Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

Позивач в позові вказує, що [INFO] в с. Глинськ, Хмільницького району Вінницької області, померла її баба [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 2,2411 га, кадастровий номер 0521680600:04:002:0200, розташованої на території Глинської сільської ради Хмільницького (Калинівського) району Вінницької області. Позивачка є спадкоємицею за заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області 07.09.2018 року, зареєстрованим в реєстрі за № 168, яким померла [PERSON] заповіла позивачці належну їй вищевказану земельну ділянку. Позивачка, як спадкоємиця за заповітом, прийняла спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини в установлений законом строк до приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Варламова О.В. Однак оформити право власності на земельну ділянку в нотаріуса позивач не має можливості, так як оригінал правовстановлюючого документа на землю у неї відсутній, про що нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.08.2024 року. Тому позивач звернулася до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] до розгляду справи по суті в судовому засіданні подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач уповноважений представник Калинівської міської ради Вінницької області Трохименко М.В. в підготовче засідання не з`явився, надавши письмову заяву, де просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Так, судом достовірно встановлено, що [INFO] в с. Глинськ, Хмільницького району Вінницької області, померла її баба [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 2,2411 га, кадастровий номер 0521680600:04:002:0200, розташованої на території Глинської сільської ради Хмільницького (Калинівського) району Вінницької області. Позивачка є спадкоємицею за заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області 07.09.2018 року, зареєстрованим в реєстрі за № 168, яким померла [PERSON] заповіла позивачці належну їй вищевказану земельну ділянку. Позивачка, як спадкоємиця за заповітом, прийняла спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини в установлений законом строк до приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Варламова О.В. Однак оформити право власності на земельну ділянку в нотаріуса позивач не має можливості, так як оригінал правовстановлюючого документа на землю у неї відсутній, про що нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.08.2024 року. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 392 ЦК України, особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо, це право оспорюється або не визнається іншими особами. Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Враховуючи, що відповідач позов визнає, не заперечує проти визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом, тому, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності іх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За вказаних обставин суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті баби [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved