Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Кілійської міської ради про визнання права власності за спадщиною. З позовної заяви вбачається, що [INFO] померла мати позивачів [PERSON] , [INFO] . На день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] залишилася спадщина, яка складалася із частки житлового будинку [ADDRESS] . Спадщину, яка складається із зазначеного спадкового майна, прийняв, як спадкоємець за законом ст.529 ЦК Української РСР (1963), її чоловік [PERSON] , відповідно до ст.549 ЦК Української РСР (1963), тобто вступив в правління спадковим майном, але не оформив свої спадкових прав на той час. [INFO] помер батько позивачів, [PERSON] , [INFO] , який на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] залишив на ім`я [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , заповіт, посвідчений виконкомом Василівської сільської ради Ізмаїльського (Кілійського) району Одеської області 14.09.1996 року, реєстровим №20. На день смерті [PERSON] , який помер [INFO] залишилася спадщина, яка складається із права на земельну частку в КСП «Рассвет» с. Василівка, Ізмаїльського (Кілійського) району Одеської області, розміром 4,42 умовних кадастрових гектарів, та житлового будинку [ADDRESS] , належний йому, у тому числі частка на праві власності, та частка в порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] . Так Кілійською районною державною нотаріальною конторою Одеської області було заведено спадкову справу №244/2006 після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , на підставі заяв поданих від імені спадкоємців за законом, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що подали заяви про прийняття спадщини, [PERSON] відмовився від 1/3 частки спадкового майна на користь [PERSON] , та 19.12.2008 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом: за реєстровим №5137 на 2/3 частки на право на земельну частку в КСП «Рассвет» с.Василівка, Ізмаїльського (Кілійського) району Одеської області, розміром 4,42 умовних кадастрових гектарів. [PERSON] , [INFO] також отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом: за реєстровим на 1/3 частку на право на земельну частку в КСП «Рассвет» с.Василівка, Ізмаїльського (Кілійського) району Одеської області, розміром 4,42 умовних кадастрових гектарів. Таким чином позивачам, [PERSON] , [INFO] залишилося 2/3 частки спадкового майна після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] з у тому числі з урахуванням 1/3 частки майна, від якого відмовився [PERSON] на користь [PERSON] , а [PERSON] , [INFO] 1/3 частка спадкового майна після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідок №303 від 23.11.2023 року та №304 від 23.11.2023 року, виданих старостою виконавчого комітету Кілійської міської ради Василівського старостинського округу №3 Сергієм Соколовим, зазначено, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належав до складу колгоспних дворів, згідно записів погосподарської книги №4, особовий рахунок № [NUMBER] (1991-1995). Станом на 16.04.1991 року до складу колгоспного двору входили: [PERSON] , 1949 року народження, який помер [INFO] голова колгоспного двору - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , член колгоспного двору: дружина [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Так у 1960 році було побудовано житловий будинок за вказаною адресою, однак реєстрації про право власності та акту вводу в експлуатацію житлового будинку [PERSON] та [PERSON] при житті так і не було зроблено. КП КМР «БТІ» надала довідку за №732 від 30.08.2024 року відносно того, що право власності на житловий будинок не зареєстровано. В зв`язку з зазначеним, позивачі просили суд: - визнати за позивачем, [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] право власності на 2/3 частки житлового будинку в [ADDRESS] , який складається з літ.А1 - житловий будинок, житловою площею 42,0 кв.м., загальною площею 57,3 кв.м., господарських будівель: літ.В - сарай, в порядку спадкування після смерті: [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , 21який помер [INFO] . - визнати за позивачем, [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] право власності на 1/3 частку житлового будинку в [ADDRESS] , який складається з літ.А1 - житловий будинок, житловою площею 42,0 кв.м., загальною площею 57,3 кв.м., господарських будівель: літ.В - сарай, в порядку спадкування після смерті: [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачем було надано заяви, відповідно до яких вона просила розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача - Кілійської міської ради, в судове засідання не прибув, надав заяву в якій просив суд розглянути справу у межах чинного законодавства України, за його відсутності. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про одруження, актовий запис №232 від 10.06.1950 року [PERSON] та [PERSON] , знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 10.02.1942 року. [PERSON] , [INFO] відповідно до свідоцтва про народження, актовий запис №125 від 03.10.1953 року є дочкою [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , [INFO] відповідно до свідоцтва про народження від 21.06.1948 року є сином [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого с/радою с. Василівка Кілійського району Одеської області, актовий запис № 24, [PERSON] , померла [INFO] . Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 1263, [PERSON] , помер [INFO] . Кілійською районною державною нотаріальною конторою Одеської області було заведено спадкову справу №244/2006 після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , на підставі заяв поданих від імені спадкоємців за законом, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що подали заяви про прийняття спадщини, [PERSON] відмовився від 1/3 частки спадкового майна на користь [PERSON] , та 19.12.2008 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом: за реєстровим №5137 на 2/3 частки на право на земельну частку в КСП «Рассвет» с.Василівка, Ізмаїльського (Кілійського) району Одеської області, розміром 4,42 умовних кадастрових гектарів. [PERSON] , [INFO] також отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом: за реєстровим на 1/3 частку на право на земельну частку в КСП «Рассвет» с.Василівка, Ізмаїльського (Кілійського) району Одеської області, розміром 4,42 умовних кадастрових гектарів. Відповідно до виписок з по господарської книги №303 від 23.11.2023 року та №304 від 23.11.2023 року, виданих старостою виконавчого комітету Кілійської міської ради Василівського старостинського округу №3 Сергієм Соколовим, зазначено, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належав до складу колгоспних дворів, згідно записів погосподарської книги № 4, особовий рахунок № [NUMBER] (1991-1995). Станом на 16.04.1991 року до складу колгоспного двору входили: голова колгоспного двору - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] відповідно до технічного паспорту, виготовленого 26.08.2024 року комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» згідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд складається з: літ.А1 - житловий будинок, житловою площею 42,0 кв.м., загальною площею 57,3 кв.м., господарських будівель: літ.В1 - сарай. Згідно довідки за №732 від 30.08.2024 року КП КМР «БТІ», право власності на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. Стосовно визнання права власності на житловий будинок за позивачами, суд виходить з наступного: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (в ред. 1963 року, що діяла до 15.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності. Відповідно до ч. 1-2 ст. 123 ЦК УРСР доля члена колгоспного двору в майні двору визначається при виході його зі складу двору без утворення нового двору (виділ). Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток всіх членів двору включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону Української РСР «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Норма, що передбачала можливість членів сім`ї та інших осіб, які спільно ведуть трудове господарство, мати у власності, зокрема, жилі будинки і господарські споруди, також містилася у ст. 8 Закону СРСР «Про власність в СРСР» 1990 року. Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчиненіпротягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивачі не мають можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлені можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим їх право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню.

Outcome: approved