Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» за участю третьої особи приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченко Миколи Борисовича про стягнення безпідставно набутих коштів. Свої вимоги мотивував тим, що 01 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований за № 68787, яким запропоновано стягнути з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 7 438,80 грн. Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 16 січня 2024 року по справі № 494/1027/22 виконавчий напис від 01 квітня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, зареєстрований за № 68787, визнано таким, що не підлягає виконанню. Згідно виписки за картковим рахунком позивача з останнього в межах ВП № [NUMBER] стягнуто грошові кошти у розмірі 8 551,68 грн. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 8 551,68 грн та судові витрати. Ухвалою суду від 17 травня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 01 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований за № 68787, яким запропоновано стягнути з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 7 438,80 грн (а.с. 21). Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 16 січня 2024 року по справі № 494/1027/22 виконавчий напис від 01 квітня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, зареєстрований за № 68787, визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с. 25-27). Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченко Миколи Борисовича від 21 липня 2021 року відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни від 01 квітня 2021року, зареєстрованого в реєстрі за № 68787 та постановлено стягнути з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованість у розмірі 7 438,80 грн (а.с. 32). Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченко Миколи Борисовича у ВП № [NUMBER] від 21 липня 2021 року постановлено стягнути з боржника [PERSON] основну винагороду у сумі 743,88 грн (а.с. 37). Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченко Миколи Борисовича у ВП № [NUMBER] від 21 липня 2021 року постановлено визнати для боржника [PERSON] розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 369 грн (а.с. 38). Згідно виписки за картковим рахунком позивача з останнього в межах ВП № [NUMBER] стягнуто грошові кошти у розмірі 8 551,68 грн (а.с. 22). Позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті кошти у розмірі 8 551,68 грн. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Представник відповідача не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень. Треті особи не скористалися процесуальним правом подачі письмових пояснень на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх пояснень. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого ст. 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Згідно ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Оскільки оскаржуваний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, підстави, відповідно до яких відповідач отримав грошові кошти у розмірі відпали, відтак суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача у цій частині. Вирішуючи питання щодо суми безпідставно набутих коштів, суд виходить з наступного. Підставою для виникнення у боржника обов`язку зі сплати платежів за виконавчим провадженням є сам факт наявності відкритого виконавчого провадження, під час виконання якого виконавець виконує обов`язки, покладені на нього Законом України «Про виконавче провадження». Приватний виконавець проводив виконавчі дії в межах виконавчого провадження, зокрема, і примусове стягнення з позивача коштів, до часу визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тобто діяв в межах наданих Законом України «Про виконавче провадження» повноважень. Нормами ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів. Отже, витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 400 грн та основна винагорода приватного виконавця у розмірі 6 656 грн є коштами виконавчого провадження, а відтак відповідачем не набуті та стягненню з нього як безпідставно набуті не підлягають. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачу підлягають поверненню кошти, які набуті за виконавчим провадженням саме відповідачем, та складають 7 438,80 грн (8 551,68 грн - 369 грн (витрати на проведення виконавчих дій) - 743,88 грн (основна винагорода приватного виконавця). З урахуванням наведеного, позовні вимоги по справі в частині стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів підлягають частковому задоволенню: стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 7 438,80 грн. В решті вимог відмовити. Крім того, позивач просить про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 01 червня 2023 року між позивачем та адвокатом Рупець Наталією Олександрівною укладено договір про надання правничої допомоги № 01/06, відповідно до умов якого позивач замовив надання юридичної допомоги (а.с. 39-40). Вартість витрат на правову допомогу позивач підтверджує актом прийняття-передачі наданих послуг від 08 травня 2024 року (а.с. 42), квитанцією про оплату послуг на суму 6 500 грн (а.с. 43). Відповідач не скористався своїм правом подачі клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Нормами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). У відповідності до ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу розмірі 5 654,11 грн, виходячи з такого розрахунку 7 438,80 грн (сума задоволених позовних вимог) * 100 % / 8 551,68 (ціна позову) * 6 500 грн (понесені витрати на професійну правничу допомогу). Крім того, позивачем понесено витрати зі сплати судового збору за вимогою про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 986,40 грн (а.с. 11). Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, у порядку розподілу судових витрат з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 858,03 грн, виходячи з такого розрахунку 7 438,80 грн (сума задоволених позовних вимог) * 100 % / 8 551,68 (ціна позову) * 986,40грн (понесені витрати зі сплати судового збору).

Outcome: partial