Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис від 05.11.2021 № 39188, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., вчинений виконавчий напис № 39188 про звернення стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість в розмірі 37154, 11 грн за кредитним договором від 30.12.2019 № 2028337942 та 350 грн витрат на вчинення виконавчого напису. На підставі виконавчого напису нотаріуса 06.12.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. відкрито виконавче провадження № 67770272. На думку позивача, цей виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувач. Крім того, в нотаріуса не було підстав на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був посвідчений нотаріально. Ухвалами Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 09.02.2024 провадження у справі відкрито та задоволена заява позивача про забезпечення позову. У зв`язку із відставкою судді [PERSON] на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючою суддею у цій справі визначена суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Потоцька С.С. Розгляд справи призначений на 18.10.2024. У судове засідання учасники не з`явилися, повідомлені належним чином, причини не явки не повідомили. Відповідач не скористався правом подання відзиву. Через неявку сторін відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке. 30.12.2021 між позивачем та Акціонерним товариством «ОТП Банк» у письмовій формі укладено кредитний договір № 2028337942 ( а.с.40). 05.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., вчинений виконавчий напис № 39188 про звернення стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість в розмірі 37154, 11 грн за кредитним договором від 30.12.2019 № 2028337942 (боржник за договором [PERSON] ) та 350 грн витрат на вчинення виконавчого напису. (а.с.12). Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 07.10 2021 по 15.10. 2021. Сума заборгованості становить 37154, 11 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 27 682 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 9\~472, 11 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача у розмірі 350 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача, становить 37\~504, 11 грн. 06.12.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. відкрито виконавче провадження № 67770272 щодо примусового виконання виконавчого напису № 39188 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. (а.с.43). Постановами приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. від 30.12.2021 та від 25.01.2024 звернено стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи позивача (а.с.51, 54). Як зазначено у вказаних постановах за даними Державної податкової служби України [PERSON] перебуває в трудових відносинах з Інспекцією з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, яка зареєстрована за адресою: 49000, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 75), що, відповідно, є місцем виконання виконавчого напису у розумінні ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження». Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно зі статтею 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування визначено Законом України «Про нотаріат» (тут і далі Закон в редакції на час вчинення нотаріальної дії) та іншими актами законодавства. Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів здійснюється згідно з главою 14 Закону України «Про нотаріат» та главою 16 розділу ІІ Порядку. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому вказаний Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Закону та Порядку. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б)документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Судом встановлено, що кредитний договір від 30.12.2021 № 2028337942 нотаріально не посвідчений (а.с. 40). Отже, у нотаріуса не було підстав на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був посвідчений нотаріально та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 05.11.2021 обумовлена й іншими обставинами, наведеними нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на те, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Виконавчий напис було вчинено без перевірки наявності боргу за вказаний період. Відповідач, у свою чергу, не надав будь-яких заперечень та доказів на спростування позовної вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи, що відповідачем не подано до суду будь-яких доказів на спростування позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат суд виходить з наступного. Частиною першою статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позову позивачем за подачу позову сплачений судовий збір у розмірі 1211, 20 грн та за подачу заяви про забезпечення позову у розмірі 605, 60 грн. Оскільки позовні вимоги задоволені повністю судовий збір покладається на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved