Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідачки про розірвання шлюбу. Заявлену позовну вимогу обґрунтовує тим, що 24.05.2012 зареєстрував шлюб з відповідачкою. В шлюбі народилося двоє дітей. Зазначає, що відносини в сім`ї останнім часом погіршилися: виникали сварки, непорозуміння ревнощі, взаємні образи. Фактичні подружні стосунки між ними припинилися. Останні роки сторін поєднує лише спільний обов`язок відносно дітей. Позивач зустрів іншу жінку, з якою бажає узаконити свої стосунки. Тому визнає, що сім`я розпалася більше з його вини. Стверджує, що поновлення шлюбних стосунків між сторонами неможливе. Просить шлюб розірвати. Ухвалою судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 16 серпня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Від відповідача надійшла заява про перенесення розгляду справи на іншу дату, так як вона бажає прийняти участь у судовому засіданні, проте перебуває за кордоном. 30.08.2024 на підставі положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України, ухвалою судді задоволено клопотання відповідачки, справу призначено до розгляду з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч.4 ст.277 ЦПК України, якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє відповідну ухвалу. Однак, будь-яких заяв із обґрунтованими запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ч.4 ст. 277 ЦПК України від відповідача не надійшло. Крім того, частини 2-6 ст. 277 ЦПК України не застосовуються, якщо справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження. Відповідно до положень п.4 ч. 6 ст. 19 ЦПК України, справи про розірвання шлюбу визначені процесуальним законом як малозначні, тобто, ті що мають розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач був обізнаним про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а в подальшому, за його клопотанням - з викликом сторін, що підтверджується поштовими повідомленнями, з яких вбачається, що повідомлення отримані особисто ( а.с. 21-23). У судове засідання не з`явився. Правом на подання відзиву не скористався. Відповідно до положень ст. 279 ЦПК України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, які не з`явилися. Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, встановив наступне. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов до наступного висновку. Спірні правовідносини виникли із сімейних, зокрема про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.05.2012 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6-7). Відповідно до ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд зауважує, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу у відповідності до\~ст. 24 СК України\~не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач, скористався своїм правом на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу та наполягає на такому, про що підтвердив у поданій 04.10.2024 заяві, окрім того, зазначає про неможливість збереження шлюбу та наміри зареєструвати шлюб з іншою людиною, відмова у задоволенні позову за наведених обставин, на переконання суду, буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, а тому суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. Згідно положень ч.ч.3,4 ст.56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі наведеного, суд вважає не спростованими доводи позивача про те, що між сторонами подружні відносини фактично припинилися, сім`я існує формально. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для розірвання шлюбу.

Outcome: approved