Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

20 вересня 2024 року Дарницьким районним судом міста Києва ухвалено рішення у справі № 753/5021/24 за позовом [PERSON] до ФОП [PERSON] про стягнення грошових коштів, яким позовні вимоги були задоволені частково та стягнуто з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] кошти у сумі 193889,25 грн. 26 вересня 2024 року до Дарницького районного суду міста Києва від представника позивача - адвоката Слізяк М.М. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат. У своїй заяві представник позивача просить суд стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати понесені позивачем на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн. Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 26 вересня 2024 року заяву передано судді Шаповаловій К.В. У судове засідання призначене на 21 жовтня 2024 року учасники справи не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій також зазначено, що вимоги заяви вона підтримує та просить стягнути із відповідача на користь позивача кошти понесені ним на отримання правничої допомоги у розмірі 20000,00 грн. Причини неявки відповідача та його представника суду невідомі, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, заперечень щодо заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд доходить наступного висновку. 07 березня 2024 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до ФОП [PERSON] про стягнення грошових коштів. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 вересня 2024 року позовні вимоги були задоволені частково, та стягнуто з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] кошти у розмірі 193889,25 грн. У заяві про стягнення судових витрат представник позивача просить суд стягнути із позивача понесені відповідачем витрати на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн. Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До заяви про ухвалення додаткового рішення представником позивача було долучено копію договору про надання правничої допомоги від 13 лютого 2024 року № М-119, укладеного між адвокатом Слізяк М.М. та [PERSON] . Розділом 4 договору передбачений порядок здійснення розрахунків між сторонами. Пунктом 4.4. договору передбачено, що сторони погодились, що вартість послуг адвоката за даним договором у суді першої інстанції складатиме 20 000,00 грн. Згідно акту № 1 здачі-приймання наданих послуг від 23 вересня 2024 року за вищезгаданим договором про надання правничої допомоги, адвокат надав замовнику [PERSON] наступні послуги: 1) підготовка та подання до Дарницького районного суду м. Києва позовної заяви від 04 березня 2024 року про стягнення грошових коштів (вартість 8000,00 грн); 2) підготовка та подання до Дарницького районного суду м. Києва відповіді на відзив у справі № 753/5021/24 (вартість 5000,00 грн);3) участь у судових засіданнях в Дарницькому районному суді м. Києва у справі №753/5021/24 (вартість 5000,00 грн); 4) підготовка та подання до Дарницького районного суду м. Києва заяви про забезпечення позову від 04 березня 2024 року у справі № 753/5021/24 (вартість 2000,00 грн). Загальна вартість робіт скакала 20 000,00 грн. Відповідно до копій платіжних інструкцій від 14 лютого 2024 року та від 03 березня 2024 року, на рахунок адвоката Слізяк М.М, були перераховані кошти у розмірі 5 000,00 грн та 15 000,00 грн, призначення платежів: за юридичні послуги згідно договору № М-119 від 13 лютого 2024 року, [PERSON] . Отже, адвокатом надано суду докази щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц). Отже, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, що вказана категорія справ не є складною, складання та подання позову в такій категорії справ не потребувало значного часу для професійного адвоката, враховуючи зміст позовної заяви, відповіді на відзив, обґрунтування, викладені обставини, долучені докази, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з огляду на розгляд справи у спрощеному позовному та на те, що участь у судових засіданнях представник позивача брала виключно у режимі відеоконферецій, враховуючи те, що у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову було відмовлено, а отже витрати, пов`язані із складанням та поданням відповідної заяви не мають відшкодовуватись відповідачем, зважаючи на співмірність витрат на правову допомогу, складність даної справи та ціну позову, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, суд визначає вартість наданих послуг у розмірі 10 000,00 грн, та, враховуючи те, що позовні вимоги були задоволені частково, вимога в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу підлягають задоволенню у розмірі 8879,80 грн. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. На підставі викладеного та

Outcome: partial