Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. Орган опіки та піклування Липовецької міської ради звернувся до суду в інтересах неповнолітнього [PERSON] (далі позивач) із вищевказаним позовом до [PERSON] (далі відповідач) у якому просять: - позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з [PERSON] аліменти на користь дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно з дня подання позовної заяви та до досягнення повноліття. Підставність вимог позивач обґрунтовує тим, що відповідач, як батько [PERSON] більше 15 років ніякої участі у вихованні та утриманні дитини не брав, не турбувався про фізичний та духовний стан дитини, не цікавився його здоров`ям навчанням, не спілкувався з сином, не виявляв інтересу до його внутрішнього світу. Поведінка відповідача свідчить про ухилення від виховання дитини та виконання покладених на нього законодавством обов`язків, що стало підставою звернення до суду із даним позовом. Відповідач, у відповідності до статтей 174,\~178 ЦПК України, не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 15.08.2024 було відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. На виконання вимог статті 187 ЦПК України суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. За наслідками отриманої судом інформації з Єдиного державного демографічного реєстру, Липовецької міської ради, Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Вінницькій області встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача [PERSON] не представилось можливості. Відповідно до частини одинадцятої статті 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Ухвалою суду від 11.10.2024 було долучено до матеріалів справи рішення виконавчого комітету Липовецької міської ради від 21.08.2024 № 197 "Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] " та повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00047426692 від 11.10.2024, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання Орган опіки та піклування Липовецької міської ради та [PERSON] , Служба у справах дітей Липовецької міської ради не з`явились, подали до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність, заявлені вимоги підтримали, надали свою згоду на ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач,\~будучи повідомленим\~у встановленому\~законом порядку\~про час\~і місце\~розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи або розгляд справи у його відсутність до суду не подав, про причини неявки суд не повідомив. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності сторін спору на підставі наявних у справі доказів відповідно до частин четвертої статті 223 та статті 280 ЦПК України, про що було постановлено ухвалу 22.10.2024. Відповідно до положень частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 6) та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00047426692 від 11.10.2024 (а.с. 45-46) батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с. 10). Відповідно до довідки виданої Липовецькою міською радою № 362 від 23.07.2024 (а.с. 11) судом встановлено, що [PERSON] , 2006 року народження, зареєстрований та проживає в будинку, який знаходиться в [ADDRESS] . Його батько [PERSON] на території с. Росоша Липовецької міської ради не зареєстрований та довгий час не проживає (протягом 15 років), його місце знаходження не відоме. З довідки Росошанської амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 612 від 30.07.2024 (а.с. 12) судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] за медичною допомогою при захворюваннях та з метою профілактичних оглядів, щеплень звертався у супроводі матері [PERSON] . Відповідно до довідки Росошанського ліцею Липовецької міської ради Вінницької області від 30.07.2024 № 37 (а.с. 13) [PERSON] навчався в даному навчальному закладі з 01.09.2012 по 31.05.2023 року. Батько, [PERSON] , за період навчання в закладі, з класним керівником, вчителями, відносно навчання і виховання дитини не спілкувався, батьківські збори та позакласні заходи не відвідував. Дослідивши Акт обстеження умов проживання від 30.07.2024 (а.с. 14) складений головними спеціалістами служби у справах дітей Липовецької міської ради [PERSON] та [PERSON] , фахівця з соціальної роботи КП «ЦНСП» [PERSON] встановлено, що [PERSON] проживає з дідом і бабою (батьками матері), а також з рідною сестрою та двома рідними братами, за адресою [ADDRESS] , умови проживання сімї задовільні,діти мають облаштовані спальні місця, з постільною білизною. Діти забезпечені сезонним одягом та взуттям, засобами та предметами особистої гігієни. Встановлено, що батько [PERSON] близько 16 років тому виїхав в росію. Весь час з дітьми та дружиною не спілкувався, ніякої допомоги не надавав. Відповідно до статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 166 СК України встановлено, що одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини першої\~статті 164 СК України\~мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої\~статті 164 СК України\~дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Частиною четвертою\~статті 19 СК України\~визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до частини п`ятої\~статті 19 СК України\~орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно сина [PERSON] , [INFO] , було предметом розгляду Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Липовецької міської ради, за наслідками якого було складено висновок 21.08.2024 № 197, відповідно до якого визнано за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 26-28). Суд, оцінивши усі зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що обставини наведені позивачем у позовній заяві доведені належними, допустимими та достовірними доказами, а їх зв`язок у сукупності є достатнім на підтвердження факту ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За таких обставин, суд вважає, що достатні усі правові підстави для застосування крайнього заходу впливу до відповідача шляхом позбавлення його батьківських прав, який відповідає інтересам дитини,\~отож позов підлягає до задоволення. Наведене узгоджується і з приписами викладеними в частині четвертій статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» де передбачено, що позбавлення батьківських прав не звільняє від обов`язку утримувати дитину. Зі змісту\~статті\~180\~СК\~України\~вбачається,\~що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати обставини визначені частиною першою статті 182 СК України. Відповідно до частини другої статті 182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючись із розміром аліментів, які слід присудити із відповідача на користь дитини, суд виходить із якнайкращого для забезпечення її гармонійного розвитку з урахуванням обставин, передбачених статтею 182 СК України та обставин встановлених у судовому засіданні. Відповідач не надав на пропозицію суду викладену в ухвалі від 15.08.2024 жодних заперечень проти обставин зазначених у позові. Суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, при цьому відомості про наявність інших аліментних зобов`язань чи про поганий стан здоров`я відповідача матеріали справи не містять, а відповідачем не було надано жодних доказів. Ураховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у виді частки від заробітку доходу щомісячно, що становить 1/4 частки, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене суд задовольняє позов у повному обсязі. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Outcome: approved