Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

У провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права частки в майні у спільній частковій власності, стягнення компенсації вартості частини майна, визнання права власності на майно. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.06.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.09.2023 витребувано від приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Федчука О.Б. належним чином завірену копію спадкової справи за №33/2022, що була заведена після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.10.2023 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.11.2023 повернуто до підготовчого судового засідання. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22.02.2024 замінено неналежного відповідача [PERSON] на\~ належного відповідача - [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] . Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.03.2024 призначено по справі оціночно-будівельну експертизу, проведення якої доручено Івано-Франківському НДКЦ МВС України, провадження у справі зупинено. 15.04.2024 до суду від директора Івано-Франківського НДКЦ МВС України Віталія Харевича надійшла заява про неможливість виконання призначеної експертизи, оскільки відсутній судовий експерт, який виконує судові оціночно-будівельні експертизи. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17.04.2024 відновлено провадження по справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.04.2024 призначено по справі оціночно-будівельну експертизу, проведення якої доручено Івано-Франківському відділенню Київського науково дослідного інституту судових експертиз, провадження у справі зупинено. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.09.2024 відновлено провадження по справі, призначено підготовче судове засідання. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що у відповідності до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.07.2012 року виданого виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради [PERSON] набула права власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] . У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.04.2023 року, після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , позивач успадкувала 2/3 частки квартири [ADDRESS] . Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] стала власником саме такої части внаслідок об`єднання часток набутих, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.07.2012 року виданого виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради. Свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого [PERSON] , державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори 27.03.2019 року за реєстровим номером №3-242 Договору дарування виданого Федчук О.Б., приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу 08.05.2019 року за реєстровим номером 275. Таким чином, після спадкування за заповітом після смерті матері, позивач об`єднала у своїй власності 11/12 часток квартири [ADDRESS] (1/4 + 2/3 = 3/12 + 8/12 = 11/12). Разом із позивачем співвласником квартири [ADDRESS] є відповідач по справі [PERSON] з розміром частки 1/12. Наявність співвласника квартири з незначною часткою, фактично обмежує позивача у здійсненні права користування та розпорядження належним позивачу майном. В добровільному порядку вирішити дане питання з відповідачем неможливо, що змушує позивача звернутися в суд для вирішення даного спору. Ідеальна частка відповідача в розмірі 1/12 частини є меншою за мінімально необхідну площу однокімнатної квартири, яка повинна становити 28 кв.м, та меншою за нормовану площу однієї житлової кімнати, яка повинна становити 14 кв.м. Також згідно державних будівельних норм (ДБН) у однокімнатних квартирах повинні бути передбачені такі приміщення: житлова кімната і підсобні приміщення - кухня, передпокій, санвузол, тощо. А тому, враховуючи те, що об`єктом спільного майна є квартира, а не індивідуальний житловий будинок, то реальний поділ її неможливий. Відповідач забезпечений житлом так як є власником житла в якому і фактично проживає. Тому, припинення права власності на 1/12 частку в спільній квартирі не несуть істотної шкоди інтересам відповідача. За таких обставин, позивач вважає за можливе припинити право на частку [PERSON] , так як її частка не може бути виділена в натурі, і таке припинення не завдасть значної шкоди її інтересам, оскільки вона має інше житло, придатне для проживання, де і відповідач проживає. Позивач погоджуюся оплатити відповідачу дійсну вартість, згідно його частки в квартирі, при припиненні її частки як співвласника у майні. На підставі зазначених обставин, просить суд припинити право [PERSON] на 1/12 (одну дванадцяту) частину квартири [ADDRESS] , стягнувши із [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості 1/12 (однієї дванадцятої) частини вказаної квартири, та визнати за [PERSON] право власності на 1/12 (одну дванадцяту) частину квартири [ADDRESS] . Представник відповідача-адвокат Устінський А.В. 05.02.2024 подав до суду пояснення по справі, в яких зазначає, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , проте не оформила документально. В квартирі [ADDRESS] , успадкована нею частка становить 1/12 квартири. Вказана квартира є трикімнатною загальною площею 70,3 кв.м. з коморою в підвалі площею 12.00 кв.м. Відтак, 1/12 вказаної площі це - 5,86 кв.м. квартири і 1 кв.м. - підвалу, або ж 6.86 загальної площі об`єкту нерухомого майна. [PERSON] на праві власності належить сусідня однокімнатна квартира [ADDRESS] , яка має спільну стіну зі спірною квартирою (спільною є внутрішня стіна кімнати позначеною на техпаспорті цифрою «5»). Для [PERSON] найбільш оптимальним з точки зору малої площі її квартири є здійснення перепланування обох квартир шляхом виділення належної їй площі з спірної квартири та приєднання її до квартири [PERSON] . Відповідачка зверталась з приводу цього в Івано-Франківську філію ДП «ДІПРОМІСТО» та Департамент містобудування та архітектури Івано-Франківської міської ради, які сказали, що це можливо за умови наявності згоди власників обох квартир. Тобто, в кімнаті позначеною на техпаспорті цифрою «5» пересувається стіна (яка не є несучою) вглиб на 6,86 кв.м., внаслідок чого спірна квартира зменшується на вказану площа, а квартира [PERSON] збільшується. Проте, такий варіант мирного вирішення спору можливий за згодою позивачки, яка такої не виявляє. Якщо такий варіант не підійде, то іншим можливим варіантом є припинення частки [PERSON] , із виплатою їй справедливої компенсації. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Представник позивача адвокат Говзан М.М. подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без участі позивача та представника за наявними матеріалами справи, позов підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. Від неї до суду надійшла заява, за змістом якої позовні вимоги визнає та не заперечує щодо задоволення позову, погоджується на припинення власності на її частку за умови стягнення 195 557 грн. у її користь із позивача. Розгляд справи просила проводити без її участі. На підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 321 ЦК України, яка встановлює непорушність права власності, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Частина 2 ст. 365 ЦК України передбачає, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналіз норми частини першої статті 365 ЦК України дає підстави для висновку про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 у справі № 6-81цс11, постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 908/1754/17, постанові Верховного Суду від 26.12.2019 у справі № 303/4849/16-ц. Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Судом встановлено, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.07.2012 року виданого виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради [PERSON] набула права власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] (а.с.57). Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого [PERSON] , державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори 27.03.2019 року за реєстровим номером №3-242 та договору дарування виданого [PERSON] , приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу 08.05.2019 року, за реєстровим номером 275, [PERSON] також успадкувала 2/3 частки квартири [ADDRESS] . Відповідно до нотаріально посвідченого заповіту від 06.05.2022 року [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все своє майно дочці [PERSON] (а.с.8-9). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с.49). У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.04.2023 року, після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] успадкувала за заповітом після смерті матері, та об`єднала у своїй власності 11/12 часток квартири [ADDRESS] (1/4 + 2/3 = 3/12 + 8/12 = 11/12). Співвласником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , із розміром частки 1/12. Таким чином, судом встановлено, що частка відповідачки [PERSON] є незначною та не може бути виділена в натурі. Згідно ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Аналіз зазначеної норми дає підстави дійти висновку про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18 грудня 2018 року в справі № 908/1754/17, від 24 листопада 2021 року у справі № 754/16751/18. При цьому, висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном (постанова Верховного Суду від 18 липня 2019 року по справі № 210/2236/15-ц. При цьому, відповідно до ст. 365 ЦК України згоди особи, право якої на частку у спільному майні припиняється, на отримання грошової компенсації за його частку не потрібно (позивачу лише необхідно внести вартість частки, право на яку припиняється, на депозитний рахунок суду). В той же час, слід зазначити, що вимога попереднього платежу є не просто технічною складовою процедури відчуження майна, яка встановлена законом, а є основною вимогою, на якій має ґрунтуватися рішення суду про позбавлення особи майна без її згоди. Це було і залишається передумовою винесення судом рішення про припинення права на частку у спільному майні (рішення ЄСПЛ від 21.03.2011 у справі "Андрій Руденко проти України"). У рамках розгляду цієї справи суд установив наявність обставини, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 365 ЦК України, яка підтверджує, що частка відповідачки є незначною та не може бути виділена в натурі. Окрім того, відповідач по справі [PERSON] подала до суду заяву, в якій у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала щодо задоволення позову, та погоджується на припинення власності на її частку за умови стягнення 195 557 грн. у її користь із позивача. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно висновку експерта за результатами проведеної судової оціночно-будівельної експертизи, дійсна (ринкова) вартість квартири [ADDRESS] , становить 2 346 684,0 (два мільйони триста сорок шість тисяч шістсот вісімдесят чотири) грн. (а.с.234-242). З огляду на викладене, вартість 1/12 частини вказаної квартири, належної відповідачці\~ [PERSON] , становить 195 557 грн. Разом з тим суд враховує, що у відповідності до ч. 2 ст.365ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідно до квитанцій про сплату, позивачем [PERSON] на депозитний рахунок суду внесено 131113,31 грн. (квитанція від 06.09.2023) та 64444,00 грн. (квитанція від 07.10.2024), що в загальній сумі становить 195 557,31 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі, а тому слід припинити право [PERSON] на 1/12 (одну дванадцяту) частину квартири [ADDRESS] , стягнувши із [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості 1/12 (однієї дванадцятої) частини вказаної квартири у розмірі 195 557,31 грн., та визнати за [PERSON] право власності на 1/12 (одну дванадцяту) частину квартири [ADDRESS] . На підставі наведеного ст.ст.328, 334, 355-356, 365, 392 ЦК України та

Outcome: approved