Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаззбут", у якому просить суд стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в суі 25 015, 43 грн., в тому числі переплата за пожитий природний газ в сумі 23 464, 98 грн, інфляційні втрати в сумі 756, 50 грн та 3% річних в сумі 793, 95 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам та Правил постачання природного газу надавав послуги з постачання природного газу за адресою [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER] ). З 01 травня 2022 року постачання природного газу всім побутовим споживачам здійснюється іншим постачальником природного газу ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Внаслідок зміни надавача послуг з постачання природного газу побутовим споживачам, по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] відкритому на ім?я [PERSON] обліковується переплата за спожитий природний газ в сумі 23 464,98 грн. Відповідно до п. 24 розділу III Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015 року та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1382/27827, у разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу протягом п?яти робочих днів після отримання такої вимоги. Вказує, що вона неодноразово зверталась до ТОВ «Рівнегаз Збут» із вимогами про повернення переплати в сумі 23 464,98 грн. із зазначенням банківських реквізитів рахунку, проте останні були залишені без задоволення, що стало підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 08.05.2024 прийнято справу до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 25.06.2024 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає з огляду на те, що 27 липня 2021 року на особовий рахунок № [NUMBER] [PERSON] було здійснено оплату грошових коштів в сумі 26 500,00 грн., а 16 червня 2022 року [PERSON] було проведено оплату в сумі 1,00 грн. Тобто, переплата по вказаному особовому рахунку виникла внаслідок проведення оплати [PERSON] та [PERSON] , а не позивачем [PERSON] . Відтак, право вимоги щодо стягнення переплати, яка утворилася на особовому рахунку [NUMBER] належить особам, які є фактичними платниками грошових коштів - [PERSON] та [PERSON] , а не позивачу. При цьому, зміна власника особового рахунку не надає право [PERSON] , якою не здійснювався платіж, на отримання коштів, які були фактично сплачені та належать іншим особам. За наведеного просить у задоволенні позову відмовити. Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Товариство з обмеженою відповідальністю «РІВНЕГАЗ ЗБУТ» є суб?єктом господарювання, який з 01.07.2015 року на підставі ліцензій, виданих Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП) №1647 від 28.05.2015 року та №653 від 16.05.2018 року здійснює господарську діяльність з надання населенню, бюджетним установам та організаціям, промисловим підприємствам, а також іншим юридичним особам послуг з постачання природного газу та проводить з ними розрахунки за спожитий природний газ. 3 01 липня 2015 року на умовах укладеного з [PERSON] Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2500 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1386/27831 та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015 р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за №1382/27827 (далі - Правила), за адресою: [ADDRESS] , по ЕС-коду споживача 56ХМ29А734947108 відповідач надавав послуги з постачання природного газу. 08 червня 2022 року Міністерством енергетики України було прийнято наказ №198 «Про постачання природного газу побутовим споживачам» (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14 червня 2022 р. за №637/37973) згідно з яким, з 01.05.2022 року постачання природного газу побутовим споживачам, внесених на дату прийняття цього наказу на інформаційній платформі оператора ГТС до Реєстру споживачів «постачальника останньої надії», здійснює ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Отже, з 01 травня 2022 року постачання природного газу всім побутовим споживачам здійснюється іншим постачальником природного газу - ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Як слідує з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка №383508095), на підставі договору купівлі-продажу №1058, з 23 липня 2021 року [PERSON] є власником квартири, за адресою: [ADDRESS] . Суд зазначає, щол після набуття права власності на вказаний об?єкт нерухомості, [PERSON] не зверталась до товариства із заявою про укладення договору постачання природного газу, а особовий рахунок по розрахунках за спожитий природний газ № [NUMBER] за даними програмного комплексу RV RGC Billing до 22 червня 2022 року був зареєстрований за [PERSON] , який був власником 1/3 частини вказаного вище об?єкта нерухомості. Станом на 01 липня 2021 року по особовому рахунку № [NUMBER] по розрахунках товариства з [PERSON] обліковувалась переплата в сумі 537, 93 грн. За період з 01.06.2021 року по 30.04.2022 року по ЕС-коду споживача 56XM29734947108 об?єм розподіленого природного газу Оператором ГРМ визначено та відображено на інформаційній платформі Оператора ГТС на рівні «0,00 м. куб.», що стверджується листом ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» від 12.06.2022 року №ТОВВИХ-24-8760. Таким чином, з 01 червня 2021 року по 30 квітня 2022 року по ЕС-коду споживача 56XM29734947108, товариство не здійснювало постачання природного газу, не проводило розрахунок його вартості та не виставляло рахунки до оплати. Разом з тим судом встановлено, що 27 липня 2021 року на особовий рахунок № [NUMBER] [PERSON] було здійснено оплату грошових коштів в сумі 26 500,00 грн., а 16 червня 2022 року [PERSON] було проведено оплату в сумі 1,00 грн що стверджується копією квитанції №9 від 27.07.2021 року та скріншотами з програмного комплексу RV RGC Billing. Тобто, переплата на особовому рахунку № [NUMBER] виникла внаслідок проведення оплати [PERSON] та [PERSON] , а не позивачем у справі - [PERSON] . Належних та допустимих доказів здійснення такої оплати саме [PERSON] матеріали справи не містять та судом під час судового розгляду не здобуто. За наведеного, право вимоги щодо стягнення переплати, яка утворилася на особовому рахунку № [NUMBER] належить особам, які є фактичними платниками грошових коштів - [PERSON] та [PERSON] , а не позивачу. При цьому, зміна власника особового рахунку за даними програмного комплексу RV RGC Billing не надає право [PERSON] на отримання коштів, які були фактично сплачені та належать іншим особам. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, з сукупності викладеного вище слідує, що позовні вимоги є необґрунтованими, обставини покладенні в основу позову не підтверджуються долученими до позову доказами, а позивачем не надано суду інших доказів на підтвердження обґрунтованості позову, тобто позов є необґрунтованим, а відтак не підлягає задоволенню. При цьому інші доводи, викладені позивачем у позовній заяві не спростовують висновків суду про необґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для відмови у задоволенні позові. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору необхідно залишити за позивачем.

Outcome: dismissed