Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, у якій просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї четвертої частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до закінчення його навчання 30 червня 2027 року або до досягнення сином двадцяти трьох річного віку (залежно від того, яка обставина настане першою). Позов обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У шлюбі в них народилося син [PERSON] , [INFO] , який досяг повноліття та продовжує навчання у Львівському державному університеті фізичної культури імені Івана Боберського. Термін навчання до 30 червня 2027 року. Так, [PERSON] досяг віку повноліття, продовжує навчання та знаходиться на її повному утриманні, через навчання не працює і не має самостійного доходу, стипендії не отримує, тобто має потребу у додаткових коштах від батька на період навчання, у той час як відповідач добровільно фінансову допомогу не надає. Відповідач є особою працездатного віку, до досягнення повноліття сина сплачував аліменти. На даний час, на думку позивача, [PERSON] може продовжувати сплачувати аліменти на утримання сина, який продовжує навчатися. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 29 липня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання. У судове засідання позивач [PERSON] не прибула, однак у позовній заяві просить розглядати справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином, а саме шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Яворівського районного суду Львівської області. Також про причини неявки суд не повідомив, своїх заперечень та відзиву на позов не подав. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, однак у таке без поважних причин не з`явився, не повідомив причини неявки, не подав відзиву, а також позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Оцінивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов, що позов слід задовольнити, зважаючи на таке. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 11 липня 2023 року Яворівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Також судом встановлено, що на підставі виконавчого листа Яворівського районного суду Львівської області від 18 лютого 2013 року, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягувалися аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 грудня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з досягненням [PERSON] повноліття, стягнення аліментів відповідно до виконавчого листа Яворівського районного суду Львівської області від 18 лютого 2013 року було припинено. [PERSON] з 01 вересня 2023 року навчається у Львівському державному університеті фізичної культури імені Івана Боберського, є студентом 1 курсу, тривалість навчання 4 роки, термін закінчення 30 червня 2027 року, що підтверджується довідкою № 170, виданою 13 червня 2024 року Львівським державним університетом фізичної культури імені Івана Боберського. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Як зазначено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, як описано вище, повнолітній [PERSON] продовжує навчання на денній формі та не може самостійно себе утримувати, тому потребує при цьому матеріальної допомоги. Суд враховує те, що утримання дитини є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатися на даний час несе мати з якою він проживає. В свою чергу, відповідач [PERSON] не надав жодних доказів того, що він не має можливості надавати допомогу сину до закінчення ним навчання. З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про те, що слід стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі однієї чверті від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня подання позову, а саме з 23 липня 2024 року та до закінчення навчання 30 червня 2027 року, або до досягнення ним двадцяти трьох років (залежно від того, яка обставина настане швидше). Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3ст. 5 Закону України "Про судовий збір"від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. За цих підстав, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 1211 гривень 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved