Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

14 червня 2024 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 14966,96 грн. та судових витрат понесених у зв`язку зі сплатою судового збору у розмірі 2422,40 грн. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим що 23.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 5050315 відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит в сумі 20000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, строком на 15 днів. Вказаний договір укладений у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленням, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи. Позивач на виконання умов кредитного договору 23.06.2021 року перерахував на картковий рахунок відповідачки 20000,00 грн. Відповідачка свої зобов`язання по кредитному договору щодо повернення грошових коштів не виконала. 09 лютого 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги №80-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги до боржників ТОВ «Мілоан», зокрема і до відповідачки. Внаслідок невиконання відповідачкою зобов`язань за договором, виникла заборгованість в сумі 14966,96 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 8558,00 грн. та простроченої заборгованості за відсотками - 6408,96 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідачки вказану заборгованість та судові витрати (а.с.1-8). Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №649864 від 19.06.2024 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.54). Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 червня 2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.55). Позивач (представник позивача) у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в яких позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу у відсутності його представника, не заперечуючи проти заочного розгляду справи (а.с. 69-70). Відповідачка,\~яка належним\~чином повідомлена\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання,\~шляхом отримання\~повісток (а.с.\~63,73), не з`явилася в судове засідання, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавиться провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За вказаних обставин, відповідно до вимог\~ст. 223 ЦПК України\~суд вважає, що неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення про заочний розгляд справи. Ухвалою суду від 15.10.2024 року прийнято рішення про здійснення заочного розгляду справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень\~статті 12ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що23.06.2021 року між Товаристом з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 5050315 (далі Договір, а.с. 9-19). Згідно п.1.1. Договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Сума кредиту складає 20000,00 грн.; кредит надається на строк 15 днів; термін (дата) повернення кредиту і сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 08.07.2021 року; комісія за надання кредиту 2000,00 грн., яка нараховується за ставкою 10 % від суми кредиту одноразово; проценти за користування кредитом 3000,00 грн., які нараховуються за ставкою 1% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. п. 1.2, 1.3, 1.4, 1.5.1, 1.5.2, 1.6 Договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 25000 грн. 00 коп. Відповідно до п. 5.1 Договору позичальник підтверджує, що до моменту підписання договору ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав у письмовій формі паспорт споживчого кредиту; отримав проект Договору з додатками та ознайомився з усіма його умовами; ознайомився з Правилами, що розміщені на веб-сайті товариства тощо. Згідно з п. 6 Договору такий укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема, через сайт Товариства та /або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Після укладення цей кредитний договір надається позичальникові шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника (п. 6.2 Договору про споживчий кредит). Укладення товариством кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4 Договору про споживчий кредит). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 Договору про споживчий кредит). Пункт 10 Договору містить, в тому числі, прізвище, ім`я та по батькові позичальника [PERSON] , її РНОКПП, адресу місця реєстрації (проживання), реквізити її паспорту, номер телефону, електронну пошту (а.с. 16). Відповідачка була ідентифікована 23.06.2021 року в інформаційно-телекомунікаційній системі одноразовим ідентифікаторомR70095, що підтверджується довідкою ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію (а.с.20). Відповідно до додатку № 1 до Договору заборгованість [PERSON] за вказаним договором мала бути сплачена 08.07.2021 року в розмірі 25000,00 грн. з яких: 20000,00 грн. сума кредиту, 3000,00 грн. проценти за користування кредитом, комісія за надання кредиту 2000,00 грн. (а.с.17). На виконання умов Договору ТОВ «Мілоан» 23 червня 2021 року перерахувало на картковий рахунок [NUMBER] [PERSON] суму 20000,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення 49504425 від 23.06.2021 року (а.с.23). Згідно відомості\~про щоденні\~нарахування та\~погашення за\~Договоромпро споживчий кредит відповідачка здійснювала часткову оплату на рахунок ТОВ «Мілоан», (а.с.24-27), разом з тим ТОВ «Міолан» нарахована відповідачці заборгованість за Договором в сумі 14966,96 грн., що складається з: залишку по тілу кредиту - 8558,00 грн.; залишку по відсотках - 6408,96 грн. Між ТОВ\~«Міолан» та\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Кредит-Капітал»\~09\~лютого 2022\~року укладено\~договір відступлення\~прав вимоги\~N\~80-МЛ,\~відповідно до\~умов якого\~ТОВ «Міолан»\~(кредитор) відступило позивачу (новому кредитору) право грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 5050315 від 23.06.2021 року, що підтверджується укладеним договором, Витягом з Реєстру боржників, Актом приймання-передачі Реєстру боржників, а також платіжним дорученням від 09 лютого 2022 року щодо оплати за відступлення права вимоги (а.с. 29-40). Згідно Витягу з Реєстру боржників станом на 09 лютого 2022 року,загальна сума заборгованості [PERSON] становить 14966,96 грн., що складається з: залишку по тілу кредиту - 8558,00 грн.; залишку по відсотках - 6408,96 грн. (а.с. 40). ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» письмово повідомило відповідачку про відступлення права грошової вимоги за Договором за адресою її реєстрації (проживання) (а.с. 41). Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» є юридичною особою, з основним видом діяльності - інші види кредитування (а.с. 42-43). За змістом ст. ст.\~ 526,\~ 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Стаття 626 ЦК України\~дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до вимог\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 частини 2\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначає Закон України «Про електронну комерцію»\~від 3 вересня 2015 року № 675-VIII (далі Закон № 675-VIII). Відповідно до п. 5, 6, 12 ч. 1\~\~статті 3 Закону № 675-VIII електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно ч. 4, 6, 8, 12\~ статті 11 Закону №\~675-VIII пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12\~цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 цього Закону № 675-VIII \~передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: ?електронного підпису відповідно до вимог законів України\~"Про електронні документи та електронний документообіг"\~та\~"Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; ?електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; ?аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1\~ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За загальним правилом (ч. 1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, при цьому кожна сторона відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Подавши свої докази, позивач реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підтвердження укладення між ТОВ «Міолан» та [PERSON] договору про споживчий кредит № 5050315 від 23.06.2021 року, позивач долучив анкету-заяву на кредит № 5050315 від 23.06.2021 року, паспорт споживчого кредиту № 5050315, графік платежів за договором, договір про споживчий кредит № 5050315 від 23.06.2021 року в формі електронного правочину, платіжне доручення № 49504425 від 23.06.2021 року (а.с. 9-23). Суд вважає надані докази належними та допустимими, такими, що дають суду можливість зробити висновок, що між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] 23.06.2021 року був укладений договір про споживчий кредит № 5050315в електронній формі, що відповідає положенням Закону України "Про електронну комерцію". Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Договір включає всі істотні умови для відповідного виду договору. Договір підписаний відповідачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено його укладання. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачкою не був би укладений. Також суд вважає, що позивачем доведено факт перерахування 23.06.2021 року ТОВ «Мілоан» на картковий рахунок [NUMBER] [PERSON] обумовленої Договором грошової суми 20000,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення 49504425 від 23.06.2021 року. Доказів протилежного матеріали справи не містять, позивачкою таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком. \~ \~ \~ \~Отже, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ТОВ «Мілоан» виконало в повному обсязі умови Договору, надавши відповідачці обумовлену суму кредиту, проте відповідачка прийняті на себе зобов`язання за договором про споживчий кредит належним чином не виконала, обов`язкові платежі в рахунок погашення кредиту і процентів своєчасно не вносила, внаслідок чого за період з 23.06.2021 року по 25.01.2022 року ТОВ «Мілоан» нарахувало відповідачці заборгованість на загальну суму 14966,96 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 8558,00 грн.; простроченої заборгованості за відсотками - 6408,96 грн. (а.с.28). Вищевказану суму заборгованості ТОВ «Мілоан» за договором про відступлення права вимоги N 80-МЛ від 09 лютого 2022 року передало позивачу ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», в результаті чого останнє набуло право вимоги до відповідачки за договором про споживчий кредит № 5050315 від 23.06.2021 року. Щодо розміру заборгованості суд виходить з такого. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі N 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Згідно ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 зазначила, що очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання. Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. Аналогічних висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла в постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Як встановлено судом із положень пункту 2.3.1.1 Договору слідує, що позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту 2.3.1.2 Договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6 цього Договору. Пунктом 1.6\~Договору передбачено\~стандартна (базова)\~процентна ставка\~за користування\~кредитом у\~розмірі 5%від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Із відомості про щоденні нарахування та погашення по Договору вбачається, що за 15 днів з початку строку кредитування з 23.06.2021 року по 08.07.2021 ріку (в межах строку кредитування) проценти за користування кредитом нараховувалися згідно з пунктом 1.5.2 Договору в сумі 200,00 грн. за день, тобто по 1,0% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку кредитування, всього на суму 3000,00 гривень, що відповідає умовам укладеного Договору. Крім того, відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення, ТОВ «Мілоан» здійснено нарахування процентів відповідачці за період з 09.07.2021 року по 25.01.2022 року (поза межами строку дії Договору) згідно п. п. 1.5.2, 2.3.1.1 Договору. Як вбачається з умов Договору позичальник може збільшити строк кредитування шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Відповідачкою неодноразово: 04.07.2021 року, 12.07.2021 року, 29.07.2021 року, 05.08.2021 року, 09.08.2021 року, 23.08.2021 року, 07.09.2021 року, 24.09.2021 року, 13.10.2021 року,25.10.2021 року, 08.11.2021 року, частково погашалася заборгованість за Договором та сплачувалася комісія за пролонгацію Договору, що згідно з п. 2.3.1.1 свідчить про те, що строк кредитування продовжувався, з нарахуванням процентів згідно з п. п. 1.5.2, 2.3.1.1 Договору від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. За вказаних обставин суд вважає, що нарахування ТОВ «Мілоан» [PERSON] процентів після 08.07.2021 ріку не є таким, що відбувалося поза межами строку кредитування. Відтак, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] взяті на себе зобов`язання своєчасно та в порядку, передбаченому кредитним договором, належним чином не виконала та кредитні кошти в повному обсязі не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 25.01.2022 року на суму 14966,96 грн., що складається з: залишку по тілу кредиту - 8558,00 грн.; залишку повідсотках - 6408,96 грн. Саме таку суму заборгованості [PERSON] було передано ТОВ «Міолан» позивачу 09.02.2022 року за договором відступлення прав вимоги N 80-МЛ. Відповідачка не спростувала належними доказами наявність заборгованості перед позивачем, не довела факту виконання зобов`язань за кредитним договором, зокрема, по сплаті тіла кредиту, відсотків та комісії. Таким чином, суд розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає до задоволення. З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ч. 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 2422,40 грн., що підтверджується наданою позивачем платіжною інструкцією від 23.05.2024 року (а.с.51). Оскільки позовні вимоги задоволено, судовий збір підлягає стягненню з відповідачки в розмірі 2422 грн. 40 коп.

Outcome: approved