Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-10 00:00:00

02\~ лютого 2024\~ року судом\~ ухвалене заочне\~ рішення про\~задоволення позову\~ [PERSON] \~до [PERSON] \~про поділ спільного майна подружжя. В порядку поділу: за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] частку земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] частку земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Від представника позивача до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (а.с. 87). Заява мотивована тим, що стосовно позовної вимоги про поділ майна подружжя земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , яка була заявлена та з приводу якої подані докази, не ухвалено рішення, а також судом не вирішене питання про розподілу судових витрат витрат на правничу допомогу в сумі 20 500 грн. та судового збору. Від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 108 111), визначивши їх розмір в 4 000 грн. Відповідно до п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; судом не вирішено питання про судові витрати. При зверненні до суду із вказаним позовом позивачем заявлено позовну вимогу про поділ земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 7), рішення Бродівського районного суду від 11 грудня 2018 року (а.с. 6), сторони перебували в шлюбі з 05 липня 1994 року до 11 січня 2019 року. Згідно з договором купівлі-продажу від 20 вересня 2005 року, серії ВСМ №229070, [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,06 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). 09 червня 2006 року [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,06 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 92 95), [PERSON] станом на 29 липня 2024 року є власником земельної ділянки (кадастровий номером: 4620310100:12:008:0020, площею 0,06 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Як встановлено\~ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 3\~ст. 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.\~63\~СК\~України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1\~ст. 69 СК України). Згідно з\~ч.\~1\~\~ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 3 ст. 372 ЦК України). Спірна земельна ділянка є об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя це є підставою для поділу майна співвласників, виходячи із принципу презумпції рівності їх часток. Задоволення вимоги про поділ спірного майна тягне припинення правового режиму спільної сумісної власності на об`єкт такого права відповідно до закону (ч. 3 ст. 372 ЦК України), такий наслідок не може бути самостійною позовною вимогою в цій справі, тому додаткове зазначення в резолютивній частині рішення про припинення відповідного права не є необхідним та ефективним способом захисту. В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу надано договір від 18 липня 2023 року № 18-01/07-23 (а.с. 46, 47), укладений між [PERSON] та адвокатом Ярошом В.В., описом наданих послуг виконаних адвокатом у справі (а.с. 43), довідкою про здійснення розрахунку за надання правової допомоги (а.с. 44). Згідно з договором, описом наданих послуг, довідкою про здійснення розрахунку за правову допомогу, розмір винагороди за надання правової допомоги щодо поділу спільного майна сторін юридичного аналізу матеріалів справи та підготовки позову, участі в судовому засіданні, підготовки заяви про відшкодування судових витрат, становить 20\~500 грн. Як встановлено ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved