Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

20 серпня 2024 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на статті 56, 104-105, 110, 112, 113 СК України, просить розірвати шлюб між нею, [PERSON] , та [PERSON] , зареєстрований 09 грудня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 186. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що з відповідачем [PERSON] позивач перебуває у шлюбі, який зареєстрований 09 грудня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 186. Від шлюбу з відповідачем неповнолітніх дітей у позивача немає. Причиною звернення позивача до суду з даною позовною заявою стало те, що останнім часом їх з відповідачем сімейне життя набуло ознак формальності. Майже два роки сторони припинили проживати як подружжя, оскільки протилежне бачення цінності сім`ї, побудови відносин призвело до того, що вони з відповідачем стали чужими людьми. Незважаючи на проживання сторін за однією адресою, кожен з них живе своїм життям, в кожного свій окремий бюджет, спільного господарства вони не ведуть, не будують спільних планів на майбутнє. Позивач та відповідач не підтримують сімейних стосунків, не відчувають один до одного довіри та підтримки. Психологічно нестабільна атмосфера в сім`ї, крім іншого, обумовлена тим, що відповідач зловживає спиртними напоями, та, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчиняє сварки, принижує позивача. Позивач прийняла виважене рішення розірвати шлюб з відповідачем, збереження шлюбу є недоцільним. Розірвання шлюбу між сторонами через органи РАЦСу неможливе, оскільки відповідач відмовляється йти до органів РАЦСУ. Ухвалою судді від 13 вересня 2024 року після виконання вимог, передбачених частиною 6 статті 187 ЦПК України, було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 01 жовтня 2024 року. Ухвалою суду від 01 жовтня 2024 року судовий розгляд справи було відкладено на 23 жовтня 2024 року на підставі частини 4 статті 223 ЦПК України. Позивач у призначене судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи знаходиться заява позивача, в якій вона просила цивільну справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач повторно в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся за адресою зареєстрованого місця проживання, але конверт із судовою повісткою повернувся до суду не врученим з поштовою відміткою причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». У такому випадку [PERSON] , якому адресовано судову повістку разом із копією позовної заяви з додатками, копією ухвали про відкриття провадження у справі, копією ухвали про відкладення розгляду справи, за зареєстрованим місцем проживання, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання відповідно до частини 8 статті 128 ЦПК України. Відзив на позовну заяву відповідач не надіслав, причини неявки суд не повідомив. За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 23 жовтня 2024 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Відповідно до\~частини\~2\~статті\~247\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів\~справи судом\~встановлено,\~що згідно\~свідоцтва про\~шлюб серії\~ [NUMBER] ,\~виданого 09\~грудня 2014\~року Відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану реєстраційної\~служби Славутицького\~міського управління\~юстиції у\~Київській області,\~копія якого\~долучена до\~матеріалів справи,\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~09\~грудня 2014\~року зареєстрували\~шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, про що 09 грудня 2014 року складено відповідний актовий запис № 186. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] . Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення позивача до суду з даною позовною заявою стало те, що останнім часом сімейне життя позивача та відповідача набуло ознак формальності. Майже два роки сторони припинили проживати як подружжя, оскільки протилежне бачення цінності сім`ї, побудови відносин призвело до того, що вони з відповідачем стали чужими людьми. Незважаючи на проживання сторін за однією адресою, кожен з них живе своїм життям, в кожного свій окремий бюджет, спільного господарства вони не ведуть, не будують спільних планів на майбутнє. Позивач та відповідач не підтримують сімейних стосунків, не відчувають один до одного довіри та підтримки. Психологічно нестабільна атмосфера в сім`ї, крім іншого, обумовлена тим, що відповідач зловживає спиртними напоями, та, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчиняє сварки, принижує позивача. Позивач прийняла виважене рішення розірвати шлюб з відповідачем, збереження шлюбу є недоцільним. Відповідно до положень статті 51 Конституції України, частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року, ратифікована Україною 17 липня 1997 року) вбачається, що кожен із подружжя має рівні цивільні права та обов`язки у відносинах між собою і зі своїми дітьми, а також щодо одруження, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно з частиною 2 статті 18, пункту 3 статті 51, частиною 3 статті 56, частиною 1 статті 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, яка виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною 2 статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви, спільних неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. У відповідності до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 1\~211,20 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1\~211,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved