Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-17 00:00:00

У вересні 2024 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що [INFO] помер її дід по лінії матері [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] , та право на приватизацію земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер 74217886:01:000:0079, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер 74217886:01:000:0080, наданої для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в [ADDRESS] , які передані у власність [PERSON] на підставі рішення сьомої сесії двадцять другого скликання Ступаківської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області від 30 грудня 1999 року, але за життя останній не встиг отримати Державні акти на дані земельні ділянки. Спадкоємцем вказаного вище майна померлого [PERSON] був його син [PERSON] , який фактично прийняв спадщину, так як проживав та був зареєстрований з батьком за однією адресою, але юридично за життя не оформив своїх спадкових прав, так як помер [INFO] . Вона, як спадкоємиця за законом після смерті [PERSON] , своєчасно прийняла спадщину, так як на день смерті проживала разом зі спадкодавцем та подала до нотаріальної контори відповідну заяву, але не може оформити свої права в позасудовому порядку у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, право власності на який належним чином не зареєстрвоане та земельні ділянки, тому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] , належний померлому [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якого був [PERSON] , який фактично прийняв спадщину, але не оформив на неї своїх спадкових прав, так як помер [INFO] , визнати за нею право на завершення приватизації та проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер земельної ділянки 7421788600:01:000:0079) та земельну ділянку площею 0,2500 га(кадастровий номер земельної ділянки 7421788600:01:000:0080), надану ведення особистого селянського господарства, що розташовані в [ADDRESS] , та були передана у власність [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі рішення сьомої сесії двадцять другого скликання Ступаківської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області від 30 грудня 1999 року. Ухвалою судді від 19 вересня 2024 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та витребувано від Ічнянської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 179/2024, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , та відомості чи заводилася спадкова справа щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , а також витребувано від Державного нотаріального архіву Чернігівської областівідомості чи заводилася спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 39). Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Позивачка та її представник - адвокат Сакун І.А. у судове засідання не з`явилися, які письмово просили справу розглянути за їх відсутності. Представник відповідача Ічнянської міської ради у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Відзиву на позов відповідачем не подано. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ураховуючи, що всі учасники справи у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 6 - на звороті), який доводився позивачці дідом по лінії матері (а.с. 7- на звороті, а.с. 8, а.с. 8 - на звороті), після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] , право власності на який належним чином не зареєстроване (а.с. 10 - на звороті, 11). Відповідно до довідки Іржавецького старостинського округу № 07.1-15/03/03 від 15 квітня 2024 року, [PERSON] на день своєї смерті [INFO] проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] разом із сином [PERSON] (а.с. 9). Рішенням сьомої сесії двадцять другого скликання Ступаківської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області від 30 грудня 1999 року [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки у розмірі 0,50 га (а.с. 16). Рішенням тридцять сьомої (позачергової) сесії восьмого скликання Ічнянської міської ради від 01 липня 2024 року уточнено рішення сьомої сесії двадцять другого скликання Ступаківської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області від 30 грудня 1999 року, відповідно до якого [PERSON] надано земельні ділянки площею 0,50 га, із них: 0,2500 га - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в [ADDRESS] ; 0,2500 га - для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] (а.с. 16 - на звороті). Із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вбачається, що вказаним вище земельним ділянкам присвоєні кадастрові номери 7421788600:01:000:0079 7421788600:01:000:0080) (а.с. 17-30), однак до кінця процедура приватизації не завершена, у зв`язку зі смертю спадкодавця. Листом Ічнянської міської ради від 18.09.2024 року зазначено, що відповідно до чинного законодавства, якщо декретними рішеннями земельні ділянки вже передані у приватну власність громадянам, додаткових рішень щодо завершення процедури приватизації не передбачено (а.с. 38). [INFO] помер [PERSON] (а.с. 7), який доводився позивачці дядьком по лінії матері (а.с. 7- на звороті, а.с. 8 а.с. 8 - на звороті) та сином померлому [PERSON] (а.с. 7 - на звороті), який фактично прийняв спадщину після смерті батька (а.с. 9), але не оформив на неї свої спадкових прав, так як помер. Відповідно до довідки Іржавецького старостинського округу № 07.1-15/03/04 від 15 квітня 2024 року, [PERSON] на день своєї смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] разом із [PERSON] (а.с. 9 - на звороті). Згідно листа Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 2830/01-17 від 02.10.2024 року та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 78549896 від 30.09.2024 року, спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилася (а.с. 49, 57). Як убачається з копії спадкової справи № 179/2024, заведеної Ічнянською державною нотаріальною конторою 27 травня 2024 року, після померлого [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] (а.с. 52-53). Із листа Ічнянської державної нотаріальної контори № 838/02-14 від 23.08.2024 року вбачається, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та земельні ділянки у зв`язку з відсутністю в неї правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 31). Згідно п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст.1220 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Пунктом «г» частини 1 статті 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно із статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення. Стаття 152 Земельного кодексу України передбачає, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статті 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку (Лист спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»). Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Аналіз наведеної норми свідчить, що у разі, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку, а якщо приватизація земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України не завершена - право на її завершення. Із матеріалів справи вбачається, що померлий [PERSON] розпочав процедуру приватизації земельних ділянок, проте за життя не завершив її, не отримавши документів, що підтверджують право власності на земельні ділянки та не зареєструвавши у встановленому законом порядку право власності на зазначені земельні ділянки за собою, а [PERSON] також успадкував за ним право на завершення приватизації, проте за життя також не завершив цю процедуру. Водночас, у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, передбачена можливість визнання у судовому порядку такого права за спадкоємцем. Аналізуючи зібрані по справі докази суд вважає встановленим, що [PERSON] як спадкоємиця за законом п`ятої черги, прийняла спадщину після померлого [INFO] її дядька по лінії матері [PERSON] , так як на день смерті останнього проживала разом із ним та подала до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщину, а той у свою чергу фактично прийняв спадщину після померлого [INFO] його батька [PERSON] , але не може оформити свої спадкові права у позасудовому порядку у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, право власності на який належним чином не зареєстроване. Разом з тим, оскільки позивачка прийняла спадщину за законом, а тому успадкувала право на завершення процедури приватизації земельних ділянок, яке мав спадкодавець, але в установленому порядку не може завершити процедуру приватизації та зареєструвати своє право на спадкове майно. Отже, з огляду на наведене, беручи до уваги неможливість оформлення спадкових прав у встановленому законом порядку, враховуючи що позов не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved