Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

В провадженні\~судді перебуває\~позовна [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, заподіяною втратою працездатності внаслідок професійного захворювання. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] (далі позивач) працював протягом тривалого часу з 03 лютого 2003 року по 27 червня 2024 року на різних посадах у різних структурних підрозділах на підприємстві Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі відповідач). 27 червня 2024 року його було звільнено. За час роботи на підприємстві відповідача позивач отримав хронічне професійне захворювання. П. 7 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 31 травня 2024 року (копія додається), встановлено наявність у позивача професійних захворювань: - хронічне обструктивне захворювання легень, група В (пилових бронхіт першої- другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії). Легенева недостатність першого- другого ступеня (GOLD II). - радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7, С8 на фоні полісегментарної дископатії з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ другого ступеня) і колінних суглобів (ПФ другого-третього ступеня з порушенням функції ходи). - хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість справа другого ступеня (з легким зниженням слуху), зліва третього ступеня (з помірним зниженням слуху). П. 17 вказаного акту встановлює, що професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту устаткування (слюсарем в кар`єрі) дільниці ремонту механоустаткування № 1 в кар`єрах Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» в період з 03 лютого 2003 року по 31 грудня 2023 року [PERSON] виконував планово-попереджувальні та аварійні ремонти бурових верстаків, екскаваторів в кар`єрах та на відвалах рудоуправління гірничого департаменту.. Під час виконання трудових обов`язків та враховуючи професійний маршрут на підприємстві на [PERSON] діяли шкідливі виробничі фактори такі як пил, важкість праці, шум. Згідно п. 18 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання є: пил: концентрація кремнію діоксиду кристалічного за вмісту в пилу від 10 до 70% становила до 11,0 мг/м3 при нормативному значенні 2,0 мг/м3. Важкість праці: величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль двома руками становила до 241 400 кг/с при нормативному значенні до 70 000кг/с. робоча поза: незручна до 34,2% робочої зміни при нормативному значенні до 25%; робоча поза: вимушена до 42,6% робочої зміни при нормативному значенні до 10%; нахили тулуба (вимушені, більше 300), кількість за зміну становило до 150 разів, при нормативному 100 разів; шум: еквівалентний рівень шуму складав до 85 дБА при гранично допустимому рівні 80 дБА. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 20 серпня 2024 року серії 12 ААА № 130184 (копія додається) позивачу первинно визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 65%, з яких: 40% - радикулопатія, 15% - ХОЗЛ, 10% - туговухість. Позивач має постійні скарги на стан свого здоров`я, змушений проходити лікування, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 75 та випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 22П05998. У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у нього хронічного професійного захворювання. Визначаючи розмір (суму) моральної шкоди, позивач виходить з наступного. Ступінь втрати професійної працездатності позивача становить 65%. Позивач вважає виваженим та справедливим розмір відшкодування йому моральної шкоди у розмірі 400 000,00 грн. Дана сума зможе компенсувати йому душевні страждання і не призведе до надмірного збагачення. Зважаючи на вищевикладене просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь [PERSON] в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок хронічного професійного захворювання суму грошових коштів у розмірі 400 000,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Ухвалою суду від 28.08.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу надано строк для надання відзиву. 09 вересня 2024 року до суду надійшов відзив представника відповідача О. Ботвінко, згідно якого останній просить в задоволені позовної заяви [PERSON] до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання у розмірі 400 000,00 грн. відмовити у повному обсязі. Відзив мотивовано тим, що із наведених Позивачем у своїй позовній заяві обставин не вбачається, яким саме чином ПАТ «АМКР» порушило законні права та інтереси Позивача і, як наслідок, він отримав моральні страждання. При цьому, Позивач достеменно усвідомлюючи наявність шкідливих та небезпечних виробничих факторів на робочому місці, що безпосередньо пов`язані із використанням обладнання, машин та механізмів, все одно реалізував своє право на працю саме в шкідливих умовах праці на протязі тривалого часу - більше 20 років. Крім того, Позивач не лише знав про шкідливі умови без яких неможлива конкретна робота на гірничому підприємстві, але й свідомо продовжував працювати на таких умовах тривалий час. отримуючи за це відповідні пільги, а саме: -право на пенсійне забезпечення за списком №1; -додаткові відпустки; -підвищений розмір заробітної плати; -путівки на оздоровлення та інші додаткові блага. У зв`язку з чим, безвідповідальне ставлення позивач до свого здоров`я у результаті призвело до встановлення професійного захворювання, погіршення самопочуття та встановлення інвалідності. Таким чином, зазначене дає підстави вважати, що саме тривалий стаж роботи Позивача в умовах впливу шкідливих факторів став причиною виникнення у нього профзахворювання, в той же час як вже вказувалося вище ПАТ «АМКР» в свою чергу, згідно санітарно-гігієнічної характеристики умов праці Позивача, забезпечувало останнього засобами колективного та індивідуального захисту, відповідно до галузевих норм, а також перед прийняттям Позивача на роботу роз`яснило останньому про наявність на робочому місці шкідливих факторів, а Позивач добровільно погодився на виконання робіт в таких умовах. У зв`язку з чим, можна зробити висновок, що протиправних дій відносно позивача, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням в нього професійного захворювання, Відповідач не вчиняв. Крім того, Позивач не лише знав про шкідливі умови, без яких неможлива конкретна робота на гірничому підприємстві, але й свідомо продовжував працювати на таких умовах тривалий час, отримуючи за це відповідні пільги, компенсації та більшу оплату. За таких обставин ПАТ «АМКР» вважає вимоги Позивача щодо сплати йому моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства України, а отже і такими, що не підлягають задоволенню, а сума моральної шкоди, яка заявлена Позивачем, не відповідає засадам розумності та справедливості. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що [PERSON] (далі позивач) працював протягом тривалого часу з 03 лютого 2003 року по 27 червня 2024 року на різних посадах у різних структурних підрозділах на підприємстві Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі відповідач). 27 червня 2024 року його було звільнено. (а.с. 15- 16 зворот). П. 7 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 31 травня 2024 року, встановлено наявність у позивача професійних захворювань: - хронічне обструктивне захворювання легень, група В (пилових бронхіт першої- другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії). Легенева недостатність першого- другого ступеня (GOLD II). - радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7, С8 на фоні полісегментарної дископатії з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ другого ступеня) і колінних суглобів (ПФ другого-третього ступеня з порушенням функції ходи). - хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість справа другого ступеня (з легким зниженням слуху), зліва третього ступеня (з помірним зниженням слуху) (а.с. 12-14). П. 17 вказаного акту встановлює, що професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту устаткування (слюсарем в кар`єрі) дільниці ремонту механоустаткування № 1 в кар`єрах Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» в період з 03 лютого 2003 року по 31 грудня 2023 року [PERSON] виконував планово-попереджувальні та аварійні ремонти бурових верстаків, екскаваторів в кар`єрах та на відвалах рудоуправління гірничого департаменту. Під час виконання трудових обов`язків та враховуючи професійний маршрут на підприємстві на [PERSON] діяли шкідливі виробничі фактори такі як пил, важкість праці, шум. Згідно п. 18 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання є: пил: концентрація кремнію діоксиду кристалічного за вмісту в пилу від 10 до 70% становила до 11,0 мг/м3 при нормативному значенні 2,0 мг/м3. Важкість праці: величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль двома руками становила до 241 400 кг/с при нормативному значенні до 70 000кг/с. робоча поза: незручна до 34,2% робочої зміни при нормативному значенні до 25%; робоча поза: вимушена до 42,6% робочої зміни при нормативному значенні до 10%; нахили тулуба (вимушені, більше 300), кількість за зміну становило до 150 разів, при нормативному 100 разів; шум: еквівалентний рівень шуму складав до 85 дБА при гранично допустимому рівні 80 дБА. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 20 серпня 2024 року серії 12 ААА № 130184 (копія додається) позивачу первинно визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 65%, з яких: 40% - радикулопатія, 15% - ХОЗЛ, 10% - туговухість (а.с. 5). Позивач має постійні скарги на стан свого здоров`я, змушений проходити лікування, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 75 та випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 22П05998 (а.с. 8). Згідно з ст.4 ЗУ «Проохорону праці»\~державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст. 13 ЗУ «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів,а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Так, відповідно до ч.ч. 1-4\~ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до вимог ст.173 КЗпП України\~шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно з нормами\~Конституції України\~- людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст. 3 Конституції України). Крім того,\~статтею 46 Конституції України\~закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Водночас, пунктом 13\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~роз`яснено, що відповідно до\~статті 237-1КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Так, Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) Форми П-4 від 31.05.2024 року підтверджено факт отримання професійного захворювання позивачем саме при виконанні ним трудових обов`язків При цьому, чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування, наявність фізичного болю, що викликають складність при звичайних життєвих умовах підтверджуються письмовими матеріалами справи (а.с.7,8,11)на підприємстві відповідача. Виходячи з норм ч. 1\~ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з ч.1\~ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Таким чином, в даному випадку відповідач несе прямий обов`язок по виплаті позивачу відшкодування з приводу спричинення моральної шкоди. Преамбула до Загальної Декларації прав людини закріплює положення про те, що визнання гідності, властивої всім членам людської сім`ї, і рівних та невід`ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Преамбула до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права проголошує, що всі права людини «випливають із властивої людській особі гідності». Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Суд приймає до уваги зазначені у позовній заяві обставини про те, що у зв`язку з захворюванням було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України\~моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками професійного захворювання порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв`язки, що в свою чергу призвело до моральних страждань. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди проводиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Отже, моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного зв`язку. Оскільки в письмових матеріалах справи всі перелічені умови знайшли своє відображення, оскільки позивач отримав професійне захворювання безпосередньо через виконання трудових обов`язків, тобто підприємство належним чином не забезпечило безпечних умов праці, суд погоджується з необхідністю грошового відшкодування, пов`язаного зі спричиненням моральної шкоди. Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймає до уваги те, що йому були спричинені моральні страждання, отримання професійного захворювання, безумовно, змінила його нормальний життєвий ритм. Приймаючи рішення стосовно розміру суми відшкодування, слід звернути увагу на роз`яснення, що містяться у пункті 9\~постанови \~Пленуму Верховного Суду України від 31березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової)шкоди»\~(з відповідними змінами), де зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Тому, при вирішенні питання щодо розміру грошової компенсації, суд виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, вважає можливим стягнути на його користь з відповідача 250 000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час. Відповідно до\~ст.141ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням положення, п.п.1 п.1\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,0 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року. З огляду, на суму стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2500,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial