Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

У липні 2018 року Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» (далі -АТ «Креді Агріколь Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , у якому просило суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором № 70/08-Ф від 24 квітня 2008 року в розмірі 84 686,57 дол. США та 13 773,48 грн, а також понесені судові витрати в сумі 33 619,70 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 24 квітня 2008 року між Акціонерним товариством «Індустріально-Експортний банк», яке в подальшому змінило назву на АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 70/08-Ф, згідно пункту 1.1 якого відповідачу був наданий кредит в сумі 100 000,00 дол. США зі сплатою 12,80 % річних, строком з 24 квітня 2008 року до 23 квітня 2028 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором 24 квітня 2008 року, між ним, банком та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель, тобто [PERSON] , взяв на себе зобов`язання перед банком відповідати в повному обсязі по зобов`язаннях позичальника [PERSON] . Відповідно до договору іпотеки від 24 квітня 2008 року, [PERSON] у рахунок забезпечення виконання кредитних зобов`язань за кредитним договором № 70/08-Ф передав в іпотеку банку квартиру у [ADDRESS] . Банком зобов`язання за кредитним договором виконано в повному обсязі. У свою чергу позичальником умови кредитного договору своєчасно не виконуються, кредит та відсотки у встановлені договором строки не сплачуються. Унаслідок невиконання умов кредитного договору позичальник має заборгованість перед позивачем станом на 19 липня 2018 року в загальному розмірі 84 686,57 дол. США та 13 773,48 грн, яка складається з: строкова заборгованість за кредитом 77 128,88 дол. США; прострочена заборгованість за кредитом 1 933,90 дол. США; нараховані відсотки за період з 01 липня 2018 року по 19 липня 2018 року - 534,11 дол. США; прострочені відсотки - 5 089,68 дол. США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту, процентів 13 773,48 грн. З урахуванням викладеного АТ «Креді Агріколь Банк» просило суд стягнути зазначену вище заборгованість в солідарному порядку з позичальника та поручителя. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Батрин О. В. від 27 липня 2018 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Батрин О. В. від 21 листопада 2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. У березні 2021 року від представника відповідачі [PERSON] до суду надійшло свідоцтво про смерть одного з відповідачів [PERSON] , який є позичальником за кредитним договором. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18 березня 2021 року зупинено провадження у справі за позовом АТ «Креді Агріколь Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості до залучення до участі у справі правонаступника(ів) [PERSON] , який помер [INFO] . У зв`язку із закінченням 6-місячного строку для прийняття спадщини на підставі заяви представника позивача ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25 січня 2022 року поновлено провадження у справі за позовом АТ «Креді Агріколь Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Витребувано у приватного нотаріуса КМНО Михайленка С. А. дані щодо спадкоємців після смерті [PERSON] . Ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 24 березня, 01 вересня, 15 листопада 2022 року витребувано у приватного нотаріуса КМНО Михайленка С. А. дані щодо спадкоємців після смерті [PERSON] . Відповідно до наданих приватним нотаріусом КМНО Михайленком С.А. матеріалів спадкової справи померлого [PERSON] встановлено, що 11 серпня 2021 року поза межами визначеного шестимісячного строку до нотаріуса із заявою про прийняття спадкового майна звернулася громадянка Федеративної Республіки Німеччина [PERSON] , яка є донькою померлого [PERSON] . З тексту даної заяви від 11 серпня 2021 року, вбачається, що окрім [PERSON] інших спадкоємців померлого [PERSON] , як за законом, так і за заповітом немає. У подальшому 30 серпня 2021 року громадянка Федеративної Республіки Німеччина [PERSON] подала приватному нотаріусу КМНО Михайленку С. А. заяву за № 201/02-14 про відмову від прийняття спадщини залишеної після смерті її батька [PERSON] , зі змістом положень статей 1269, 1273 ЦК України була ознайомлена. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08 лютого 2023 року зупинено провадження у справі за позовом АТ «Креді Агріколь Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості до залучення у справі правонаступника(ів) [PERSON] , який помер [INFO] . У липні 2023 року АТ «Креді Агріколь Банк» звернувся до Печерського районного суду м. Києва із заявою про визнання спадщини, що залишилися після смерті [PERSON] , відумерлою. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2023 року у справі № 757/29539/23-ц заяву Банку про визнання спадщини відумерлою задоволено. Визнано відумерлою спадщину, яка відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] , у тому числі: житлова квартира загальною площею 43,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Передано у власність територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради: житлову квартиру загальною площею 43,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21 березня 2024 року поновлено провадження у справі за позовом АТ «Креді Агріколь Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Залучено у якості правонаступника [PERSON] - Територіальну громаду м. Києва в особі Київської міської ради. 03 травня 2024 року на підставі розпорядження керівника апарату від 03 травня 2024 року, у зв`язку з перебуванням судді Батрин О. В. на довготривалому лікуванні здійснено повторний автоматизований розподіл та визначення суддю для розгляду справи та передано судді Бусик О.Л. згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Бусик О. Л. від 06 травня 2024 року справу № 757/36074/18-ц прийнято до свого провадження. У жовтні 2024 року Київська міська рада подала до суду відзив на позовну заяву, у якому посилаючись на те, що заявлені позовні вимоги до територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради є безпідставними та необґрунтованими, просить суд в їх задоволенні відмовити. Посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин щодо прийняття Київською міською радою у комунальну власність відумерлої спадщини у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] у встановленому законом порядку. Титульним володільцем - власником предмета іпотеки вважається [PERSON] . Виходячи із наведеного позивачем не доведено та не обгрунтовано належними і допустимими доказами факту порушення, невизнання чи оспорення відповідачем його права або інтересу у спірних правовідносинах. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у поданій на адресу суду заяві просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача Київської міської ради не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у поданій на адресу суду заяві просив розглядати справу за його відсутності. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно з вимогами статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частини першої статті 13 ЦПК України). Суд установив, що 24 квітня 2008 року між Акціонерним товариством «Індустріально-Експортний банк», яке в подальшому змінило назву на АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 70/08-Ф, згідно пункту 1.1 якого відповідачу був наданий кредит в сумі 100 000,00 дол. США зі сплатою 12,80 % річних, строком з 24 квітня 2008 року до 23 квітня 2028 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором 24 квітня 2008 року, між позичальником, банком та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого [PERSON] , взяв на себе зобов`язання перед банком відповідати в повному обсязі по зобов`язаннях позичальник [PERSON] . Відповідно до договору іпотеки від 24 квітня 2008 року, [PERSON] у рахунок забезпечення виконання кредитних зобов`язань за кредитним договором № 70/08-Ф передав в іпотеку банку квартиру у [ADDRESS] . У зв`язку з невиконанням позичальником взятих на себе кредитних зобов`язань у [PERSON] утворилась заборгованість, яка за розрахунком банку станом на 19 липня 2018 року становить 84 686,57 дол. США та 13 773,48 грн, яка складається з: строкова заборгованість за кредитом 77 128,88 дол. США; прострочена заборгованість за кредитом 1 933,90 дол. США; нараховані відсотки за період з 01 липня 2018 року по 19 липня 2018 року - 534,11 дол. США; прострочені відсотки - 5 089,68 дол. США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту, процентів 13 773,48 грн. Суд також установив, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04 березня 2021 року. 11 серпня 2021 року (поза межами визначеного шестимісячного строку) до нотаріуса із заявою про прийняття спадкового майна звернулася громадянка Федеративної Республіки Німеччина [PERSON] , яка є донькою померлого [PERSON] . З тексту даної заяви від 11 серпня 2021 року, було вказано, що окрім [PERSON] інших спадкоємців померлого [PERSON] , як за законом, так і за заповітом немає. У подальшому 30 серпня 2021 року громадянка Федеративної Республіки Німеччина [PERSON] подала приватному нотаріусу КМНО Михайленку С. А. заяву за № 201/02-14 про відмову від прийняття спадщини залишеної після смерті її батька [PERSON] . Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2023 року у справі № 757/29539/23-ц заяву Банку про визнання спадщини відумерлою задоволено. Визнано відумерлою спадщину, яка відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] , у тому числі: житлова квартира загальною площею 43,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Передано у власність територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради: житлову квартиру загальною площею 43,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Щодо позовних вимог до поручителя [PERSON] . Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконанням ним свого обов`язку. Частиною першою статті 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно з частиною першою статті 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником. Відповідно до статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Частиною четвертою статті 25 ЦК України встановлено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора стягує заборгованість в межах вартості майна, одержаного у спадщину (стаття 1282 ЦК України). За змістом зазначеної норми у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який відповідає перед кредитором в межах вартості одержаного у спадок майна. Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. На поручителів може бути покладено обов`язок щодо належного виконання зобов`язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності в позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за нового боржника, зафіксованої в тому числі й у договорі поруки як згоди відповідати за виконання зобов`язання перед будь-яким боржником у разі переведення боргу за забезпечувальним зобов`язанням. Подібний за змістом правовий висновок Верховного Суду України викладений у постанові від 03 червня 2015 року у справі № 6-206цс15. Таким чином, після смерті позичальника за кредитним договором поручитель, за наявності його згоди, може відповідати за виконання спадкоємцями померлого позичальника зобов`язань за кредитним договором. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за кредитним договором відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Умовами Договору поруки, або будь-яким іншим чином, відповідач [PERSON] не надавав своєї згоди поручатися за виконання кредитних зобов`язань будь -яких інших осіб за Кредитним договором, навіть, в разі спадкування. Отже, якщо поручитель не погоджується забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (спадкоємцем позичальника), порука на підставі частини третьої статті 559 ЦК України припиняється. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, спадщину після померлого ніхто не прийняв. Судовим рішення визнано відумерлою спадщину, яка відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] , у тому числі: квартира загальною площею 43,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] Виходячи з вищевикладеного, у позові до поручителя [PERSON] слід відмовити. Щодо позовних вимог до Київської міської ради Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норми у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за договором, за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо повернення кредиту, не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті. Відповідно до частини першої-третьої статті 1277 ЦК України заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця. У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття органом місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за місцезнаходженням. Аналогічні положення містить і частина перша статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» згідно з якою спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу. Якщо власниками відумерлого майна стали декілька територіальних громад, вимоги кредиторів спадкодавця задовольняються територіальними громадами пропорційно до вартості відумерлого майна, набутого у власність кожною з низ (частина четверта статті 1277 ЦК України). З огляду на вищевикладене та обставини, встановлені судом, зокрема позичальник [PERSON] , до якого позивачем було заявлено вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором, помер; до Київської міської ради у подальшому перейшло відумерле майно в силу норм частини третьої статті 1277 ЦК України, статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» та рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2023 року у справі № 757/29539/23-ц. Частиною першою статті 182 ЦК України визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до частин першої-третьої статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду відомості державного реєстру прав на нерухоме майно презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 48/340, пункт 4.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17. Суд вважає за необхідне звернутися до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 13 квітня 2021 року у справі № 910/11702/18. У зазначеній постанові викладено висновок про те, що «згідно з частинами першою, четвертою статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Частиною четвертою статті 334 ЦК України передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва; 2) речові права на нерухоме майно, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; прав користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; право довірчої власності (крім права довірчої власності як способу забезпечення виконання зобов`язань); інші речові права відповідно до закону. Аналіз наведених вище положень статті 1277 ЦК України дає підстави дійти висновку, що за результатами розгляду заяви про визнання спадщини відумерлою та прийняття відповідного рішення судом орган місцевого самоврядування після набрання законної сили рішенням суду про визнання спадщини відумерлою стає власником майна, що входить до складу спадщини. Схожі за змістом висновки викладено також у постановах Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 914/2588/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 914/2637/17. Отже, з урахуванням змісту наведених положень чинного законодавства суд вважає, що як речові права на нерухоме майно, похідні від права власності, так і майнові права, відмінні від права власності на нерухоме майно, є правами, нерозривно пов`язаними з нерухомим майном, а тому такі права підлягають державній реєстрації цього права у встановленому законом порядку. З огляду на наведене вище, виходячи з положень частини першої статті 182 та частини четвертої статті 334 ЦК України щодо невчинення Київською міською радою дій з прийняття в комунальну власність відумерлої спадщини [PERSON] у вигляді квартири загальною площею 43,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , суд вважає, що належним способом захисту у спірних правовідносинах є зобов`язання відповідача вчинити дії щодо прийняття у комунальну власність відумерлої спадщини та зобов`язання вчинити дії щодо державної реєстрації цього права у встановленому законом порядку Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 924/692/21. На підставі викладеного, враховуючи вищевказану практику Верховного Суду, суд також приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині заявлених позовних вимог до Київської міської ради. У зв`язку з відмовою в позові правові підстави для покладення судового збору на відповідачів відсутні.

Outcome: dismissed