Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

Керівник Лозівської окружної прокуратури Харківської області, в інтересах держави в особі в особі органів, що уповноважені державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Харківській області (Харківський рибоохоронний патруль), Лозівської міської ради Харківської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього на користь держави в особі Лозівської міської ради Харківської області шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу внаслідок кримінального правопорушення, а саме незаконного зайняття рибним добувним промислом у розмірі 218 858,00 гривень. В обґрунтування позивачем було вказано, що 26.03.2024 року вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області у справі №629/1695/24, [PERSON] було визнано винним за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України. Вироком встановлено, що у квітні 2023 року [PERSON] займався незаконним рибним добувним промислом, чим заподіяв шкоду державі в особі Управління Державного агентства меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Харківській області майнову шкоду на загальну суму 218 858,00 грн. Вирок набрав законної сили 26.04.2023 року. Оскільки у добровільному порядку [PERSON] не сплатив завдану шкоду, позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано строк учасникам справи для подання заяв по суті. Судом було здійснено перехід до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Виклик відповідача здійснювався шляхом розміщення оголошення. У судове засідання представник Лозівської міської ради не зявився, надав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Харківській області у судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовну заяву підтримав та просив її задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Лозівського міськрайонного суду Харківської області. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд здійснює розгляд справи в заочному порядку, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. 26.03.2024 року вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області у справі №629/1695/24, [PERSON] було визнано винним за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України (а.с.18-20). Вироком встановлено, що у квітні 2023 року [PERSON] займався незаконним рибним добувним промислом, чим заподіяв шкоду державі в особі Управління Державного агентства меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Харківській області майнову шкоду на загальну суму 218 858,00 грн. Вирок набрав законної сили 26.04.2023 року. На даний час [PERSON] у добровільному порядку не відшкодовано майнову шкоду. Ст. 55 Конституції України передбачається, що кожному гарантується право на судовий захист. У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У силу положень ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. У відповідності до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як передбачено ч. ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. ЄСПЛ у справі «THOMA v. LUXEMBOURG» № 38432/97 від 29.03.2001 використав принцип, за яким сам факт визнання порушеного права є достатнім для справедливої сатисфакції. Так, згідно з викладеним у вироку, [PERSON] вину в пред`явленому обвинуваченні визнав. Враховуючи вище вказане, перевіривши матеріали справи, беручи до уваги відсутність відзиву, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги вище викладене, зважаючи на те, позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, який підлягав сплаті при зверненні позивачем з позовною заявою, у розмірі 3028, 00 грн. Зважаючи на вище викладене,

Outcome: approved