Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 7417,90 грн. Свої вимоги обґрунтував тим, що відповідач [PERSON] є споживачем філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс», що підтверджується оформленим особовим рахунком за № [NUMBER] та договором про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення №138289/ЧВ-СДВ від 04.08.2016 року. Як вказує позивач, нарахування відповідачу за надані послуги здійснювалися відповідно до норм водопостачання, затверджених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 30 від 25.02.2010 р. та тарифів, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 23.10.2018р. № 1250, від 04.02.2020р. № 283, від 16.12.2020р. № 2499, від 22.12.2021 № 2841, а відповідач в свою чергу користувався такими послугами. Однак, відповідач [PERSON] плату за надані послуги сплачував не в повному обсязі, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість у розмірі 7417,90 грн., за період з 01.09.2022 року по 29.02.2024 рік. Дані обставини стали підставою для звернення до суду. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22.04.2024 року відкрито загальне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання на 30.05.2024 року. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30.05.2024 року закрито підготовче провадження та цивільну справу призначено до судового розгляду по суті на 30.09.2024 року. У судове засідання представник позивача ТОВ «Інфокс» не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, надала до суду письмову заяву, яка міститься в матеріалах справи, в якій позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення, також просила суд розгляд справи проводити за її відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з наступних підстав. 04.08.2016 року між ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» та [PERSON] (Споживач) був укладений Договір №138289/ЧВ-СДВ про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Також було оформлено особовий рахунок № № [NUMBER] . Згідно умов вищевказаного договору, позивач зобов`язаний забезпечити своєчасне та відповідної якості надання послуг згідно із чинним законодавством та умовами Договору, а споживач своєчасно в установлений Договором термін, оплачувати надані послуги. Відповідач плату за надані ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» сплачував не в повному обсязі, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість у розмірі 7417,9 грн. за період з 01.09.2022 року по 29.02.2024 року, що підтверджується обгрунтованим розрахунком суми боргу. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21.07.2005р. №630 (далі - Правила) Водоканал надавав послуги водопостачання та водовідведення відповідачу за адресою: [ADDRESS] , за які вона у відповідності з п. п. 20, 21, 30 Правил повинна була своєчасно розраховуватись шляхом внесення коштів на розрахунковий рахунок Водоканалу. У відповідності до ст. ст. 67, 68, 162 ЖК України, ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. №2189-VIII, п.п. 20, 30 Правил, на споживача комунальних послуг покладено обов`язок щомісячної їх оплати. Однак, в порушення наведених норм права, відповідач не сплачує у добровільному порядку заборгованість за надані послуги. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21.07.2005р. №630 (далі - Правила) Водоканал надавав послуги водопостачання та водовідведення відповідачу за адресою: [ADDRESS] , за які він у відповідності з п. п. 20, 21, 30 Правил повинен був своєчасно розраховуватись шляхом внесення коштів на розрахунковий рахунок Водоканалу. Нарахування відповідачу за надані послуги здійснювалися відповідно до норм водопостачання, затверджених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 30 від 25.02.2010 р. та тарифів, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 23.10.2018р. № 1250, від 04.02.2020р. № 283, від 16.12.2020р. № 2499, від 22.12.2021 № 2841, а відповідач в свою чергу користувався такими послугами. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При таких обставинах, позовні вимоги ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved