Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

У травні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, в якій вказувала, що з 18 жовтня 2014 року по 13 листопада 2017 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду від 20 листопада 2017 року у справі №473/3287/17 з [PERSON] на користь [PERSON] ( [PERSON] ) щомісячно стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі 1\~000 грн, до повноліття дитини. Однак [PERSON] , який проживає з матір`ю, є особою з інвалідністю 1-А групи, має тяжке захворювання (цукровий діабет І типу) та потребує постійного стороннього нагляду та догляду. Враховуючи те, що згідно ч. 1 ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу, а також те, що відповідач має змогу та зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, яка цієї допомоги потребує, а тому [PERSON] просила суд щомісячно стягувати з [PERSON] на своє утримання аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), протягом усього часу проживання позивачки з сином. 16 травня 2024 року суд своєю ухвалою відкрив провадження у справі та призначив справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 05 серпня 2024 року представниця відповідача [PERSON] надіслала на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала, вказуючи на те, що [PERSON] не надала належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених нею обставин, зокрема того, що [PERSON] хворіє, потребує лікування та постійного стороннього догляду, який йому надає мати. Звертала увагу суду на те, що дитина більшість часу знаходиться не у позивачки, а у її батьків. Також при вирішенні спору просила врахувати те, що відповідач має поганий стан здоров`я, в тому числі хронічні захворювання, внаслідок чого потребує витрат на лікування, згідно судових рішень сплачує аліменти на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1\~000 грн щомісяця та додаткові витрати на утримання сина у розмірі 4\~000 грн щомісяця, заборгованості зі сплати аліментів не має. У своїй заяві, яка надійшла на адресу суду 14 серпня 2024 року, позивачка [PERSON] не погодилася з доводами відзиву, наполягала на задоволенні позову та на тому, що нею надано необхідні та достатні докази на підтвердження обставин, що надають їй право на отримання від колишнього чоловіка аліментів на утриманні дружини, також посилалася на незадовільний стан свого здоров`я. Ухвалою суду від 29 серпня 2024 року витребувано від: - КНП «Бузький міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Бузької сільської ради засвідчену копію Медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років від 03 травня 2024 року №5, засвідчені копії документів, на підставі яких було складено цей висновок, а також інформацію щодо групи інвалідності, яка була встановлена [PERSON] на підставі цього висновку та потреби останнього у постійному сторонньому догляді; - КНП «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради засвідчену копію Консультативного висновку спеціалістів Центральної ЛКК з дитячої інвалідності від 29 квітня 2024 року №325, засвідчені копії документів, на підставі яких було складено цей висновок, а також інформацію щодо групи інвалідності, яка була встановлена [PERSON] на підставі цього висновку та потреби останнього у постійному сторонньому догляді. 23 вересня 2024 року та 08 жовтня 2024 року вказані інформація та копії документів надійшли на адресу суду. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] та його представниця [PERSON] не з`явилися, проте остання надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі. При цьому позовні вимоги не визнала, вказуючи на те, що матеріалами справи повністю спростовано твердження [PERSON] про те, що [PERSON] хворіє, потребує лікування та постійного стороннього догляду, а тому остання не має права на утримання від колишнього чоловіка. Також при вирішенні спору просила врахувати те, що відповідач згідно судових рішень сплачує аліменти на утримання [PERSON] у розмірі частини його заробітку (доходу) щомісяця, що становить близько 25\~000 грн, а також додаткові витрати на утримання сина у розмірі 4\~000 грн щомісяця, заборгованості зі сплати аліментів не має. Крім цього, сама [PERSON] отримує державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю у розмірі 8\~044,70 грн. Суд вважав можливим провести розгляд справи без участі сторін та представниці відповідача, оскільки матеріали справи містять достатньо для вирішення спору інформації та доказів. Дослідивши матеріали\~справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, суд встановив, що з 18 жовтня 2014 року по 13 листопада 2017 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 6). Мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 3). Згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду від 20 листопада 2017 року у справі №473/3287/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів (аліментів) на утримання дитини (а.с. 5) з урахуванням рішення Вознесенського міськрайонного суду від 27 серпня 2024 року у справі №473/2449/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), до повноліття дитини. Крім цього, 01 серпня 2024 року Вознесенський міськрайонний суд ухвалив рішення у справі №473/2447/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, згідно якого стягнув з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно додаткові витрати на утримання сина [PERSON] у розмірі 4\~000 грн (а.с. 49-51). Згідно ст. 88 СК України (на яку посилається позивачка на підтвердження своїх вимог) якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до\~частини першої статті 80\~цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, один з подружжя (в тому числі колишнього) має право на утримання від іншого за наявності наступних умов в сукупності: - спільне проживання одного з подружжя з дитиною, якій встановлено інвалідність; - дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду; - опікування дитиною тим з подружжя, хто з нею проживає; - наявність у другого з подружжя можливості надавати матеріальну допомогу. Зі змісту відзиву на позовну заяву та додаткових письмових пояснень представниці відповідача [PERSON] , матеріалів справи (а.с. 40, зворотна сторона, а.с. 52, 53, 54, 55-56), інших наданих доказів вбачається, що [PERSON] має ряд захворювань, сплачує аліменти та додаткові витрати на утримання сина, проте перебуває на військовій службі, отримує стабільний прибуток у вигляді грошового забезпечення в достатньому розмірі, а тому має можливість надавати колишній дружині матеріальну допомогу. З копії довідки Мартинівського старостинського округу Прибужанівської сільської ради Вознесенського району від 08 травня 2024 року №183 (а.с. 4) вбачається, що малолітній [PERSON] зареєстрований та проживає разом з матір`ю [PERSON] , яка опікується ним (а.с. 57-60). [PERSON] є особою з інвалідністю 1-А групи, має тяжке захворювання Е10, цукровий діабет І типу, вперше виявлений, ДКА І-ІІ (а.с. 7, 8, 9, 18, 65, 82, 83, 84, 85, 86-87, 88-91, 92, 100, 101, 102-103, 104). Згідно копії довідки КНП «Бузький ЦПМСД» без дати видачі за №86 та відповіді КНП «Бузький ЦПМСД» від 04 жовтня 2024 року №103/03 (а.с. 18, 65, 84, 92) дитина потребує догляду. Разом з тим, згідно копії відповіді КНП «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня» МОР від 23 вересня 2024 року №725-01 (а.с. 82) малолітній [PERSON] постійного стороннього догляду не потребує. Інші доводи та заперечення учасників справи та надані на їх підтвердження докази не мають правового значення для вирішення спору, а тому не приймаються судом до уваги. Таким чином, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження наступні обставини: спільне проживання позивачки з дитиною, якій встановлено інвалідність; опікування [PERSON] сином; наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу. Матеріалами справи також підтверджено факт необхідності [PERSON] в сторонньому догляді. Однак жодними доказами не підтверджено, що дитина потребує саме постійного стороннього догляду, що згідно вимог ч. 1 ст. 88 СК України є обов`язковою умовою для стягнення аліментів на утримання того з подружжя, з ким проживає дитина. Навпаки, як раніше зазначав суд, КНП «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня» МОР у своїй відповіді на судовий запит від 23 вересня 2024 року №725-01 (а.с. 82) надала категоричний висновок, що малолітній [PERSON] постійного стороннього догляду не потребує. Інших доказів, що б спростували вказаний висновок, матеріали справи не містять. Проте, згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За встановленого, вимоги [PERSON] на знайшли свого належного підтвердження, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed