Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

ТОВ «Коллект центр», в особі директора Мостовенко О.І., звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , про стягнення заборгованості, в якій просить стягнути з відповідачки на свою користь суму заборгованості за Договором про споживчий кредит від 31.08.2021 № 4899578 в розмірі 74641,15 грн та судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що 31.08.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою укладено договір про споживчий кредит № 4899578 на наступних умовах: сума кредиту 20000,00 грн; строком на 30 днів з 31.08.2021 по 30.09.2021; проценти за користування кредитом: 6000,00 грн, які нараховуються за ставкою 1.00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; базова процентна ставка за користування кредитом 5.00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок; у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості, кредитодавець має право нараховувати проценти за порушення грошового зобов`язання. 26.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 26-01/2022-83, згідно якого ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги до позичальників, в т.ч. за договором № 4899578 від 31.08.2021. ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, в т.ч. за договором про споживчий кредит № 4899578 від 31.08.2021. Заборгованість за договором відповідачкою не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачується, у зв`язку з чим у відповідачки обліковується прострочена заборгованість, загальний розмір якої станом на 08.03.2024 становить 74641,15 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 18334,00 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 54307,15 грн, заборгованість з комісії 2000,00 грн, яку і просить позивач стягнути. Представником відповідачки, адвокатом Аскретковим А.В., подано відзив на позовну заяву, в якому останній просив позовні вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] залишити без задоволення. В обґрунтування вказав, що сторона відповідачки не погоджується із розрахунком заборгованості, оскільки він є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача. Крім того, вказує, що у матеріалах справи відсутні будь які докази того, що договір, укладений з ТОВ «Мілоан» про надання споживчого кредиту, графік платежів до договору та Паспорт споживчого кредиту підписані одноразовим електронним ідентифікатором, який належить саме відповідачу, і були підписані саме [PERSON] . Також вважає, що позивачем не доведено видачу кредитних коштів ТОВ «Мілоан» відповідачці у сумі 20000,00 грн. Крім того, вважає, що ТОВ «Вердикт Капітал», а також його правонаступник ТОВ «Коллект Центр» не набули права вимоги до [PERSON] . Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідачки у судовому засіданні просив відмовити у позові з підстав, викладених у поданому ним відзив і на позовну заяву. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які учасники справи посилалися як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 31.08.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою укладено договір про споживчий кредит № 4899578 на наступних умовах: - сума кредиту 20000,00 грн; - строк надання кредиту 30 днів з 31.08.2021; - термін повернення коштів 30.09.2021; - комісія за надання кредиту 2000,00 грн, які нараховуються за ставкою 10.00% від суми кредиту одноразово; - проценти за користування кредитом 6000,00 грн, які нараховуються за ставкою 1.00% від фактичного залишку кредиту на кожен день строку користування кредитом; - стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом 5.00% від фактичного залишку кредиту на кожен день користування кредитом; - кошти надаються позичальнику шляхом перерахування коштів на картковий рахунок; - у разі прострочення позичальником зобов`язань за договором за наявності вимоги кредитодавця позичальник зобов`язаний сплатити пеню; - у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування має право нараховувати проценти за стандартною ставкою, передбаченою договором; - підписанням договору позичальник підтверджує, що ознайомлений з наявними схемами кредитування та умовами договору, отримав паспорт кредиту; - договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, шляхом направлення кредитодавцю електронного повідомлення та накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Вказані умови договору також зафіксовані у паспорті споживчого кредиту № 4899578 та в анкеті-заяві на кредит 4899578, які наявні в матеріалах справи. Згідно копії довідки про ідентифікацію відповідачка підписала договір про споживчий кредит № 4899578 від 31.08.2021 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора U21592. Згідно копії платіжного доручення від 31.08.2021 № 55134476, ТОВ «Мілоан» успішно провели платіж за договором № 4899578 від 31.08.2021 у сумі 20000,00 грн на картку [PERSON] . Згідно графіку платежів станом на 30.09.2021 відповідачка повинна була повернути за договором грошові кошти у загальному розмірі 28000,00 грн. 26.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 26-01/2022-83, згідно якого останнім за плату відступається право грошової вимоги до Боржників, в т.ч. до відповідачки, що підтверджується реєстром боржників до договору факторингу та витягом з нього. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, згідно якого останнім за плату відступається право грошової вимоги до Боржників, в т.ч. до відповідачки, що підтверджується реєстром боржників до договору відступлення та витягу з нього. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Згідно розрахунку заборгованості станом на 08.03.2024 заборгованість відповідачки перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за кредитом № 4899578 складає 74641,15 грн та складається з: -заборгованості по основній сумі кредиту у розмірі 18334,00 грн; -заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги у розмірі 54307,15 грн; -заборгованість з комісії 2000,00 грн. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У частині ч. 2 ст. 639 ЦК України визначено що, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З урахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Отже, договір про споживчий кредит № 4899578 від 31.08.2021 укладено між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних та надсилаються та призначені для ідентифікації підписувача цих даних) згідно з вимогами законодавства, чим засвідчено вивчення умов оферти, повну та безумовну згоду з цими умовами, свідоме прийняття пропозиції укласти договір та згоду на використання одноразового ідентифікатора в якості особистого підпису договору. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Посилання представника відповідачки на те, що ТОВ «Вердикт Капітал», а також його правонаступник ТОВ «Коллект Центр» не набули права вимоги до [PERSON] , незгоду з розрахунком заборгованості по кредиту, не підписання відповідачкою договору та не доведення видачі кредитних коштів [PERSON] не підтверджені належними доказами та спростовуються долученими до позовної заяви та дослідженими судом документами, зокрема договором факторингу № 26-01/2022-83 від 26 січня 2022 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал»; договором № 10-01/2023 від 10 січня 2023 про відступлення прав вимоги, укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр»; платіжним дорученням від 31.08.2021 № 55134476 про перерахування коштів в сумі 20000,00 грн [PERSON] ; довідкою про ідентифікацію клієнта за договором від 31.08.2021 № 4899578 та розрахунком заборгованості по кредиту. На підставі вищевикладеного, наданих до суду документів, судом встановлено, що ТОВ «Мілоан», правонаступником якого є ТОВ «Коллект Центр», виконані умови кредитного договору № 4899578 від 31.08.2021 з надання [PERSON] кредитних коштів. Доказів на підтвердження погашення відповідачкою зазначеної заборгованості у повному обсязі до суду не надано. При цьому, щодо вимог про стягнення заборгованості за простроченими процентами, то суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 1.5.2 кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом: 6000,00 грн. які нараховуються за ставкою 1,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а. с.5). Також, як вбачається з договору сторони погодили, що кредит надається строком на 30 днів з 31 серпня 2021 року. Отже, за таких умов договору, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за договором лише 30 днів, починаючи з дня укладення договору. Даним договором не передбачено нараховування відсотків після закінчення терміну дії договору, який складає 30 днів. Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, договором визначено розмір процентів за користування кредитом в розмірі 6000,00 грн (п. 1.5.2), а тому суд приходить до висновку, що саме ця сума процентів за користування кредитом підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Щодо стягнення процентів в іншій частині, то суд вважає їх безпідставними, з огляду на наступне. У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Суд вважає, що відповідно до п. 1.4 договору про споживчий кредит № 4899578 від 31 серпня 2021 року термін повернення кредиту визначено 30 вересня 2021 року, тому правові підстави для стягнення заборгованості по відсоткам з 01 жовтня 2021 року по 08 березня 2024 року (в межах позовних вимог) відповідно до п. 1.6, 2.3.1.2 договору відсутні. Суд звертає увагу на те, що позивачем відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надано суду доказів, що строк кредитування відповідачки за договором про споживчий кредит № 4899578 від 31 серпня 2021 року був пролонгований кредитодавцем відповідно до п.2.3.1.2 договору, також не було надано оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією) (п. 4.2 договору), тому строк кредитування становив 30 днів. Крім того, суд зауважує, що відповідно до розрахунку заборгованості позивачем здійснено нарахування процентів за період з 31 серпня 2021 року по 08 березня 2024 року згідно п. п. 1.6, 2.3.1.2 договору, тоді як у справі встановлено, що строк кредитування становив по 30 вересня 2021 року. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідачки в користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит № 4899578 від 31 серпня 2021 року станом на 08.03.2024 в розмірі 26334,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 18334,00 грн; заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги у розмірі 6000,00 грн; заборгованість за комісією 2000,00 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачки на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (35,28%). Щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу суд дійшов до такого. Частиною 1-4 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В обґрунтування\~витрат на\~правничу допомогу\~стороною позивача\~було подано\~договір про\~надання правової\~допомоги №\~02-01/2023\~від 02.01.2023\~між ТОВ\~«Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», прайс лист АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС», затверджений Рішенням загальних зборів від 03.01.2023, заявка на надання юридичної допомоги № 859 від 05.01.2024, а також Акт № 3 про надання правової юридичної допомоги від 08.01.2024. Згідно платіжної інструкції № 413000006 від 09.02.2024 АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» отримало оплату на суму 52000,00 грн, згідно договору надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023. Як вбачається з наданих документів, вказаний договір про надання правової допомоги не містить конкретного предмету правової допомоги. Згідно цього договору АО приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. АО зобов`язане надавати клієнту правову інформацію, консультації і роз`яснення з правових питань, правовий супровід захисту інтересів; приймає участь в підготовці та юридичному оформленні різного роду договорів, що укладаються з клієнтом з юридичними особами, підприємцями та громадянами, надає допомогу в організації контролю за виконанням зазначених договорів тощо. З огляду на вказане платіжне доручення не є доказом того, що вказані витрати пов`язані з даною цивільною справою. Тому суд приходить до висновку про відмову у стягненні витрат на правову допомогу. На підставі вищевикладена

Outcome: partial