Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

У травні 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна. Позовна заява обґрунтована тим, що вона маючи намір оформити належну їй спадщину після свого сина [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Микитенко Ю.В., однак, цього зробити їй не вдалося через обтяження накладене на нього. Підставою накладення обтяження стала постанова державного виконавця про арешт на все майно боржника від 30.01.2019 року. Вказувала, що у Київському відділі державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження №52273254 з виконання виконавчого листа №202/1210/14-п від 22.08.2016 виданого Індустріальним районним судом м. Дніпра про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 43921,55 грн.. Виконавче провадження відкрите 20.09.2016 року. Постановою від 30.01.2019 накладено арешт на все майно боржника. Державним виконавцем 31.10.2019 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.5 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження». Просила суд зобов`язати Київський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з майна, що належало [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 28 травня 2024 року відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. 19.07.2024 року до суду від відповідача Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов відзив на позовну заяву. Вказував, що арешт на майно боржника накладено згідно вимогами чинного законодавства, а позивач [PERSON] не доводить в чому саме незаконність дій державного виконавця, щодо накладення арешту на майно її сина, а тому просив суд у задоволенні позову відмовити. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 23 липня 2024 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 20 вересня 2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач свого представника у судове засідання не направили, надавши суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Третя особа АТ КБ «Приватбанк» свого представника у судове засідання не направили, були належним чином повідомлені про дату та місце розгляду справи. Суд, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] .. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14.10.2023 року. Із повідомлення Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 17.04.2024 року №51607 вбачається, що на виконанні у Київському ВДВС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження №52273254 з виконання виконавчого листа №202/1210/14-п від 22.08.2016 виданого Індустріальним районним судом м. Дніпра про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 43921,55 грн.. Виконавче провадження відкрите 20.09.2016 року. Постановою державного виконавця 30.01.2019 року накладено арешт на все майно боржника. Державним виконавцем 31.10.2019 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.5 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» ( неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання або знаходження боржника). Згідно акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 27.02.2023, виконавче провадження №52273254 знищене. Відповідно до ч.1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Згідно статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому\~пунктами 10,\~15\~частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у\~частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені\~пунктом 1-2\~та\~підпунктом 2\~пункту 10-4\~розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного\~частиною першою\~статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому\~статтею 11\~Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно статті 40 Закону України « Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (постанови від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18, від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16, від 07 квітня 2021 року у справі № 174/474/17). Крім того у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18 (провадження №12-85гс19) зроблено правовий висновок про те, що орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно\~ у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Аналогічна правова позиція підтримана Верховним судом 07 грудня 2022 року у справі № 359/3609/19, провадження № 61-18794св20 (ЄДРСРУ № 107878102). У зв`язку з викладеним, суд зазначає, що Київський відділ державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не може бути відповідачем у даній категорії справ. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі\~\~\~\~№ 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. До суду від позивача не надходило клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, а тому, згідно приписів\~ст. 51 ЦПК України\~суд був позбавлений можливості вирішити питання щодо заміни неналежного відповідача належним відповідачем. Пред`явлення позову до неналежної особи є підставою для відмови в задоволенні позову. Тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна необхідно відмовити. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed