Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог Одеська міська рада про визначення часток співвласників домоволодіння, про виділ у особисте користування земельної ділянки, про зобов`язання відповідачів не перешкоджати у користування власністю шляхом знесення огорожі між будинком та гаражем, та ліквідувати сміттєзвалище, про стягнення судових витрат з відповідачів, в якому просить: -визнати частки співвласників домоволодіння за адресою: [ADDRESS] наступним чином: [PERSON] - 19/100; [PERSON] - 48/100, [PERSON] - 29/100, [PERSON] - 04/100 частки, що в цілому складають одиницю; - виділити у користування [PERSON] на території земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] у особисте користування земельну ділянку, площею 0,0293 га., яка складається: Земельна ділянка площею 0.0243 га: -від початкової точки 1 по прямій лінії вздовж будівлі на відстані 6,45 м до точки 2; -далі з незначним відхиленням вліво по прямій лінії вздовж фактичної огорожі на відстані 1,98 м до точки 3; -далі з незначним відхиленням вправо по прямій лінії вздовж будівлі на відстані 10,06 м до точки 4; -далі по прямій лінії вздовж фактичної огорожі на відстані 12,91 м до точки 5; -з наступним поворотом вправо по прямій лінії з відступом на 1,0 м від гаражу літ."Е" на відстані 6,46 м до точки 6; -з наступним поворотом вправо по прямій лінії з відступом на 2,0 м від житлового будинку літ."Л" на відстані 10,13 м до точки 7; -з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 1,95 м до точки 8; -з наступним поворотом вправо по прямій лінії вздовж огорожі № 8 на відстані 2,77 м до точки 9; -з наступним поворотом вліво по прямій лінії вздовж стіни житлового будинку літ. "К" на відстані 0,21 м до точки 10; -з наступним поворотом вправо вздовж: осьової лінії стіни житлового будинку літ."К" по прямій лінії на відстані 10,07 м до точки 11; -далі з незначним відхиленням вліво по прямій лінії на відстані 8,51 м до точки 12; -з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 0,52 м до точки 13; -з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 3,26 м до точки 14; -з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 4,64 м до початкової точки 1. Земельна ділянка площею 0.0050 га: -від початкової точки 15 по прямій лінії на відстані 6,0 м до точки 16; -з наступним поворотом вправо по прямій лінії вздовж будівлі на відстані 4,91 м до точки 17; -з наступним поворотом вправо по прямій лінії вздовж будівлі на відстані 0,32 м до точки 18; -з наступним поворотом вліво по прямій лінії вздовж будівлі на відстані 3,69 м до точки 19; -з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 5,51 м до точки 20; -з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 8,70 м до початкової точки 15: - зобов`язати відповідачів не перешкоджати [PERSON] в користуванні власністю шляхом знесення огорожі між будинком позивача та гаражем відповідача, а також ліквідувати сміттєзвалище; -про стягнення судових витрат з відповідачів. Позивачка обгрунтовує позовні вимоги тим, що згідно договору дарування від 07 серпня 2012 року [PERSON] є власником 29/100 частин домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 928 кв. м, що знаходиться у фактичному користуванні. Вказана частина складається із житлового будинку літ. «К»: 2-1 коридор, 2-2 житлова, 2-3 кладова, 2-4 санвузол, 2-5 кухня, 2-1 сходи, 2-6 коридор, 2-7 житлова, 2-8 житлова, 2-9 житлова, 2-11 сходи, загальною площею 98,1 кв. м, житловою площею 61,1 кв. м., огорожа №5, що складає 29/100 частин домоволодіння. Згідно до Витягу з Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно №347546469 від 21.09.2023 року домоволодіння [ADDRESS] знаходиться в приватній спільній частковій власності, яка крім позивача належить відповідачам, а саме: [PERSON] - 21/100, [PERSON] - частина та [PERSON] -17/100. Крім того, позивачка вказує, що є невірним розподіл часток домоволодіння оскільки 05 квітня 2006 року [PERSON] подарував [PERSON] 21/100 частину домоволодіння з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , яке складалось в цілому з двох жилих будівель, жилою площею 65,2 кв.м., загальною площею 114,0 кв.м., позначених на схематичному плані літ. «А», «В» - житлові будинки та надвірних споруд, позначених на схематичному плані літ. «Е» - гараж, «Ж»- сарай, «З»- душ, «И» вбиральня, №1-4 огорожа, І-ІІ мостіння, розташованих на земельній ділянці площею 928 кв.м.. В користування переходить: житловий будинок літ. «В»:2-1 веранда, 2-2 кухня, 2-3 санвузол, 2-4 житлова, площею 9,9 кв.м. Даний договір посвідчений державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори. У зв`язку з добудовою [PERSON] двох будинків літера «К» та «Л» 02 липня 2012 року Виконавчим комітетом Одеської міської Ради [PERSON] було видано свідоцтво про право власності, яке посвідчує належність йому 24/25 частин об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , що складаються з житлових будинків літ. «А», загальною площею 87,0 кв.м., житловою площею 55,3 кв.м., літ. «К» - загальною площею 195,0 кв.м., житловою площею 128,0 кв.м., літ. «Л» - загальною площею 52,7 кв.м., житловою площею 24,0 кв.м., гаражу літ. «Е», сараю літ. «Ж», душу літ. «З», вбиральні літ. «И». При цьому, на момент видачі вказаного свідоцтва про право власності в Державному реєстрі речових прав власності на нерухоме майно за [PERSON] вже було зареєстровано право власно на 21/100 домоволодіння [ADDRESS] що підтверджується інформаційною довідкою від 17.04.2015р. Отже, після визнання за [PERSON] права власності на 24/25 частин об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , виникла необхідність у перерахунку часток співвласників, оскільки належна [PERSON] 21/100ч., а 24/25 частки є більше аніж 1/2 частка, отже спільні частки перевищували одиницю. Таким чином фактично частка [PERSON] склала 96/100, а [PERSON] 21/100 зменшилась до 04/100 частки. Окрім цього 07 серпня 2012 року [PERSON] подарував [PERSON] 1/2 частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , договір посвідчений Пачевою І.І. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 07.08.2003 №2084. У договорі є посилання на те, що вказана нерухомість належить [PERSON] на підставі свідоцтва право власності на 24/25 частин об`єкта нерухомого майна, яке було видано 02 липня 2012 року Виконавчим комітетом Одеської міської Ради. Також, 07 серпня 2012 року [PERSON] подарував позивачці 29/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , договір посвідчений Пачевою І.І. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 07.08.2003 №2082. У договорі є посилання на те, що вказана нерухомість належить [PERSON] на підставі свідоцтва право власності на 24/25 частин об`єкта нерухомого майна, яке було видано 02 липня 2012 року Виконавчим комітетом Одеської міської Ради. Отже, після дарування [PERSON] [PERSON] 1/2 частки, його частка склала 48/100 частки, а після дарування позивачу 29/100 частки зменшилась до 19/100 частки. Таким чином, фактично частки співвласників складають: - [PERSON] - 19/100 частки, [PERSON] - 48/100 частки, [PERSON] - 29/100 частки, [PERSON] - 04/100 частки, що в цілому складають одиницю. Позивачка вказує, що на даний час частки співвласників домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що відображені в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно не відповідають фактичним часткам співвласників. Дані обставини стали підставою для звернення до суду. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21.02.2024 року відкрито загальне провадження та призначено підготовче судове засідання на 15.04.2024 року на 12 год. 00 хв. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02.09.2024 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 21.10.2024 року. У судове засідання з`явились позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Рибак А.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд позов задовольнити. У судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, про причини не явки суду не повідомили. У судове засідання представник третьої особи - Одеської міської ради не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини не явки суду не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони по справі, вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог Одеська міська рада про визначення часток співвласників домоволодіння, про виділ у особисте користування земельної ділянки, про зобов`язання відповідачів не перешкоджати у користування власністю шляхом знесення огорожі між будинком та гаражем, та ліквідувати сміттєзвалище, про стягнення судових витрат з відповідачів є не обґрунтованим, є не доказаним, тому не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що домоволодіння з надвірними спорудами за адресою [ADDRESS] належало відповідачу [PERSON] , на підставі договору дарування, посвідченого Пачевою І.І. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 18.11.2003р. №9189 (а.с.13). 05 квітня 2006 р. [PERSON] подарував [PERSON] 21/100 частину домоволодіння з надвірними спорудами за адресою [ADDRESS] , яке складалось в цілому з двох жилих будівель, жилою площею 65,2 кв.м., загальною площею 114,0 кв.м., позначених на схематичному плані літ. «А», «В» - житлові будинки та надвірних споруд, позначених на схематичному плані літ. «Е» - гараж, «Ж» - сарай, «З» - душ, «И» - вбиральня, №1-4 огорожа, І-ІІ мостіння, розташованих на земельній ділянці площею 928 кв.м. В користування переходить: житловий будинок літ. «В»:2-1 веранда, 2-2 кухня, 2-3 санвузол, 2-4 житлова, площею 9,9 кв.м. Даний договір посвідчений державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори, р.1-1149 (а.с.14). 02 липня 2012 р. Виконавчим комітетом Одеської міської Ради відповідачу [PERSON] видано свідоцтво про право власності, на 24/25 частин об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , що складаються з житлових будинків літ. «А», загальною площею 87,0 кв.м., житловою площею 55,3 кв.м., літ. «К» - загальною площею 195,0 кв.м., житловою площею 128,0 кв.м., літ. «Л» - загальною площею 52,7 кв.м., житловою площею 24,0 кв.м., гаражу літ. «Е», сараю літ. «Ж», душу літ. «З», вбиральні літ. «И » (а.с.8). 07.08.2012 р. відповідач [PERSON] подарував [PERSON] на підставі договору дарування, який укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстровано в реєстрі № 2082, 29/100 домоволодіння з надвірними спорудами за адресою [ADDRESS] , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального Пачевою І.І. (а.с.9). Відповідно до письмової інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.09.2023 року (арк.сп.14 оборіт) вбачається, що: Відповідачка [PERSON] є власником частин домоволодіння за адресою [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 07.08.2012 року р.№2084, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального Пачева І.І.. Позивачка [PERSON] є власником 29/100 частин домоволодіння за адресою [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 07.08.2012 року р.№2082, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального Пачева І.І. Відповідачка [PERSON] є власником 21/100 частин домоволодіння за адресою [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 05.04.2006 року р.№ 1-1149, Друга Одеська державна нотаріальна контора. Відповідач [PERSON] , архівний запис про реєстрацію права власності на 17/100 частин домоволодіння за адресою [ADDRESS] ,з 23.08.2012 року ( арк.сп.14 оборіт). В матеріалах справи міститься копія висновку експерта № ЕС -2502-1-1709.21 про результат проведеної судової земельно - технічної експертизи від 21.04.2021 року (арк.сп.39). В експертному досліджені визначені варіанти порядку користування земельною ділянкою яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Однак, в матеріалах справи відсутній оригінал висновку експерта № ЕС -2502-1-1709.21. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч. 1 ст.356ЦК України та ч. 1 ст. 86 ЗК України, є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЗК України встановлено,що учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 2 ст.120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до ч. 2 ст.158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до п.19 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004р. «Про практикузастосування судамиземельного законодавствапри розглядіцивільних справ» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. За роз`ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»(п.20) «у разі, коли громадяни, яким жилий будинок належить на праві спільної власності, крім наданої для будівництва й обслуговування цього будинку та господарських будівель земельної (присадибної) ділянки з належного дозволу відповідного органу виконавчої влади або місцевої ради тимчасово користуються ще й незайнятою суміжною ділянкою, суд вирішуючи спір про порядок користування присадибною ділянкою та розпорядження нею, може одночасно визначити за тими же правилами і порядок тимчасового користування суміжною ділянкою, зазначивши в рішенні, що він встановлюється на період до припинення права користування нею..» У постанові Верховного Суду України №6-841цс16 від 15 травня 2017р., зроблено наступний правовий висновок, а саме, що при застосуванні положень статті 120ЗК України в поєднанні з нормою статті 125цього Кодексу слід виходити з того, що в разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Відповідно до ч.1 ст. 318ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Судом встановлено, із матеріалів справи вбачається, що відповідачі по справі у судові засідання не з`являлись, письмової згоди про визнання позову [PERSON] до суду не направляли. В матеріалах справи міститься копія розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради «Про затвердження розрахунку ідеальних часток у домоволодінні [ADDRESS] (гр. [PERSON] )» від 15.05.2012 року № 266 р. про затверджений розрахунку ідеальних часток у домоволодінні по [ADDRESS] : за [PERSON] 1/25 частина домоволодіння за [PERSON] 24/25 частини домоволодіння (а.с.11). Копія розпорядженя видана у 2012 році, є неналежно посвідчена, у справі відсутній оригінал розпорядження. В матеріалах справи міститься копія довідки про розрахунок часток у домоволодінні [ADDRESS] ( арк.сп.13), копія довідки видана у 2012 році, є неналежно посвідчена, у справі відсутній оригінал довідки. Відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17.05.2022 р. по цивільній справі № 523/17532/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи - Одеської міської ради щодо виділення частини земельної ділянки та визначення межі земельних ділянок. Постановою Одеського апеляційного суду від 08.08.2023 року рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17.05.2022 р. по цивільній справі № 523/17532/19 - скасовано. В задоволені позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи - Одеської міської ради щодо виділення частини земельної ділянки та визначення межі земельних ділянок - відмовлено. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що позивач [PERSON] не надала суду письмових доказів в обгрунтування позовних вимог. Також, суд вважає, що позивач [PERSON] не довела суду ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Надаючи оцінку кожному окремому доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29). При таких обставинах, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог Одеська міська рада про визначення часток співвласників домоволодіння, про виділ у особисте користування земельної ділянки, про зобов`язання відповідачів не перешкоджати у користування власністю шляхом знесення огорожі між будинком та гаражем, та ліквідувати сміттєзвалище, про стягнення судових витрат з відповідачів - залишити без задоволення. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed