Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою. Свої вимоги, враховуючи відповідь на відзив, обґрунтовує тим, що він та відповідачі являються співвласниками квартири [ADDRESS] на праві спільної часткової власності, з якої йому належить 3/8 частини, відповідачу [PERSON] 3/8 частини та відповідачу [PERSON] частини спірної квартири. В даному житлі ніхто із співвласників не проживає. Вказує, що на даний час він з відповідачами не можуть знайти порозуміння щодо користування та сплати комунальних послуг, а в добровільному порядку дійти згоди про користування та розпорядження спірною квартирою не вдається. Вважає, що встановлення порядку користування квартирою не порушить прав інших співвласників та в повній мірі захистить його права на користування власністю, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. На підставі наведеного просить суд, встановити порядок користування зазначеною квартирою, виділивши у його користування ізольовану кімнату площею 8,2 кв.м., та кімнату площею 8,6 кв.м., відповідачу [PERSON] та [PERSON] у спільне користування кімнату площею 18,6 кв.м. та кімнату 10,6 кв.м., кухню площею 5,7 кв.м., вбиральню 1,2 кв.м., ванну кімнату 2,1 кв.м., коридор 4,3 кв.м., вбудовану шафу 0,5 кв.м., балкон 0,9 кв.м. - залишити у спільному користуванні сторін; розділити особові рахунки зі сплати житлово-комунальних послуг у спірній квартирі на два окремих особові рахунки: [PERSON] відповідно до 3/8 частки від площі квартири, [PERSON] , [PERSON] відповідно 5/8 часток від площі квартири. У відзиві на позовну заяву представник відповідачів позов не визнав, вважає позовні вимоги позивача безпідставними, оскільки, запропонований варіант порядку користування позивача лише породить нові спори та конфлікти без врахування інтересів усіх сторін спору. Крім того, вказує, що відповідачі не заперечують право позивача на користування квартирою, однак, таке користування, з огляду на те, що квартира є неподільною власністю, має відбуватись на засадах добросусідства. Просив відмовити в запропонованому позивачем варіанті користування та встановити такий порядок користування спірною квартирою: виділити позивачу ізольовану кімнату площею 8,6 кв.м., виділити відповідачу [PERSON] ізольовану кімнату площею 10,6 кв.м., відповідачу [PERSON] ізольовану кімнату площею 8,2 кв.м., прохідну кімнату площею 18,6 кв.м., визнати кімнатою спільного користування всіма співвласниками квартири, кухню площею 5,7 кв.м., вбиральню 1,2 кв.м., ванну кімнату 2,1 кв.м., коридор 4,3 кв.м., вбудовану шафу 0,5 кв.м., балкон 0,9 кв.м. - залишити у спільному користуванні сторін. Ухвалою суду від 02 лютого 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 05 червня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача до судового засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві, просила суд позов задовольнити. Відповідачі та їх представник в судове засідання не з`явилися, хоча завчасно та належним чином повідомлялися судом про день, час та місце розгляду справи. На електронну адресу суду від представника відповідача надійшло неодноразове клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні, яке суд розцінює, як намагання представника затягнути розгляд справи, а тому не бере його до уваги. Суд вважає за можливим слухати справу у відсутності сторін, що не з?явилися, по наявним у справі доказам. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Згідно ч. 1, 2 ст.358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивач та відповідачі являються співвласниками квартири [ADDRESS] на праві спільної часткової власності, з якої [PERSON] належить 3/8 частини, відповідачу [PERSON] 3/8 частини та відповідачу [PERSON] частини спірної квартири (а.с.8-11). Таким чином, згідно положень ст. 358 ЦК України сторони, як співвласники квартири, мають право користуватися зазначеним житлом для своїх потреб. Судом також встановлено, та не заперечується сторонами у позовній заяві, відзиві на позовну заяву та відповіді на відзив, що спірним житлом на даний час ніхто із співвласників не користується, однак, спір існує щодо сплати комунальних послуг. Із матеріалів справи, вбачається, що сторони знаходяться в неприязних стосунках між собою і в добровільному порядку не можуть встановити між собою порядок користування спірним житлом та оплату комунальних послуг. Згідно з висновком Верховного Суду, що викладено в постанові від 18 жовтня 2018 року у справі №756/9713/16-ц, при встановленні порядку користування майном, що є спільною частковою власністю, не допускається обмеження житлових умов осіб, які мають право користування цим майном. Крім того, оскільки, станом на даним час, ніхто із співвласників спірної квартири фактично не проживає у ній, при вирішенні питання про виділення у користування кожному із співвласників окремої частини житлової площі у спірній квартирі, суд враховує частки, які належать співвласникам на праві спільної часткової власності. Також суд звертає увагу, на можливий порядок користування, який допускає позивач у відповіді на відзив відповідачів та варіант запропонований відповідачами у відзиві на позовну заяву. Разом з тим, доводи відповідачів у відзиві на позовну заяву щодо того, що позивач поселив у спірну квартиру квартирантів без згоди усіх співвласників квартири не підтвердженні жодними доказами, а тому не беруться судом до уваги. За таких обставин, враховуючи дані технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] , виготовленого 2017 року (а.с. 12-14), суд вважає, що позивачу слід виділити у користування одну ізольовану житлову кімнату площею 8,6 кв.м., відповідачу [PERSON] житлову кімнату площею 10,6 кв.м., відповідачу [PERSON] кімнату площею 8,2 кв.м. для користування, прохідну кімнату площею 18,6 кв.м. та балкон площею 0,9 кв.м. виділити у спільне користування [PERSON] та [PERSON] , що буде відповідати часткам належним кожному із співвласників та не обмежуватиме доступ співвласників до виділених у їхнє користування ізольованих кімнат. Кухню площею 5,7 кв.м., вбиральню 1,2 кв.м., ванну кімнату 2,1 кв.м., коридор 4,3 кв.м., вбудовану шафу 0,5 кв.м. - залишити у спільному користуванні усіх сторін. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині вимог про встановлення порядку користування квартирою, а саме, слід виділити у користування [PERSON] ізольовану кімнату площею 8,6 кв.м., [PERSON] виділити у користування - ізольовану кімнату площею 10,6 кв.м., [PERSON] ізольовану кімнату площею 8,2 кв.м., прохідну кімнату площею 18,6 кв.м. та балкон площею 0,9 кв.м. виділити у спільне користування [PERSON] та [PERSON] . Кухню площею 5,7 кв.м., вбиральню 1,2 кв.м., ванну кімнату 2,1 кв.м., коридор 4,3 кв.м., вбудовану шафу 0,5 кв.м. - залишити у спільному користуванні усіх сторін. Щодо вимоги позивача про розподіл рахунку зі сплати житлово-комунальних послуг у квартирі на два окремих рахунки, суд зазначає наступне. Статтею 16 ЦК України, передбачені способи захисту цивільних прав, зокрема, можливість захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 162 ЖК України передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків (в редакції, затвердженій Постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006р. №45) власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі), мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням (п.10 Правил). Пуктом 10 Правил також встановлено, що у разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних послуг та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю членів сім`ї, що проживають у квартирі, та осіб, які проживають у квартирі більше ніж місяць; за послуги з централізованого опалення, утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується співвласник, наймач (орендар). Як випливає з положень Правил користування приміщеннями житлових будинків (в редакції, затвердженій Постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006р. №45) (п.10), Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань ЖКГ України від 27.06.2008р. №190 (п.3.9), Правил надання послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ від 09.12.1999р. № 2246 (п.4) відкриття окремих особових рахунків на кожного із співвласників можливе лише після виділення часток кожного із співвласників в натурі та встановлення окремих облікових приладів на споживання води, газу, електричної та теплової енергії. Отже, чинним законодавством передбачена наявність певних умов до розподілу окремих особових рахунків для співвласників майна, які у даному випадку позивачем не виконані. Крім того, цивільним законодавством України не встановлено прямої норми, яка б врегульовувала правовідносини з приводу поділу особового рахунку з оплати житлово-комунальних послуг між співвласниками квартири, яку не можна поділити в натурі. Відтак, у даному випадку, вимога позивача щодо поділу особових рахунків у спірному житлі не ґрунтується на вимогах закону. Крім того, у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, до стягнення з відповідача підлягає сума сплаченого судового збору, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 605,60 грн.

Outcome: partial