Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

Стислий виклад позиції учасників процесу 27 серпня 2024 року представник [PERSON] звернувся до суду в інтересах позивача [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У позовній заяві зазначає, що [PERSON] є власником 44/100 частин будинку [ADDRESS] . Також, позивач є власником 48/100 частин будинку [ADDRESS] . Наведені обставини та право власності на частки у вищезгаданому нерухомому майні підтверджується Договорами купівлі-продажу частин будинку (приміщення) посвідченими 22.06.1999 приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу Юрченко О.В., зареєстрованими в реєстрі за № 952, № 953 (копії договорів купівлі-продажу додаються) та реєстраційними посвідченнями № [NUMBER] , № [NUMBER] , виданими 15.05.2001 Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки. Відповідно до даних, зазначених у довідці Комунального підприємства Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 1225 від 05.03.2024, право власності на частину майна цілісного будинку, що знаходиться у [ADDRESS] , здійснено, окрім як на позивача, 56/100 частин будинку становить квартира [ADDRESS] . Відповідно до відомостей зазначених у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 220506689 право власності на квартиру [ADDRESS] , належить [PERSON] - Відповідач 1. Також, звертає увагу на те, що вищевказана квартира [ADDRESS] виділена із майна, яке є у спільній частковій власності, що підтверджується відповідною технічною документацією, а саме, технічним паспортом виданим Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 03.07.2020. Окрім цього, відповідно до даних, зазначених у довідці Комунального підприємства Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 1226 від 05.03.2024, право власності на частину майна цілісного будинку, що знаходиться у [ADDRESS] , здійснено, окрім як на Позивача, 52/100 частин будинку становить квартира [ADDRESS] . Відповідно до відомостей зазначених у Свідоцтві про право на спадщину за заповітом зареєстрованого в реєстрі за № 987 (копія Свідоцтва додається), витязі про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 48610275 (копія витягу додається) та витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 93410305 (копія витягу додається), право власності на квартиру [ADDRESS] , належить [PERSON] - Відповідач 2. Обставини належності [PERSON] 44/100 частин будинку [ADDRESS] та [ADDRESS] також, підтверджуються відомостями викладеними у довідках Комунального підприємства Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 1225 та № 1226 від 05.03.2024. Як власник майна, позивач має намір здійснювати незалежну господарську діяльність, зокрема у майбутньому і відчужувати належну йому на праві власності частку (частки), від так постала нагальна потреба у виділі в натурі такої із майна, що є у спільній частковій власності. Для поділу будинку у добровільному чи судовому порядку необхідна технічна можливість виділити кожному співвласнику відокремлене приміщення з власним входом. На підставі відомостей викладених в технічному паспорті на нежитлове приміщення, яке знаходиться по [ADDRESS] , складеного КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» від 03.11.2023 року (копія технічного паспорта додається), визначається, що нежитлове приміщення за літ. А-2 є відокремлене, має окремий вхід і може бути виділене в натурі, як приміщення. Також, згідно відомостей викладених в технічному паспорті на нежитлове приміщення, яке знаходиться по [ADDRESS] , складеного КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» від 03.11.2023 року (копія технічного паспорта додається), визначається, що нежитлове приміщення за літ. А-2 є відокремлене, має окремий вхід і може бути виділене в натурі, як приміщення. Враховуючи викладене, наявна технічна можливість виділу у натурі вищевказаних нежитлових приміщень, які знаходиться в будинках по [ADDRESS] та [ADDRESS] . Одностайної згоди із співвласниками майна із бажанням [PERSON] щодо виділу часток в натурі, не досягнуто. Відсутній, також, конкретний розподіл часток будинку. Тобто, неможливість позивачем дійти згоди із відповідачами щодо виділу у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, а також зазначені вище інші об`єктивні обставини, не залишає стороні Позивача іншого дієвого засобу для вирішення ситуації, що наразі склалася, інакше як звернутися до суду з даним позовом з метою захисту свого порушеного майнового права. Більше того, належні позивачу приміщення носять статус «нежитлові», в той час, як приміщення відповідачів відносяться до категорії житлові і в цілому приміщення сторін знаходяться у «житловому будинку квартирного типу», а зміна цільового призначення приміщень можлива лише за умови одноособової власності, а не спільної часткової, що знову ж таки позбавляє права позивача на позасудовий порядок вирішення спору (а. с. 3 - 9). Заяви та клопотання учасників процесу та інші процесуальні дії у справі Суд своєю ухвалою від 23 серпня 2024 року прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче судове засідання (а. с. 1 - 2). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив постановити рішення про задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечив щодо виділу [PERSON] в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (а. с. 70). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористався відповідач. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо задоволення позовних вимог. За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалює рішення у підготовчому засіданні. Установлені судом фактичні обставини справи [PERSON] є власником 44/100 частин будинку [ADDRESS] . Також, позивач є власником 48/100 частин будинку [ADDRESS] . Наведені обставини та право власності на частки у вищезгаданому нерухомому майні підтверджується Договорами купівлі-продажу частин будинку (приміщення) посвідченими 22.06.1999 приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу Юрченко О.В., зареєстрованими в реєстрі за № 952, № 953 (а. с. 32, 49) та реєстраційними посвідченнями № [NUMBER] , № 000750 виданими 15.05.2001 року Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки (а. с. 31, 48). Відповідно до даних, зазначених у довідці Комунального підприємства Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 1225 від 05.03.2024 (а. с. 45), право власності на частину майна цілісного будинку, що знаходиться у [ADDRESS] , здійснено, окрім як на Позивача, 56/100 частин будинку становить квартира [ADDRESS] . Відповідно до відомостей зазначених у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 220506689 (а. с. 23) право власності на квартиру [ADDRESS] , належить [PERSON] - Відповідач 1. Вищевказана квартира [ADDRESS] виділена із майна, яке є у спільній частковій власності, що підтверджується відповідною технічною документацією, а саме, технічним паспортом виданим Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 03.07.2020 (а. с. 24 - 26 зворот). Відповідно до даних, зазначених у довідці Комунального підприємства Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 1226 від 05.03.2024 (а. с. 62), право власності на частину майна цілісного будинку, що знаходиться у [ADDRESS] , здійснено, окрім як на Позивача, 52/100 частин будинку становить квартира [ADDRESS] . Відповідно до відомостей зазначених у Свідоцтві про право на спадщину за заповітом зареєстрованого в реєстрі за № 987 (а. с. 20), витязі про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 48610275 (а. с. 21) та витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 93410305 (а. с. 22), право власності на квартиру [ADDRESS] , належить [PERSON] - Відповідач 2. Обставини належності [PERSON] 44/100 частин будинку [ADDRESS] та [ADDRESS] також, підтверджуються відомостями викладеними у довідках Комунального підприємства Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 1225 (а. с. 45) та № 1226 (а. с. 62) від 05.03.2024. Відповідно до відомостей викладених в технічному паспорті на нежитлове приміщення, яке знаходиться по [ADDRESS] , складеного КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» від 03.11.2023 (а. с. 34 - 44), визначається, що нежитлове приміщення за літ. А-2 є відокремлене, має окремий вхід і може бути виділене в натурі, як приміщення. Також, відповідно до відомостей викладених в технічному паспорті на нежитлове приміщення, яке знаходиться по [ADDRESS] , складеного КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» від 03.11.2023 року (а. с. 51 - 61), визначається, що нежитлове приміщення за літ. А-2 є відокремлене, має окремий вхід і може бути виділене в натурі, як приміщення. З Висновку щодо технічної можливості виділу об`єкта нерухомого майна №4848 від 11.09.2024, виконаного КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації», видно, що за технічними показниками частка 48/100 об`єкта нерухомого майна за адресою: будинок [ADDRESS] , може бути виділена в натурі, як приміщення (а. с. 73). З Висновку щодо технічної можливості виділу об`єкта нерухомого майна №4847 від 11.09.2024, виконаного КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації», видно, що за технічними показниками частка 44/100 об`єкта нерухомого майна за адресою: будинок [ADDRESS] , може бути виділена в натурі, як приміщення (а. с. 74). Враховуючи викладене, наявна технічна можливість виділу у натурі вищевказаних нежитлових приміщень, які знаходяться в будинках по [ADDRESS] та [ADDRESS] . Зазначеним вище об`єктам нерухомого майна - окремим нежитловим будівлям присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] , що посвідчується відомостями, викладеними у рішенні виконкому Лопатинської селищної ради № 45 від 05 квітня 2024 року (а. с. 29 - 30 зворот) та [ADDRESS] , що посвідчується відомостями, викладеними у рішенні виконкому Лопатинської селищної ради № 46 від 05 квітня 2024 року (а. с. 46 - 47 зворот). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до ст. 12, 229 ЦПК України такі докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відсутністю між сторонами домовленості про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Позиція суду Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Норми права, які застосував суд, та мотивована оцінка наведених сторонами аргументів Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є непорушним, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Частина 1 статті 181 ЦК України визначає, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Згідно зі статтею 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст.316 ЦК України). Нормами статей 317 та 319 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна буд-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 356 Цивільного кодексу (у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, далі ЦК України) визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Згідно із ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Згідно із ч. 2 ст. 367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. У Постанові Верховного Суду України від 3 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13 зроблено висновок, що «у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється зі спільної власності, у разі поділу спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників (стаття 367 ЦК України). Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку зі самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників». У Постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 зроблено висновок, що «виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно». З такими висновками погодилась Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 25 березня 2020 року у справі № 307/3957/14-ц (провадження № 14-43цс20). Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна затвердженою наказом №55 від 18.06.2007 Міністерства з питань житлово-комунального господарства України. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Враховуючи, що частка позивача у спільній частковій власності може бути виділена в натурі, як приміщення, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна, а в позасудовому порядку це питання позивач вирішити не може, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити.

Outcome: approved