Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

У лютому 2024 року позивачка звернулася із позовом до [PERSON] , у якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що відповідно до рішення виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 06.12.2020 її було призначено опікуном над малолітньою дитиною, позбавленою батьківського піклування - [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що її матір - [PERSON] померла, а батько дитини - [PERSON] (далі - відповідач) відбував покарання в місцях позбавлення волі. З того часу малолітня дитина [PERSON] мешкає зі позивачкою, повністю знаходиться на її утриманні. Після звільнення з місця відбування покарання та по теперішній час відповідач не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її розвитком, станом здоров`я, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя. Оскільки, [PERSON] без поважних причин не виконує покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 150 СК України, не бере будь-якої участі у вихованні та утримання своєї дитини, тобто фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, тому позивачка просить задовольнити її позов. Ухвалою суду від 11.03.2024 провадження у справі відкрито, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 17.06.2024, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат Шрам В.Ю. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові, не заперечували проти заочного розгляду справи. Позивачка вказала, що малолітня [PERSON] проживає разом з нею з 2016 року, відповідач ніколи не займався дитиною та ніяк не допомагав своїй доньці. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток з адресою зареєстрованого місця проживання; правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, 13.06.2024 подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги позивачки підтримав, одночасно подав висновок щодо розв`язання спору. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , її батьком є відповідач по справі - [PERSON] ; матір`ю - [PERSON] (а.с.4). Мати дитини - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8). Рішенням виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 06.12.2020 №712/0/6-20 [PERSON] , [INFO] , призначено опікуном над малолітньою дитиною, позбавленою батьківського піклування - [PERSON] , [INFO] ; визначено місце проживання дитини, за адресою опікуна: [ADDRESS] . Зі змісту цього рішення вбачається, що його прийняттю передували зокрема, наступні обставини. Мати дівчинки померла [INFO] ; батько - [PERSON] відбуває покарання у вигляді 3 років в місцях позбавлення волі; малолітня дитина залишилася без батьківського піклування; рішенням виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 17.06.2020 №326/0/6-20 [PERSON] надано статусу дитини, позбавленої батьківського піклування; [PERSON] є хрещеною матір`ю [PERSON] , вона матеріально забезпечена, має задовільні житлово-побутові умови для виховання та утримання дитини; за станом здоров`я може виконувати обов`язки опікуна, між нею та дівчинкою склалися добрі стосунки (а.с.3). Оцінюючи доводи позивачки про неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків, суд враховує наступне. З довідки Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області №5280 від 12.01.2024 вбачається, що [PERSON] дійсно не отримувала аліменти з [PERSON] у період з 01.12.2022 по 21.12.2023, згідно з судовим наказом №183/640/21 від 26.02.2021 про стягнення аліментів на доньку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини (а.с.7). У довідці гімназії №2 міста Новомосковська вих.№161 від 26.07.2023, серед іншого зазначено, що [PERSON] , зазначений у свідоцтві про народження як батько [PERSON] , [INFO] , протягом навчання [PERSON] у Гімназії за період з 01 вересня 2019 року по теперішній час не цікавився навчанням дитини, не спілкувався з класним керівником, не відвідував батьківські збори, не представляв інтереси дівчинки. [PERSON] протягом навчання [PERSON] в гімназії відвідувала батьківські збори, цікавиться навчанням дитини, створює належні умови для організації успішного навчання (а.с.5). Наведені докази свідчать про те, що відповідач не цікавиться життям своєї дитини, ухиляється від обов`язку виховувати її та від обов`язку матеріально утримувати дитину. 07.06.2024 органом опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради складено висновок, у якому вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.27-29). Як встановлено у ч.19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Натомість висновок органу опіки та піклування містить мотиви його прийняття, посилання на обставини справи, норми законодавства, яким керувався орган опіки та піклування та не суперечить інтересам дитини, тому із зазначеним висновком суд погоджується. Зі змісту висновку вбачається, що його наданню передувала підготовча робота служби справах дітей виконавчого комітету Новомосковської міської ради, зокрема, обстежено умови проживання опікуна та дитини; дане питання розглядалося на комісії з питань захисту прав дитини, із запрошенням батька; проведено бесіду з дитиною. Так, у висновку органу опіки та піклування, серед іншого, зазначено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 16.12.2020 № 712/0/6-20 «Про встановлення опіки над дитиною, позбавленою батьківського піклування…» [PERSON] було влаштовано під опіку хрещеної [PERSON] . На підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 02.06.2022, [PERSON] був звільнений з Державної установи Криворізька виправна колонія (№ 80)» 14.06.2022. Зі слів [PERSON] , після звільнення з місць позбавлення волі [PERSON] жодного разу не зустрівся з донькою, не поцікавився її долею та не проявив ніякого інтересу до життя дитини. Відповідач проживає окремо від доньки, не працює, веде асоціальний спосіб життя, не цікавиться здоров`ям та розвитком дитини, не приймає участі у її вихованні, матеріально не допомагає. Усю турботу щодо виховання та утримання дитина взяла на себе хрещена дівчинки - [PERSON] , з якою [PERSON] проживала після смерті рідної матері. Опікун сумлінно виконує покладені на неї обов`язки, піклується про духовний та моральний розвиток дитини, забезпечує здобуття дитиною освіти, готує її до самостійного життя. Опікунська родина проживає у 4-кімнатному будинку, дівчинка має окрему кімнату, облаштовану усім необхідні для розвитку та навчання, має гаджети та шкільне приладдя. Вбачається тісний емоційний зв`язок дитини з хрещеною матір`ю. За інформацією КНП «Новомосковського міського центру ПМСД» від 26.04.2024 № 244, малолітня [PERSON] знаходиться під наглядом сімейного лікаря; з приводу стану здоров`я та щеплень дівчинки спілкується виключно [PERSON] ; батько будь-якої участі у забезпеченні здоров`я дитини не приймає. Під час бесіди спеціаліста служби у справах дітей з [PERSON] з`ясовано, що дівчинка практично не пам`ятає батька, він не спілкується з донькою, не цікавиться її життям, не намагається побачитись, не вітає з днем народження та іншими святами; не допомагає їй матеріально. Станом на 22.04.2024 має заборгованість по аліментам у розмірі 110830,50 грн. Служба у справах дітей неодноразово направляла поштові повідомлення за місцем реєстрації [PERSON] про необхідність надання до служби документів та пояснень по суті справи, але безрезультатно. Викладені факти свідчать про те, що відповідач повністю самоусунувся від виховання та матеріального утримання доньки. Оцінюючи наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав суд керується наступними нормами права. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як встановлено у ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивачка, як на підставу позову, посилалась на ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п.п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09). Європейський суд з прав людини зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulingerand Shuruk v. Switzerland), (заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року), що інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (Конвенція ООН про права дитини) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. З матеріалів справи судом не встановлено жодних намагань відповідача виховувати дитину. А зазначені у висновку органу опіки та піклування обставини свідчать про фактичне самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.1 ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позивачкою доведено ту обставину, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а тому наявні достатні правові підстави для задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. (а.с.13). На підставі викладеного,

Outcome: approved