Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

11 вересня 2024 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету в особі Овідіопольської селищної ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив ухвалити рішення, яким відібрати малолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у матері [PERSON] , [INFO] , тимчасово на 1 рік без позбавлення її батьківських прав. Стягнути з матері [PERSON] , [INFO] , на користь органу опіки та піклування Овідіопольської селищної ради аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 від усіх видів її заробітку, до досягнення ними повноліття. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З 17.10.2016 року мати [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з громадянином Республіки Ірак- [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданого Овідіопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)16.02.2022. Чоловік з родиною жодного дня не проживав, де знаходиться наразі матері невідомо. [PERSON] виховує дітей одна. Державну матеріальну допомогу на дітей, як малозабезпечена родина не отримує так як протягом 2014-2016 рр. через відділ РАЦСу переоформила своїх трьох дітей на іноземців, шляхом визнання громадянами Республіки Ірак батьківства над дітьми, а саме: над [PERSON] , [INFO] - гр. Республіки Ірак [PERSON] ; над [PERSON] , [INFO] - гр. Республіки Ірак [PERSON] ; над [PERSON] , [INFO] - гр. Республіки Ірак [PERSON] . Сім`я [PERSON] проживає в [ADDRESS] . Родина з 2021 року перебуває на обліку сімей (осіб), що опинились у складних життєвих обставинах Комунальній установі «Центр надання соціальних послуг», малолітні діти перебувають на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах служби у справах дітей Овідіопольської селищної ради в категорії дітей, де батьки, особи, які їх заміняють, ухиляються від виконання своїх обов`язку. 05 вересня 2024 року службою у справах дітей Овідіопольської селищної спільно з фахівця з соціальної роботи Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Овідіопольської селищної ради під час планового візиту до родини [PERSON] , були виявлені умови та обставини, які становлять загрозу життю та здоров`ю дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з цим, терміново було додатково залучено працівників органів Національної поліції і закладу охорони здоров`я. На момент виїзду до родини було встановлено, що мати, [PERSON] утримує житловий будинок в антисанітарних умовах, вхідні та міжкімнатні двері, вікна по ламані, брудні, з побити шибками. В кімнатах стелі та стіни також брудні, в чорній павутині, підлога дерев`яна давно не мита, вся в землі. В кімнатах безлад та бруд, стоїть сморід. Одяг та взуття звалені на купи. Постільна білизна та подушки скуйовджені, подекуди на підлозі. Повністю відсутні продукти харчування та будь яка їжа для вживання. В каструлях залишки почорнілої засохлої їжі. В будинку відсутнє електропостачання, так як відрізане за борги (зі слів матері борг становить 4150 грн.), відрізане газопостачання також через борг, що становить 4000 грн.). Відсутня вбиральня, вода та світло. Діти недоглянуті , хворіють на педикульоз (волосся стрижене, на ногах та руках брудні нігті, обличчя не миті, в брудному одязі, деякі напівроздягнені). Відсутні індивідуальні засоби гігієни. Діти не привчені до самообслуговування. Відсутня вбиральня і діти ходять до туалету прямо на подвір`ї. Мати ходить на підробіток в ковбасний цех, який розташований в селищі Овідіополь, діти цілий день блукають по вулицях, зокрема по головній автомагістралі селища і займаються бродяжництвом по сусідах. Матері неодноразово фахівцями з соціальної роботи, спеціалістами служби у справах дітей було рекомендовано покращити умови для дітей, по прибирати, помити і побілити кімнати. Відновити електропостачання та газозабезпечення. Слідкувати за харчуванням дітей і дотриманням їх гігієни. Позивач посилається на те, що [PERSON] не піклувалася та не піклується про здоров`я, моральний, фізичний, духовний розвиток дітей, ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей, не цікавиться їх підготовкою до самостійного життя, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі. З нею систематично проводилися бесіди, але очікуваних результатів це не дало. В судове засідання представник позивача не з`явилася, подала до суду клопотання, в якому просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала суду заяву про визнання позову. З урахуванням вимог ч.1 ст. 206 ЦПК України, судом установлено, що по справі відсутні підстави для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, визнання відповідачем позову не суперечить закону та надані учасниками справи докази свідчать про те, що визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Отже, суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності не з`явившихся осіб та постановити процесуальне рішення на підставі наданих позивачем письмових доказів у справі. Дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітніх дітей, а саме: - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області 27.03.2012 року. Відомості про батька дитини вказані відповідно до ч. 1 статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується довідкою відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 08.06.2024 року № 505/24.15-19; - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] виданого Овідіопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 26.03.2022 року. Державна реєстрація народження проведена відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України, що підтверджується довідкою відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 08.06.2024 року № 506/24.15-19; - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] виданого Овідіопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 26.03.2022 року. Державна реєстрація народження проведена відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України, що підтверджується довідкою відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 08.06.2024 року № 507/24.15-19. - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] виданого Овідіопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 28.02.2017 року. Державна реєстрація народження проведена відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України, що підтверджується довідкою відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 08.06.2024 року № 508/24.15-19. - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] виданого Овідіопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 18.05.2022 року. Державна реєстрація народження проведена відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України, що підтверджується довідкою відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 08.06.2024 року № 509/24.15-19. Сім`я [PERSON] проживає в [ADDRESS] . Родина з 2021 року перебуває на обліку сімей (осіб), що опинились у складних життєвих обставинах Комунальній установі «Центр надання соціальних послуг», малолітні діти перебувають на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах служби у справах дітей Овідіопольської селищної ради в категорії дітей, де батьки, особи, які їх заміняють, ухиляються від виконання своїх обов`язку. 05 вересня 2024 року службою у справах дітей Овідіопольської селищної спільно з фахівця з соціальної роботи Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Овідіопольської селищної ради під час планового візиту до родини [PERSON] , були виявлені умови та обставини, які становлять загрозу життю та здоров`ю дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з цим, терміново було додатково залучено працівників органів Національної поліції і закладу охорони здоров`я. На момент виїзду до родини було встановлено, що мати, [PERSON] утримує житловий будинок в антисанітарних умовах, вхідні та міжкімнатні двері, вікна по ламані, брудні, з побити шибками. В кімнатах стелі та стіни також брудні, в чорній павутині, підлога дерев`яна давно не мита, вся в землі. В кімнатах безлад та бруд, стоїть сморід. Одяг та взуття звалені на купи. Постільна білизна та подушки скуйовджені, подекуди на підлозі. Повністю відсутні продукти харчування та будь яка їжа для вживання. В каструлях залишки почорнілої засохлої їжі. В будинку відсутнє електропостачання, так як відрізане за борги (зі слів матері борг становить 4150 грн.), відрізане газопостачання також через борг, що становить 4000 грн.). Відсутня вбиральня, вода та світло. Діти недоглянуті , хворіють на педикульоз (волосся стрижене, на ногах та руках брудні нігті, обличчя не миті, в брудному одязі, деякі напівроздягнені). Відсутні індивідуальні засоби гігієни. Діти не привчені до самообслуговування. Відсутня вбиральня і діти ходять до туалету прямо на подвір`ї. Мати ходить на підробіток в ковбасний цех, який розташований в селищі Овідіополь, діти цілий день блукають по вулицях, зокрема по головній автомагістралі селища і займаються бродяжництвом по сусідах. Матері неодноразово фахівцями з соціальної роботи, спеціалістами служби у справах дітей було рекомендовано покращити умови для дітей, по прибирати, помити і побілити кімнати. Відновити електропостачання та газозабезпечення. Слідкувати за харчуванням дітей і дотриманням їх гігієни. З 17.10.2016 року мати [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з громадянином Республіки Ірак- [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданого Овідіопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)16.02.2022. Чоловік з родиною жодного дня не проживав, де знаходиться наразі матері невідомо. [PERSON] виховує дітей одна. Державну матеріальну допомогу на дітей, як малозабезпечена родина не отримує так як протягом 2014-2016 рр. через відділ РАЦСу переоформила своїх трьох дітей на іноземців, шляхом визнання громадянами Республіки Ірак батьківства над дітьми, а саме: - над [PERSON] , [INFO] - гр. Республіки Ірак [PERSON] ; -над [PERSON] , [INFO] - гр. Республіки Ірак [PERSON] ; -над [PERSON] , [INFO] - гр. Республіки Ірак [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Овідіопольської селищної ради №682 від 06 вересня 2024 року вирішено відібрати від матері [PERSON] малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Затвердити висновок органу опіки та пілкування про доцільність відібрання дітей у матері [PERSON] Тимчасово влаштувати малолітніх дітей до КНП Овідіопольської селищної ради «Овідіопольська лікарня». Відповідно до ч.3ст.12 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї . Відібрання дитини - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР. Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною. Відповідно до частини другої статті 170 СК України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. З таким позовом до суду має право звернутися прокурор. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Відповідно до пункту 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 (далі - Порядок), якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Для прийняття рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють, служба у справах дітей негайно після отримання повідомлення про безпосередню загрозу життю або здоров`ю дитини разом з уповноваженим підрозділом органів Національної поліції, фахівцем із соціальної роботи, представниками закладу охорони здоров`я проводить оцінку рівня безпеки дитини згідно з додатком 10. До проведення оцінки рівня безпеки дитини можуть бути додатково залучені уповноважені суб`єкти в межах своїх повноважень. Пунктом 51 Порядку передбачено, що у разі загрози для життя або здоров`я дитини районна, районна у м. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської чи районної у місті (в разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади може прийняти рішення про негайне відібрання дитини в опікуна, піклувальника. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або навчальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Матеріалами справи підтверджується факт ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків, що полягає у: відсутності з її боку піклування про фізичний і духовний розвиток дітей та про їх підготовку до самостійного життя; відсутності спілкування з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; відсутності будь-якого інтересу до їх внутрішнього світу; відсутності сприяння засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі та свідомому нехтуванні та знеціненні психоемоційних потреб дітей. Таким чином, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету в особі Овідіопольської селищної ради про доцільність відібрання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав, оскільки позивачем належним чином обґрунтовано, що залишення дітей у матері є безумовно небезпечним для їх життя, здоров`я і морального виховання. Також при винесені даного рішення суд бере до уваги і те, що відповідачка [PERSON] визнала позовні вимоги в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відібрання дітей від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, у даному випадку є доцільним та необхідним, оскільки протилежне, з огляду на встановлені судом обставини, може спричинити негативні наслідки для життя та здоров`я її дітей , у зв`язку з чим позовні вимоги позивача про відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд зауважує, що відібрання дітей у батьків, це санкція за невиконання батьківських обов`язків. Ця санкція є більш м`якою, порівняно з іншими, зокрема із позбавленням батьківських прав. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом. Згідно з вимогами ч.3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Отже, відповідачка не позбавлена можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись в суд із позовом про повернення їй дітей. Разом з тим, як встановлено частиною 4 статті 170 СК України та частиною 4 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», відібрання дітей у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє від обов`язку щодо утримання дітей; при задоволенні позову про відібрання дітей від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дітей. В силу частини 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення їх повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що відібрання малолітніх дітей від матері не позбавляє її обов`язку їх утримувати, суд вважає за необхідне стягнути з Відповідачки [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини її заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Окрім того, згідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу даного позову, він підлягає стягненню в дохід держави з відповідачки у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved