Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 21.01.2020 [PERSON] приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг АТ «Акцент-Банку» з метою укладення кредитного договору на отримання кредитної картки, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву згідно якої їй було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті являє собою договір про надання банківських послуг, що підтверджується її особистим підписом. Відповідачка порушила умови договору, не надавши своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, у зв`язку з чим у позивача є право вимагати повернення всієї суми кредиту. Станом на 21.07.2024 заборгованість становить 32183,93 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 17816, 41 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 14367, 52 грн., які позивач просить стягнути з відповідачки, а також судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в письмовому клопотанні просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги просить задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.42). Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Враховуючи те, що сторони до суду не з`явились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.247 ч.2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Судом встановлено, що відповідачка звернулася до АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 24.01.2021, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.9). Підписання вказаного договору підтверджується підписом відповідачки заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Із розрахунку заборгованості, складеного позивачем, вбачається, що станом на 21.07.2024 заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 32183,93 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 17816, 41 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 14367, 52 грн. (а.с. 6-8). Із довідки за картами АТ «Акцент-Банк» вбачається, що [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] та видано картку, строком дії до грудня місяця 2024 року (а.с. 22). Рух коштів клієнта [PERSON] по кредитному договору б/н внутрішньобанківський референт SAMABWFC10073080642 підтверджується випискою по картці, де сума витрат за період з 21.01.2020 по 21.07.2024 зазначена у розмірі 55196, 85 грн, сума зарахувань 23570, 57 грн, сума комісій 115,96 грн, сума кешбеку 11,21 грн (а.с. 11-21). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно із ст.9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Цією ж правовою нормою визначено зміст вказаної інформації (умови кредиту: тип кредиту, сума кредиту, строк кредитування, мета та спосіб отримання, тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, види забезпечення за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту тощо), порядок ознайомлення з нею споживача, форму надання такої інформації (паспорт споживчого кредиту) та термін її актуальності. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця, з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту (ч.2 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»). Тобто інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (паспорт споживчого кредиту), є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою). За змістомстатті 634 цього Кодексудоговором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей633,634 ЦК Україниможна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У Анкеті-заяві від 24.01.2021 року процентна ставка не зазначена, хоча позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримала в борг позичальниця), стягнути заборгованість за відсотками. На підтвердження заявлених вимог щодо стягнення нарахованих відсотків за користування кредитом позивач, зокрема, надав до суду паспорт споживчого кредиту, датований 21.01.2020 (за три дні до підписання анкети-заяви), вказуючи про те, що відповідачка підтвердила ознайомлення з умовами договору та погодилася на них, взявши таким чином на себе відповідні зобов`язання. Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, ухваленого в аналогічних правовідносинах, зміст якого зводиться до того, що роздруківка Умов та Правил із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Таким чином, не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що в анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачка підтвердила під підпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язалась регулярно знайомитись із викладеними на сайті банку змінами до них, боржниця користувалась кредитом, а значить ознайомилась з Умовами і Правилами надання банківських послуг і погодилась з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти. Паспорт споживчого кредиту є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою) та має інформативний характер для споживача, а тому суд критично оцінює можливість доведення факту належного повідомлення відповідачки про умови кредитування щодо сплати відсотків, шляхом підписання паспорта споживчого кредиту. Користування [PERSON] кредитною карткою та часткове погашення коштів не свідчить про достеменну обізнаність відповідачки, як це передбачено вимогами законодавства, про умови зміни розміру кредитного ліміту, порядку та розміру нарахування відсотків, пені та штрафів тощо. Отже, сам по собі факт користування такими коштами не породжує виникнення зобов`язання, яке витікає з кредитного договору. При цьому згідно з частиною шостою статті 81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачки нарахованої позивачем суми відсотків за користування кредитом. Враховуючи, що фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачкою не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530\~ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки фактично отриману суму кредитних коштів у розмірі 17816, 41 грн. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial