Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

В вересні 2024 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання дитини - [PERSON] [INFO] , згідно Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13.06.2023 р. у справі № 204/11580/22 з 1/4 до 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 204/11580/22 було стягнуто з [PERSON] , аліменти на утримання його малолітнього сина - [PERSON] у розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. починаючи з 20 грудня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Після розірвання шлюбу з [PERSON] , позивач уклав шлюб з [PERSON] . Від шлюбу у позивача народилася друга дитина - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Після народження другої дитини у позивача з`явилися додаткові витрати на утримання дитини та дружини, яка зараз вимушена бути у декретній відпустці. У зв`язку з наявністю майнового спору між позивачем та відповідачем відносно спільної квартири [ADDRESS] , позивач разом зі своєю дружиною вимушений проживати орендованій квартирі та сплачувати орендні та комунальні платежі, що орієнтовно становить - 10 000,00 грн. Крім того, відповідачка ініціювала цілу низку судових спорів проти позивача, що негативно впливає на його матеріальне становище. Зокрема це такі справи, які слухаються у Красногвардійському районному суді м. Дніпропетровська: 204/130/23; № 204/5450/24; № 204/19928/22; № 204/6286/24; № 204/15810/23; № 204/5239/24; № 204/10672/22. Таким чином, відповідач витрачає багато грошових коштів на судові процеси, той час коли ці кошти могли б витрачатися на користь виховання дитини. Така поведінка відповідачки не відповідає якнайкращим інтересам дитини та моральним засадам суспільства. Також зазначає, що позивач офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату у розмірі 8000,00 грн., що підтверджується копією довідки. Такий розмір доходу унеможливлює забезпечити достатній та гідний рівень життя своєї родини та сина від першого шлюбу - [PERSON] . Крім того, позивач вимушений витрачати кошти на особисте лікування, зокрема лікування - хронічного гіперпластичного ларінгиту, остеохондрозу, хронічного холіциститу. Зазначені факти підтверджуються довідками з лікарні, які додано до позову. Таким чином, маючи другу родину - новонароджену дитину та дружину, витрачаючи кошти на утримання родини, сплату орендних та комунальних платежів, на особисте лікування хронічних захворювань, маючи цілий перелік судових справ, отримуючи заробітну плату у розмірі 8000,00 грн., позивач вважає, що розмір аліментів на утримання [PERSON] повинен бути зменшений. Не погодившись з позовними вимогами, представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано наступне. Під час розгляду Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська справи 204/11580/22 [PERSON] у встановлений судом строк не надав суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим, суд розглядав справу за наявними матеріалами. Розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] визнають. [PERSON] з [PERSON] визнають. Народження другої дитини у [PERSON] визнають. Наявність у [PERSON] додаткових витрат на утримання дитини та дружини не визнають. Твердження позивача про перебування [PERSON] у декретній відпустці не визнають. Окрім того до позовної заяви не надані належні, допустимі і достовірні докази відсутності у [PERSON] доходів. Твердження позивача про витрату «багато грошів» на судові процеси, що поведінка [PERSON] не відповідає найкращим інтересам дитини та моральним засадам суспільства» вважаємо таким що не тільки не відповідає дійсності, а є такими, що спрямовано на викривлення моралі, помилкове сприйняття дійсності. Адже зменшення розміру аліментів не може відповідати інтересам дитини. Посилання [PERSON] на обставину про неможливість забезпечити достатній рівень життя своєї родини при отриманні доходу у розмірі 8000 грн., вважають маніпулятивною. Так, прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць з 01 січня 2024 року становитиме: Загальний показник - 2920 грн.; Діти до 6 років - 2563 грн.; Діти від 6 до 18 років - 3196 грн.; Працездатні особи - 3028 грн.; Особи, які втратили працездатність - 2361 грн. Розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на утримання [PERSON] у 2024 році становить не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, що складає 3196/2 = 1598 грн. [PERSON] отримує дохід не тільки у ФОП [PERSON] . Так під час розгляду справи Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська під головуванням судді Самсонової В.В. № 204/15810/23, за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів за період з 01.01.2022 року по 19.12.2022 року, останній надав пояснення суду, що він не може назвати місце свого працевлаштування, оскільки надав відповідну «підписку». Також [PERSON] наголошував на факті, що сума у розмірі 100 (сто) грн. у місяць достатня для існування дитини, що свідчить, що така сума достатня і для існування [PERSON] , а отже і не може бути підставою для зменшення аліментів на утримання [PERSON] , через необхідність утримання [PERSON] . В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовну заяву, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачка та її представник в судовому засіданні вказали, що позовні вимоги не визнають в повному обсязі. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська у цивільній справі №204/11580/22 від 13 червня 2024 року стягнуті з [PERSON] аліменти на утримання його малолітнього сина - [PERSON] , у розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20 грудня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття, в особі матері [PERSON] , допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць. 04 квітня 2024 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Як вбачається із матеріалів справи, у позивача є ще одна дитина [PERSON] , [INFO] (а.с. 30). Із наданих позивачем довідок вбачається, що останній був непрацездатним, внаслідок захворювання, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 14-21). Згідно з довідкою про доходи, що видана позивачу за місцем роботи, загальна сума доходів позивача за період з листопада 2023 року по травень 2024 року становить 50780 грн., без урахування аліментів. Доказів на підтвердження доходів відповідачки матеріали справи не містять. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною другою статті 3 Конвенції держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). У частині третій статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Одним з основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, закріплене у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. З огляду на зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (див. постанову Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі № 364/1139/19 провадження № 61-11271св20)). У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що «розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)». Проаналізувавши вищенаведені норми та надані сторонами докази, суддів вважає, що в даному випадку наявні правові підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються із позивача на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дитини, з 1/4 до 1/5 з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто, після винесення 13 червня 2023 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська рішення по справі №204/11580/22, сімейний стан позивача змінився у зв`язку із народженням доньки [PERSON] , [INFO] , що зумовила зміну матеріального стану, відтак згідно із положеннями ст. 192 СК України є підставою для зміни розміру стягнутих з позивача аліментів. Вищевказана обставина відповідно до ст. 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому такі положенні закону не виключають одночасне встановлення обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від змін матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Подібні правові висновки щодо застосування вказаної норми СК України викладено у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі №727/1599/22, від 10 жовтня 2023 року у справі № 6282/2454/22, від 19 червня 2024 року у справі № 686/22677/23. Враховуючи інтереси\~обох дітей\~позивача,\~які мають\~право на\~належні умови\~для всебічного\~розвитку,\~освіти,\~виховання,\~на рівень\~життя,\~достатній для\~їх фізичного,\~інтелектуального,\~морального,\~культурного,\~духовного і\~соціального розвитку,\~вважає,\~що вимоги\~позивача про\~зменшення розміру\~аліментів підлягають\~частковому \~задоволенню. Виконавчий лист, виданий Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська від 13 червня 2023 року по справі №204/11580/22, підлягає поверненню після повного погашення заборгованості, яка виникла до набрання цим рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: partial