Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

20 серпня 2024 року через систему «Електронний суд» представник заявника звернулась з заявою, в якій просить постановити додаткове рішення по справі, яким стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на користь ОСББ «НЕВСЬКОГО 43/2», понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 гривень. В обґрунтування\~своїх вимог\~посилається на\~те,\~що заочним\~рішенням суду\~від 13.08.2024\~року позов\~Об`єднання\~співвласників багатоквартирного\~будинку «Невського\~43/2»\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості з\~утримання будинків\~і споруд\~та прибудинкових\~територій задоволено.\~Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на користь ОСББ «НЕВСЬКОГО 43/2» заборгованість по оплаті за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, технічного обслуговування ліфтів (систем диспетчеризації) та вивіз твердих побутових відходів в розмірі 19270,35 гривень (дев`ятнадцять тисяч двісті сімдесят гривень тридцять п`ять копійок), сплачений судовий збір у сумі 2422,40 гривень. В позовній заяві позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи складає 3000 гривень. Ця сума є вартістю послуг, яку позивач повинен сплатити адвокату за складення позовної заяви. У позові було вказано, що докази понесення судових витрат на професійну правничу допомогу будуть надані пізніше, з урахуванням вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Представником позивача долучено до матеріалів справи докази понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 гривень. У зв`язку з чим заявник просить стягнути з відповідача вказані витрати. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Представник заявника/позивача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Невського 43/2» - Гершман Людмила Володимирівна у судове засідання не з`явилась; 09.09.2024 року через систему «Електронний суд» надала заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності, заяву підтримала та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Судова кореспонденція, скерована на ім`я [PERSON] повернута до суду без вручення з підстав відсутності адресата за вказаною адресою. Частиною 8\~ ст. 128 ЦПК України\~передбачено, що днем вручення судової повістки є зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Також, відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 10.05.2023 року у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. На підставі частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, ознайомившись з матеріалами справи вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 08 липня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з\~відповідача [PERSON] на користь ОСББ «НЕВСЬКОГО 43/2» заборгованість по оплаті за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, технічного обслуговування ліфтів (систем диспетчеризації) та вивіз твердих побутових відходів в розмірі 18 206,35 гривень (вісімнадцять тисяч двісті шість гривень тридцять п`ять копійок), сплачений судовий збір у сумі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 гривень. Заочним рішенням\~Київського районного\~суду м.\~Одеси від\~13.08.2024\~року позов\~Об`єднання\~співвласників багатоквартирного\~будинку «Невського\~43/2»\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості з\~утримання будинків\~і споруд\~та прибудинкових\~територій задоволено.\~Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на користь ОСББ «НЕВСЬКОГО 43/2» заборгованість по оплаті за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, технічного обслуговування ліфтів (систем диспетчеризації) та вивіз твердих побутових відходів в розмірі 19270,35 гривень (дев`ятнадцять тисяч двісті сімдесят гривень тридцять п`ять копійок), сплачений судовий збір у сумі 2422,40 гривень. Відповідно до\~ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених\~статтею 430 цього Кодексу. 2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. 3. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. 4. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. 5.Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», що закріплено ч.4 ст.62 ЦПК України. Поняття терміну адвокат врегульоване п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», відповідно до якої адвокат фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом. Положенням ч.ч. 1, 4 ст.17 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України. Інформація, внесена до Єдиного реєстру адвокатів України, є відкритою на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України. Рада адвокатів України і відповідні ради адвокатів регіонів надають витяги з Єдиного реєстру адвокатів України за зверненням адвоката або іншої особи. Підстави для здійснення адвокатської діяльності визначені ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Відповідно до ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; і поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необгрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Отже, аналізуючи норми ЦПК України щодо визначення розміру судових витрат та їх розподілу між сторонами можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Верховний Суд в Постанові від 10.06.2021 року по праві №820/479/18 зазначив, що як вказано у Рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з Іншими суб`єктами права. При цьому необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, 25 липня 2019 року між Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Невського 43/2», з однієї сторони, та [PERSON] , що здійснює адвокатську діяльність на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №002978, виданого 19 квітня 2017 року на підставі рішення Ради адвокатів Одеської області №58, з іншої сторони, було укладено Договір про надання правової допомоги №25/07. Представником позивача надано до суду копію Акту №13/08 здачі-прийняття наданих послуг за Договором про надання правової допомоги №25/07 від 25.07.2019 року та Додаткової угоди №2 від 31.05.2024 року, згідно якого витрати на професійну правову допомогу по цій справі складають 3000 гривень. Процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Слід зауважити, що на сторону, яка подає клопотання про зменшення витрат, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат. Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що: - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; - суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи; - суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) з врахуванням критеріїв ч. ч. 5-7, 9 ст.129 ГПК України, може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення Подібні висновки можна також зустріти в ряді постанов Верховного Суду, зокрема, у справі № 922/3436/20, у справі № 910/7586/19, у справі № 910/16803/19. Таким чином, суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат. Разом з цим відповідач не скористалася своїм правом, з клопотанням про зменшення витрат або запереченнями щодо поданої заяви до суду не звертались. Таким чином, враховуючи виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 3000 гривень витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved