Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс банк», звернувся до суду з вказаним позовом. Вимоги обґрунтував тим, що згідно рішення №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, було прийнято рішення щодо припинення Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», де в п.п.1.2 визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає у Акціонерного товариства «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року. Відповідно до ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» АТ «Альфа-Банк» було оформлено право власності на житловий будинок, загальною площею 215,5 кв.м., житловою площею 85,1 кв.м., сауну, сарай, ворота, огорожа, зливну яму, та земельну ділянку загальною площею 0,0657 га, цільове призначення - для будівництва житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер: 6510136300:28:003:0010, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належала на праві власності [PERSON] , які буди передані ним в якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф080532П від 21.04.2008 року. Правовою підставою для реєстрації права власності АТ «Альфа-Банк» на нерухоме майно, є відповідне застереження в п.п. 4.5.3. Договору іпотеки від 21.04.2008 року, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових правна на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.06.2020 року №211801285, було зареєстровано право власності за АТ «Альфа-Банк», а саме на житловий будинок, загальною площею 215,5 кв.м., житловою площею 85,1 кв.м., сауну, сарай, ворота, огорожа, зливну яму, та земельну ділянку загальною площею 0,0657 га, цільове призначення - для будівництва житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер: 6510136300:28:003:0010, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, законним власником житлового будинку за зазначеною адресою, є АТ «Альфа-Банк». Згідно довідки Виконавчого комітету Херсонської міської ради від 05.03.2020 року у вказаному будинку зареєстрований відповідач. Позивач звертався до відповідача з вимогою звільнити житлове приміщення, намагався врегулювати питання в досудовому порядку, зокрема, було надіслано вимогу про добровільне виселення. Проте, незважаючи на відсутність будь-яких правових підстав для проживання в квартирі, колишній власник, продовжує користуватися квартирою та відмовляється добровільно виселятися. Такі дії відповідача створюють перешкоди у здійсненні законних прав власника, який не може вільно користуватися та розпоряджатися нерухомим майном. Посилаючись на ст.41 Конституції, ст.ст.316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком, загальною площею 215,5 кв.м., житловою площею 85,1 кв.м., до складу якого входить сауна, сарай, ворота, огорожа, зливна яма, та земельна ділянка загальною площею 0,0657 га, цільове призначення - для будівництва житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер: 6510136300:28:003:0010, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; зняти з реєстраційного обліку [PERSON] з житлового будинку загальною площею 215,5 кв.м., житловою площею 85,1 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 27.07.2020 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. 18.08.2020 від представника позивача надійшло клопотання про зупинення провадження по даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №766/3811/20. Ухвалою суду від 26.11.2020 року зупинено провадження у справі за позовом Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку до набрання законної сили рішення у цивільній справі №766/3811/20 за позовом [PERSON] до акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК», Державного реєстратора Виконавчого комітету Петрівської сільської ради Генічеського району Херсонської області Мустафаєва Ф.А. про скасування запису про державну реєстрацію права власності. Ухвалою від 14.02.2022 року відновлено провадження у справі. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2024 року у зв`язку із звільненням з посади судді Херсонського міського суду Херсонської області Прохоренко В.В., справу передано судді Майдан С.І. 03.04.2024 року. Ухвалою суду від 03.04.2024 року прийнято зазначену справу до провадження, здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Ухвалою суду від 27.08.2024 року замінено у даній справі позивача АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність сторони відповідача, позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Сторона відповідача правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 21 квітня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», та [PERSON] був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф080530П, за умовами якого кредитор надав позичальнику грошові кошти у розмірі 58400,00 доларів США, зі сплатою 13,05 процентів річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначених в додатку №1 до договору, з кінцевим терміном повернення кредиту до 20 квітня 2023 року. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 21 квітня 2008 року між банком, [PERSON] (позичальник) та [PERSON] (поручитель) укладений договір поруки №02-23-Ф080530П-818, відповідно до якого останній узяв на себе солідарну відповідальність із позичальником за виконання зобов`язань за кредитним договором. Також на забезпечення виконання цього кредитного договору, 21 квітня 2008 року між банком та [PERSON] укладений іпотечний договір за №02-23-Ф080530П-816, за яким останнім в іпотеку банку передано нерухоме майно: житловий будинок за № [NUMBER] , загальною площею 215,5 кв.м та земельну ділянку, загальною площею 0,0657 га, кадастровий номер 6510136300:28:003:0010, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Згідно рішення №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, було прийнято рішення щодо припинення Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», де в п.п.1.2 визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає у Акціонерного товариства «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року. В подальшому АТ «Альфа Банк» змінено найменування на АТ «Сенс Банк». Відповідно до ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» АТ «Альфа-Банк» було оформлено право на житловий будинок, загальною площею 215,5 кв.м., житловою площею 85,1 кв.м., сауну, сарай, ворота, огорожу, зливну яму, та земельну ділянку загальною площею 0,0657 га, цільове призначення, для будівництва житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер: 6510136300:28:003:0010, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належала на праві власності [PERSON] , які буди передані ним в якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф080532П від 21.04.2008 року. Правовою підставою для реєстрації права власності АТ «Альфа-Банк» на нерухоме майно, є відповідне застереження в п.п. 4.5.3. Договору іпотеки від 21.04.2008 року, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових правна на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.06.2020 року №211801285, було зареєстровано право власності за АТ «Альфа-Банк», а саме на житловий будинок, загальною площею 215,5 кв.м., житловою площею 85,1 кв.м., сауну, сарай, ворота, огорожа, зливна яма, та земельну ділянку загальною площею 0,0657 га, цільове призначення, для будівництва житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер: 6510136300:28:003:0010, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки Виконавчого комітету Херсонської міської ради від 05.03.2020 року у вказаному будинку зареєстрований відповідач. Позивач звертався до відповідача з вимогою звільнити житлове приміщення, намагався врегулювати питання в досудовому порядку, зокрема, було надіслано вимогу про добровільне виселення. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 30.11.2020 року позовні вимоги [PERSON] до акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК», Державного реєстратора Виконавчого комітету Петрівської сільської ради Генічеського району Херсонської області Мустафаєва Фаріта Анваровича (ЄДРПОУ: невідомий, місцезнаходження: 75511, Херсонська область, Генічеський район, с. Петрівка, вул. Центральна, буд. 1) про скасування запису про державну реєстрацію права власності задоволено. Запис про право власності №34867253 від 21.12.2019 року на нерухоме майно житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , за акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК», внесеним на підставі рішення Державного реєстратора Виконавчого комітету Петрівської сільської ради Генічеського району Херсонської області Мустафаєва Фаріта Анваровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 50464900 від 26.12.2019 року скасовано. Запис про право власності №34867221 від 21.12.2019 року на нерухоме майно земельна ділянка, кадастровий номер 6510136300:28:003:0010 площею 0,0657га., за адресою: м.Херсон, вулиця Видригана, за акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК», внесеним на підставі рішення Державного реєстратора Виконавчого комітету Петрівської сільської ради Генічеського району Херсонської області Мустафаєва Фаріта Анваровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 50464855 від 26.12.2019 року скасовано. Постановою Херсонського апеляційного суду від 04.02.2021 року рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30.11.2020 року скасовано, прийнято у справі нову постанову. У задоволені позовних вимог [PERSON] відмовлено. При цьому, суд встановив, що оскаржуваними реєстраційними записами від 21 грудня 2019 року не вирішувалося питання щодо переходу права власності на спірне нерухоме майно від [PERSON] до товариства, а відтак підстави заявленого позову у цій справі щодо оскарження реєстраційних записів є неприйнятними, а підстав, які б вказували на незаконність таких записів перереєстрації права власності між фінансовими установами позивачем не заявлялося. Відмовив у задоволенні заявлених позовних вимог, в зв`язку з їх недоведеністю перед судом. Окрім цього зазначено, що з 16 січня 2020 року, тобто на час звернення до суду, а також на час ухвалення оскаржуваного судового рішення, такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачав, тому доводи позивача про необхідність застосування такого способу судового захисту, який у практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати ефективне відновлення його порушеного права слід відхилити. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-IV) іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частиною першою статті 3 Закону № 898-IVвизначено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною першою статті 12 Закону № 898-IV у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до частини першої статті 33 Закону № 898-IV у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. За приписами частини першої статті 35 Закону № 898-IV у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Приписи частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 зазначеного Закону). У частині третій статті 33 Закону № 898-IV визначено, що існують такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду); позасудовий (на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 36 Закону № 898-IV). Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону № 898-IV). Згідно з частиною третьою статті 36 Закону № 898-IV договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки (частина перша статті 37 Закону № 898-IV). Звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом (частина перша статті 40 Закону № 898-IV). Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду (частина друга статті 40 Закону № 898-IV). Згідно з статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на повагу до свого житла, а органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється згідно із законом та не може розглядатись як необхідне в демократичному суспільстві. У своїй діяльності Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) керується принципом пропорційності - дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі. Відповідно до частини першої статті 109 ЖК України виселення із займаного житлового приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють із житлових приміщень, одночасно надається інше постійне житлове приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на житлові приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне житлове приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду (частина друга статті 109 ЖК України). У частині третій наведеної статті деталізується порядок виселення осіб, які проживають у переданому в іпотеку житловому приміщенні після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на житло шляхом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін (у договірному порядку) без звернення до суду. У такому випадку після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку житло всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя добровільно звільнити приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. У цьому випадку частина третя статті 109 ЖК України відсилає до частини другої цієї статті, у якій зазначається про потребу надання громадянам, яких виселяють із житлових приміщень, іншого постійного житлового приміщення (за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на житлові приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку), із зазначенням такого постійного житлового приміщення в рішенні суду. Тобто порядок звернення стягнення на предмет іпотеки (шляхом позасудового врегулювання чи в судовому порядку) не впливає на встановлені законом гарантії надання іншого житлового приміщення при вирішенні судом спору про виселення з іпотечного майна, передбачені частиною другою статті 109 ЖК України. Визначальним у цьому випадку є встановлення, за які кошти придбано іпотечне майно - за рахунок чи не за рахунок кредитних коштів. Загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого постійного житлового приміщення, передбачене частиною другою статті 109 ЖК України, стосується не тільки випадків виселення мешканців при зверненні стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку, а й у разі виселення мешканців при зверненні стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, коли мешканці відмовляються добровільно звільняти житлове приміщення, тобто не досягнуто згоди щодо виселення між новим власником і попереднім власником чи наймачами житлового приміщення. Це передбачено й у частині першій статті 109 ЖК України, у якій зазначено, що виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Отже, у разі, якщо іпотечне майно набуто не за кредитні кошти і на нього звертається стягнення в позасудовому порядку та якщо мешканці відмовляються добровільно звільняти житлове приміщення, то виселення цих осіб повинне відбуватися на підставі рішення суду в порядку статті 40 Закону № 898-IV та частин першої-третьої статті 109 ЖК України, тобто з наданням іншого постійного житлового приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного житлового приміщення при зверненні стягнення на житлове приміщення, що було придбане особою за рахунок кредиту (позики), повернення якого забезпечене іпотекою відповідного житлового приміщення. У цьому випадку виселення громадян проводиться у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 109 ЖК України, тобто з наданням цим особам житлових приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 132-2 цього Кодексу. Подібні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 березня 2023 року у справі № 361/4481/19 (провадження № 14-109цс22). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі №569/4373/16-ц (провадження № 14-298цс19) зауважила, що при вирішенні справи про виселення особи чи визнання її такою, що втратила право користування, що по суті буде мати наслідком виселення, суд повинен у кожній конкретній справі провести оцінку на предмет того, чи є втручання у право особи на повагу до його житла не лише законним, але й необхідним, відповідає нагальній необхідності та є співмірним із переслідуваною законною метою. Відповідно до пункту 1.1 договору іпотеки, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», та [PERSON] від 21 квітня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області Волкодав В.Г., передано в іпотеку наступне майно: житловий будинок за № [NUMBER] , загальною площею 215,5 кв.м, який належать іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 18.06.2002 року, виданого виконавчим комітетом Дніпровської районної ради депутатів у місті Херсоні, та земельну ділянку, загальною площею 0,0657 га, кадастровий номер 6510136300:28:003:0010, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , яка належать іпотекодавцю на праві власності на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії IV-XC, номер 031017, виданого Херсонською міською радою 19.10.2001 року. У зв`язку з викладеними обставинами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, за встановлених у цій справі обстави, не підлягають до задоволення, оскільки спірний житловий будинок придбаний не за рахунок кредитних коштів, а позивачем не надано доказів про наявність у відповідача іншого житла. Отже виселення відповідача можливе лише з одночасним наданням іншого постійного житла. Оскільки позовні вимоги повивача не підлягають задоволенню, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача не підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім при зверненні до суду у вищевказаному розмірі.

Outcome: dismissed