Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

[PERSON] , який діє в інтересах позивача [PERSON] , звернувся суду з позовом до ТОВ «Урожай Дистрибьюшн», в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача нараховану але не виплачену заробітну плату за період з 01.11.2023 року по 04.01.2024 року в сумі 13650 грн., компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2022 р., 2023 р. в сумі 11360 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку з 04.01.2024 р. по день ухвалення рішення, витрати на правничу допомогу в сумі 2500 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що наказом директора ТОВ Урожай Дистрибьюшн» № 545-20-к від 31 грудня 2020 року, [PERSON] з 02 січня 2021 року, була прийнята на роботу сторожем в службу безпеки. Починаючи з 01 лютого 2023 року по 04 січня 2024 року відповідач не виплачував заробітну плату, посилаючись на відсутність коштів. У зв`язку з чим, 04 січня 2024 року позивач (табельний номер 0000000438), змушена була звільнитися з роботи на підставі пункту 1 статті 38 Кодексу законів про працю України (наказ директора ТОВ Урожай Дистрибьюшн № 2-24-к від 04 січня 2024 року). При звільненні з позивачем не було проведено повний розрахунок, а саме, не виплаено: заробітна плата за листопад 2023 р., грудень 2023 р., з 01.01.2024 р. по 01.01.2024 р., в загальному розмірі 13650 грн. Середньоденний заробіток позивача на день її звільнення складав 650 грн. Кількість робочих днів позивача з 01 листопада 2023 року по 04 січня 2024 року склав 21 день, а саме: (листопад 2023 року - 10 днів, грудень 2023 року - 10 днів, січень 2024 року - 1 день) (21 день х 650,00 грн. = 13 650,00 грн.). За змістом вищевказаного наказу відповідача № 2-24-к від 04 січня 2024 року, позивачу при звільненні не була надана та не була сплачена грошова компенсація за невикористані 48 днів щорічної основної відпустки, за період з 01.01.2022 р. по 31.12.2022 р. - 24 дні, з 01.12.2023 р. по 31.12.2023 р. - 24 дні, а всього 48 днів. Відповідно до вимог ст.8 Закону України Про державний бюджет України на 2024 рік, місячний розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2024 року установлено 7400 грн. Таким чином, вважав, що сума компенсації за невикористану щорічну основну відпустку становить: (7100:30) х 48 = 11 360 грн. Також, зазначив, що сума середнього заробітку за період затримки з 04.01.2024 року по 04.03.2024 року складає 61 день, а саме: 61 день х 650,00 грн./день = 39 650 грн. Вважав справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам справи, визначити розмір відповідальності відповідача за прострочення належних при звільненні позивача виплат в сумі, що відповідатиме розміру нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, а саме 13 650,00 грн., оскільки така сума, на день звернення до суду з позовом, відповідає вимогам розумності і справедливості. Зазначена сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих втрат, які розумно можна було би передбачити з урахуванням розміру заборгованості по заробітній платі та періоду затримки розрахунку. Проте, позивач залишає за собою право, свої позовні вимоги у зазначеній частині збільшити на день розгляду справи в суді. В судове\~засідання позивач\~та її\~представник не\~з`явились,були\~належним чином\~повідомлені про\~час,\~дату та\~місце розгляду\~справи,\~відповідно до\~ст.\~ст.\~128,129\~ЦПК України,\~останній надав\~заяву про\~розгляд справи\~у його\~та позивача\~відсутність,\~позовні вимоги\~підтримав.\~ Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, відповідно до ст. ст. 128,129 ЦПК України. Суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 30.04.2024 р. витребувано у відповідача: інформацію щодо нарахованої але не виплаченої [PERSON] заробітної плати за період з 01.11.2023 року по 04.01.2024 року, компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2022 р., 2023 р., довідку про середню заробітну плату за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю звільнення з роботи, оформлену у відповідності до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 № 100. Вказану ухвалу було направлено відповідачу, однак витребувані докази суду не надані. У зв`язку з чим, суд розглядає справу на підставі наявних у справі матеріалів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (а.с.9). [PERSON] наказом директора ТОВ Урожай Дистрибьюшн» № 545-20-к від 31 грудня 2020 року прийнята на роботу сторожем в службу безпеки та наказом № 2-24-к від 04 січня 2024 року звільнена за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України, що підтверджується трудовою книжкою серії [NUMBER] , виданої 25.02.2002 р., Наказом (розпорядженням) про припинення трудового договору (контракту) № 2-24-к від 04 січня 2024 року (а.с.11-13,14). Згідно копії наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «Урожай Дистрибьюшн» № 2-24-к від 04 січня 2024 року про припинення трудового договору (контракту) [PERSON] звільнена за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України, із зазначенням того, що компенсації підлягають 48 днів відпустки (а.с.14). Згідно листа Пенсійного фонду України від 05.09.2024 р., до бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомості щодо [PERSON] за період з 01.11.2023 р. по 04.01.2024 р. не надходили (а.с.113). Представником позивача було вжито заходи для отримання від відповідача доказів нарахування та сплати заробітної плати позивачу. Судом також вжито заходи для отримання доказів, але на сьогоднішній день жодного витребуваного доказу відповідачем суду не надано. Тому, суд за відсутності інших доказів при здійсненні розрахунків враховує розмір мінімальної заробітної плати встановленої Законом України «Про державний бюджет України». Відповідно до\~статті 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно частини першої\~статті 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 83 КЗпП України, у\~разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Відповідно до\~ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.\~У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 2 Закону України «Про оплату праці»\~визначено, що до структури заробітної плати входять: Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.\~Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.\~Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Суд розраховує заборгованість по заробітній платі, виходячи із суми мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік», яка становить 6700,00 грн., та, виходячи із суми мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік», яка становить 7100 грн. За період з 01.11.2023 р. по 04.01.2024 р. включно сума заборгованості розраховується наступним чином: за період з 01.11.2023 р. по 31.12.2023 р. - 6700 грн. х 2 місяці (період з 01.11.2023 р. по 31.12.2023 р.) = 13400,00 грн.; згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» мінімальна заробітна плата складала за січень 2024 р. 7100,00 грн., у січні 2024 р. - 23 робочі дні, кількість робочих днів до звільнення 4 дні. 7100,00 грн./ 23 робочі дні х 4 робочих днів = 1234,78 грн. Отже, загальні сума заборгованості по заробітній платі, яка підлягає стягненню становить 14634,78 грн. (13400 грн. + 1234,78 грн. = 14634,78 грн.). Щодо стягнення компенсації за невикористану відпустку, суд зазначає наступне. Як вбачається з наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «Урожай Дистрибьюшн» № 2-24-к від 04 січня 2024 року про припинення трудового договору (контракту), [PERSON] звільнена за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України, компенсації підлягають 48 днів відпустки. Предствник позивача зазначив, що позивачу при звільненні не була надана та не була сплачена грошова компенсація за невикористані 48 днів щорічної основної відпустки, за період з 01.01.2022 р. по 31.12.2022 р. - 24 дні, з 01.12.2023 р. по 31.12.2023 р. - 24 дні, а всього 48 днів. Відповідно до вимог ст.8 Закону України Про державний бюджет України на 2024 рік, місячний розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2024 року установлено 7400 грн. Таким чином, вважав, що сума компенсації за невикористану щорічну основну відпустку становить: (7100:30) х 48 = 11 360 грн. Враховуючи, що відповідачем на запит суду не надано відомості щодо нарахування та виплати компенсації за невикористану позивачем відпустку, суд враховує розрахунок представника позивача та вважає, що позовні вимоги в частині стягнення компенсації за невикористану щорічну основну відпустку в розмірі 11360 грн. підялагають задоволенню. Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але небільш як за шість місяців.\~\~При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першоюцієї статті. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року за № 100 затверджено порядок обчислення середньої заробітної плати. Відповідно до пункту 5 вищевказаного порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Пунктом 8 Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період. Таким чином, з урахуванням положень ст.117 КЗпП України та Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року за № 100, суд розраховує середній заробіток за час затримки розрахунку на день ухвалення судового рішення наступним чином. Дані мінімальної заробітної плати за два місяці, що передували звільненню листопад 2023 р.\~6700,00 грн., грудень 2023 р.\~6700 грн. 6700,00 грн. + 6700,00 грн. = 13400,00 грн. 13400,00 грн./43 робочі дні за листопад-грудень 2023 р.= 311,63 грн. (середньоденна заробітна плата). 207 робочі дні (з 05.01.2024 р.\~наступний день за звільненням, 21.10.2024 р.\~день ухвалення рішення). 207 робочі дні х 311,63 грн. = 64507,51 грн. Отже, позов в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягає задоволенню в розмірі 64507,51 грн. В частині вирішення спору про стягнення з відповідача витрат на надання правової допомоги, слід зазначити наступне. \~ \~ \~ \~Право на правничу допомогу в Україні гарантовано\~ ст. 59 Конституції України\~та\~ст. 15 ЦПК України. \~ \~ \~ \~За приписами ст.ст.\~137,\~141 ЦПК України\~витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. \~ \~ \~ \~Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). \~ \~ \~ \~При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2\~ст. 15 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також, розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. \~ \~ \~ \~Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. \~ \~ \~ \~Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018р. у цивільній справі справа № 372/1010/16-ц. \~ \~ \~ \~За матеріалами справи встановлено, що 24.02.2024 року між адвокатом Соколовим В.В. та позивачем [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги, розрахунок послуг складає 2500 грн., що підтверджується актом прийому-передачі наданих послуг від 04.03.2024 р., рахунком № 24/02-24 від 18.02.2024 р., тому, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати, пов`язані з правничою допомогою в сумі 2500 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача, оскільки позивач звільнений відповідно до закону від сплати судового збору.

Outcome: partial