07.2024 по особовому рахунку № [NUMBER] спожито 4621 кВт/год. Постачання електроенергії здійснювалось позивачем за тарифами, встановленими законодавством, а саме постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 №483. Свої зобов`язання в частині вчасної оплати спожитих послуг споживачі належним чином не виконували, що призвело до утворення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 7112,40 грн. Галицьким районним судом м. Львова 24.01.2022 було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за спожиту електричну енергію за період 01.12.2020-06.10.2021 у розмірі 7112,40 грн, однак за заявою [PERSON] Галицьким районним судом м. Львова вказаний судовий наказ було скасовано ухвалою від 20.03.2023. За наведених обставин, представник позивача просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 12.08.2024 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 11.10.2024 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Яцишиним А.В. подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову в частині вимог до [PERSON] , з огляду на наступне. Так, у позовній заяві не вказується за який період стягується заборгованість за спожиту електричну енергію. Згідно розрахунку заборгованості, стягувана заборгованість виникла в період з 01.12.2020 по 01.11.2021, а з позовом позивач звернувся в серпні 2024 року. Згідно того ж розрахунку заборгованості, в період із 01.08.2021 по 01.11.2021 була нарахована сума в розмірі 557,04 грн. Таким чином, навіть у випадку існування заборгованості відповідача перед позивачем, то така, в частині періоду з 01.12.2020 по 01.08.2024 однозначно виникла за межами позовної давності, встановленої ст.257 ЦК України, у зв`язку з чим просить застосувати наслідки спливу строків позовної давності. [PERSON] не є споживачем будь-яких житлово-комунальних послуг, в тому числі електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , оскільки з 2014 року не проживає за вказаною адресою. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , де фактично проживають з 2014 року. Станом на даний час у ряду осіб, зокрема, у відповідача [PERSON] та у [PERSON] за заявою якого було скасовано судовий наказ Галицького районного суду м. Львова, про що зазначено у позовній заяві, існує спір із [PERSON] - донькою [PERSON] за квартиру за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, відповідач не споживав послуг з електричної енергії за вказаною адресою, а тому в такого відсутній обов`язок щодо сплати. 11.10.2024 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Яцишиним А.В. подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову в частині вимог до [PERSON] , з огляду на наступне. [PERSON] не є споживачем будь-яких житлово-комунальних послуг, в тому числі електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , оскільки з 2014 року не проживає за вказаною адресою. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , де фактично проживають з 2014 року. Станом на даний час у ряду осіб, зокрема, у відповідача [PERSON] та у [PERSON] за заявою якого було скасовано судовий наказ Галицького районного суду м. Львова, про що зазначено у позовній заяві, існує спір із [PERSON] - донькою [PERSON] за квартиру за адресою: [ADDRESS] . Зокрема, [PERSON] у даній справі ще в жовтні 2014 року зверталась до правоохоронних органів із заявою щодо недопуску її у вказану квартиру. Таким чином, відповідач не споживала послуг з електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , а тому в такої відсутній обов`язок щодо сплати. Більше того, відповідач [PERSON] є інвалідом І групи та потребує постійного стороннього догляду, така фактично сама не пересувається, виключно за допомогою інвалідного візка, оскільки була учасником дорожньо-транспортної пригоди та не може самостійно покидати помешкання по [ADDRESS] , що підтверджує неможливість перебування та проживання її за адресою: [ADDRESS] . 14.10.2024 представником позивача ТОВ «Львівенергозбут» Касіяном Р.Р. подано відповідь на відзив, в якій зазначив, що вважає доводи, наведені представником відповідача [PERSON] у відзиві на позовну заяву необґрунтованими, з огляду на наступне. Так, представник відповідача вказує на те, що у позовній заяві не вказано період за яких стягується заборгованість за спожиту електричну енергію, що не відповідає дійсності. Також вважає безпідставними покликання представника відповідача на сплив строку позовної давності, враховуючи положення пунктів 12 та 19 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України. Долучений представником відповідача до відзиву на позовну заяву акт від 26.09.2024 №91, складений ЛКП «Княже місто», жодним чином не спростовує факт проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на момент виникнення заборгованості, а саме в період з 01.12.2020 по 01.11.2021. В судовому засіданні представник позивача Касіян Р.Р. позов підтримав з підстав, у такому наведених, просив задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Яцишин А.В. позовні вимоги заперечив, з підстав наведених у відзивах на позовну заяву. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про дату і час розгляду справи, відзиву на позовну заяву не подали. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідачів, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та з`ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.06.2018 №429 ТОВ «Львівенергозбут» було видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії. Судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований побутовий споживач та відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно даних оператора системи розподілу, переданих у відповідності до чинного законодавства ТОВ «Львівенергозбут», та відображених у програмному забезпеченні позивача, за період з 01.12.2020 по 01.07.2024 по особовому рахунку № [NUMBER] спожито 4621 кВт/год. Відповідно до п.2.1. договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, долученого представником позивача до позовної заяви, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Згідно п.1.1. вказаного договору, цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору, згідно із заявою-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору. Пунктом 6.2 вказаного договору визначено зобов`язання споживача забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору. Судом встановлено, що згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №733158 від 10.08.2024, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 26.05.1988. Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №733159 від 10.08.2024, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 27.06.1974. Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №733160 від 10.08.2024, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 08.08.2005. Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №733161 від 10.08.2024, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 07.09.2005. Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №733165 від 10.08.2024, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 05.08.1998. Згідно довідки Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС у Львівській області від 23.08.2024, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 26.12.1988. Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №842957 від 14.10.2024, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 28.05.1951. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 20.03.2023 скасовано судовий наказ №461/74/22, виданий Галицьким районним судом м. Львова 24.01.2022 про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» заборгованості за спожиту електричну енергію за період 01.12.2020 - 06.10.2021 у розмірі 7112,40 грн, а також судового збору в розмірі 227 грн. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за спожиту електричну енергію за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.12.2020 по 01.07.2024, розмір такої становить 7112,40 грн. Взаємовідносини між громадянами/фізичними особами-споживачами електричної енергії/ з енергопостачальниками регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 (далі - Правила). Відповідно до п.2 Правил, укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови. Згідно з п.3.1.5 Правил, електропостачальник розміщує у відкритому доступі форму відповідного договору, який пропонується споживачам до укладення. До договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відповідний електропостачальник має розробити з урахуванням вимог законодавства публічні комерційні пропозиції та розмістити їх на своїх офіційних веб-сайтах. Відповідно до п.3.1.7 Правил, договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. Згідно п.5.5.5 Правил, споживач електричної енергії зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. У відповідності до п.4.10 Правил, побутові споживачі здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії, як правило, один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до договору про постачання електричної енергії споживачу. Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані також Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ч.1 ст.2 Закону встановлено, що предметом регулювання цього Закону, в тому числі, є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. За змістом п.5 ч.2 ст.7 Закону, споживач зобов`язаний сплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом першим частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ст.63 Закону України «Про ринок електричної енергії», універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам. Абзацом 5 пункту 13 Прикінцевих та перехідних положень даного Закону визначено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦПК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом ст.ст.525, 526, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином з забороною односторонньої відмови від виконання умов договору. Згідно із ст.541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. У разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч.1 ст.543 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Аналіз положень статті 614 ЦК України дає підстави для висновку про те, що, установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов`язання, ЦК України покладає на неї обов`язок довести відсутність своєї вини. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2019 по справі №717/1323/16-ц (провадження №61-22244св18). Проте, відповідачі не довели належними та допустимими доказами відсутності своєї вини у порушенні зобов`язання з оплати вартості електричної енергії, поставленої позивачем за адресою: [ADDRESS] . З огляду на викладене правовідносини, які виникли між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) вимагати сплати грошей за надані послуги. Відповідачами, всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України, не надано до відзиву доказів на підтвердження відсутності у них заборгованості, як і не надано доказів на спростування поданого позивачем розрахунку заборгованості. Згідно з ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, оскільки позивачем ТОВ «Львівенергозбут» надано докази на підтвердження надання послуг, обґрунтовано розрахунок заявленої до стягнення суми, вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за період з 01.12.2020 по 01.07.2024 заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 7112,40 грн знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, тому, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині. Що стосується вимоги про стягнення заявленої заборгованості солідарно з [PERSON] разом з іншими відповідачами, то при її вирішенні суд виходить з такого. Частиною 3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Статтею 64 ЖК України визначено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Частиною 1 ст.34 ЦК України встановлено, що повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). Згідно з положеннями частини першої статті 32 Цивільного кодексу (далі - ЦК України) крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право: 1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; 2) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; 3) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; 4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку); 5) самостійно укладати договір про отримання електронних довірчих послуг. Неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників (частина друга статті 32 ЦК України). Положеннями статті 33 ЦК України визначено, що неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору, укладеного нею самостійно відповідно до закону. Неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору, укладеного за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника. Якщо у неповнолітньої особи недостатньо майна для відшкодування збитків, додаткову відповідальність несуть її батьки (усиновлювачі) або піклувальник. Неповнолітня особа несе відповідальність за шкоду, завдану нею іншій особі, відповідно до статті 1179 цього Кодексу. Так, з розрахунку заборгованості, долученого представником позивача до позовної заяви, вбачається, що нарахування заборгованості здійснювалося за період з 01.12.2020 по 01.11.2021, оскільки за період з 01.11.2021 по 01.07.2024 такі нарахування відсутні. Як вбачається з відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №733160 від 10.08.2024, відповідач [PERSON] народилася [INFO] , тобто до 28.05.2023 не мала повної дієздатності, оскільки була неповнолітньою. Також, спірні правовідносини не підпадають під вимоги ст.33 ЦК України, якою передбачено цивільна відповідальність неповнолітньої особи. Зважаючи на встановлені обставини, суд зауважує, що оскільки лише 28.05.2023 відповідач [PERSON] досягла повноліття, а тому набувши повної цивільної дієздатності, з 28.05.2023 набула й обов`язок зі сплати послуг за постачання електричної енергії. Відтак, вимога про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту електичну енергію є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Щодо заяви представника відповідачів про застосування наслідків спливу строків позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст.267 ЦК України). Відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої коронавірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року, дія якого постановами Кабінету Міністрів України неодноразово продовжувалася та такий тривав до 30.06.2023. Крім цього, у зв`язку з введенням на території України з 24.02.2022 воєнного стану, що діє до цього часу, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України» доповнено пунктом 19, яким визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії (в редакції Закону №2120-ІХ від 15.03.2022), а з 30.01.2024 пункт 19 «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України» викладено в новій редакції «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану» (редакція Закону №3450-IX від 08.11.2023). Таким чином, враховуючи факт продовження загального строку позовної давності визначеного статтею 257, внаслідок введення карантину (пункт 12 Перехідних положень ЦК України), а згодом воєнного стану (пункт 19 Перехідних положень ЦК України, в редакції Закону №2120-ІХ від 15.03.2022), а в подальшому зупинення строку позовної давності на строк дії воєнного стану (пункт 19 Перехідних положень ЦК України, в редакції Закону №3450-IX від 08.11.2023), суд вважає, що загальний строк позовної давності в три роки позивачем не пропущено,так як позивачем заявлено позовні вимоги 07.08.2024 про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з постачання електричної енергії за період з 01.12.2020. Разом з тим, у відзиві на позовну заяву представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Яцишин А.В. заперечив щодо стягнення з них зазначеної заборгованості, у зв`язку з тим, що у період нарахування такої заборгованості такі фактично не проживали у квартирі та не користувалась послугами. Такі доводи спростовуються зазначеними вище нормами ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Так, представником відповідачів долучено до матеріалів справи акт ЛКП «Княже місто» від 26.09.2024 №91, відповідно до якого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зі слів сусідів не зареєстровані, але проживають за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, вказаний акт не спростовує факт проживання вказаних відповідачів за адресою: [ADDRESS] , саме в період 01.12.2020 по 01.11.2021 (період стягнення заборгованості). Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 15.03.2023, [PERSON] встановлено першу групу інвалідності безтерміново. У зв`язку з наведеним, на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», відповідач [PERSON] звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Верховний Суд України в постанові від 01.03.2017 у справі №6-152цс17 звернув увагу, що зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне відшкодувати ТОВ «Львівенергозбут» за рахунок держави, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України суму сплаченого ТОВ «Львівенергозбут» судового збору в розмірі 504,66 грн, а з відповідачів [PERSON] , [PERSON] ,, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] стягнути на користь ТОВ «Львівенергозбут» судовий збір в розмірі по 504,66 грн з кожного.

Outcome: partial