Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування заяви зазначає, що [INFO] помер її вітчим [PERSON] у м. Хрустальний, Луганської області. За фактом смерті [PERSON] видано свідоцтво про смерть ЛНР [NUMBER] від 23.04.2024 р. Краснолучським міським відділом записів актів цивільного стану департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки. Причини смерті - хронічна серцева недостатність, стан після інфаркту. [PERSON] похований на міському кладовищі м.Хрустальний Луганської області, яка на даний час є тимчасово окупованою територією. Заявниця є внутрішньо переміщеною особою і проживає в [ADDRESS] . Звернувшись до Кам`янець-Подільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ)для реєстрації смерті [PERSON] отримала відмову, так як факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний висновок, який може бути прийнятий відділом ДРАЦС для реєстрації факту смерті. Просить встановити факт смерті [PERSON] , який помер [INFO] у м. Хрустальний, Луганської області. Отримання свідоцтва про смерть [PERSON] дозволить отримати матеріальну допомогу на поховання. Рух справи. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.10.2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Заявниця в судовому засіданні заяву підтримала та просить задовольнити її. Представник заінтересованої особи Кам`янець-Подільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутності, у вирішенні заяви покладається на розсуд суду. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника заінтересованої особи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши заявника, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволенню. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що[PERSON] , [INFO] , проживав за адресою: [ADDRESS] , помер[INFO] у м. Хрустальний, Луганської області, тимчасово окупованій території України. Факт смерті [PERSON] зареєстрований Краснолучським міським відділом записів актів цивільного стану департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, актовий запис № 170249940001300530001, видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 23.04.2024 р. Кам`янець-Подільським відділом ДРАЦС у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління МЮ (м.Київ) відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті (лист № 1272/31.2-40 від 11.10.2023 р). Відмова мотивована тим, що відповідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», такий документ заявницею не наданий. Свідоцтво про смертьсерія [NUMBER] від 23.04.2024 р., видане Краснолучським міським відділом записів актів цивільного стану департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції ЛНР не відповідає затвердженій формі і не може бути прийнято як документ, що посвідчує факт смерті [PERSON] . Встановлення факту смерті необхідно для здійснення реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу свідоцтва про смерть та реалізації в подальшому всіх належним прав та свобод громадянина України, отримання допомоги на поховання. Норми права, застосовані судом. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з частинами третьою, четвертою статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Загальні вимоги до змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення передбачені статтею 318 ЦПК України, згідно з якою у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. За приписами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою. Висновки суду. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. Відповідно до роз`ясень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути, зокрема письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю. Вказаний перелік доказів та засобів доказування не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. [PERSON] будучи громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серія [NUMBER] від 04.12.2001 р., виданий Дебальцівським МВУМВСУ в Донецькій області, помер на тимчасово окупованій території України, визначеною Законом України від 15.04.2014 р. № 1207 "Про забезпечення прав і свобод громадян і правовий режим на тимчасово окупованій території України", постановою Кабінету Міністрів України від 17.03.2015 р. "Про порядок визначення окремих районів міст, селищ, і сіл Донецької і Луганської областей тимчасово окупованій території України. Зазначене місце смерті - м. Хрустальний, Луганської області. Факт смерті [PERSON] посвідчений свідоцтвом про смерть від 23.04.2024 р., виданим Краснолучським міським відділом записів актів цивільного стану департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції ЛНР. Вищезгаданий документ виданий на непідконтрольній Україні території, а саме, органом, який створений та діє у порядку не передбаченому законом, є недійсними і не створюють правових наслідків. Відповідно, діяльність державних органів влади України, в тому числі органів (установ) державної реєстрації актів цивільного стану України на вказаній території припинена та фактично не здійснюється. Зважаючи на вищевикладене, заявниця позбавлена можливості звернутися до відділу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про видачу свідоцтва про смерть [PERSON] , оскільки у неї відсутній документ, форма якого мала б відповідати формі, визначеній наказом МОЗ України від 08.08.2006 року № 545. Заявниця на підтвердження факту смерті посилається на Свідоцтво про смертьсерія [NUMBER] від 23.04.2024 р., видане Краснолучським міським відділом записів актів цивільного стану департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції ЛНР на підставі актового запису про смерть № 170249940001300530001. Наявність зазначеного актового запису про смерть дає змогу суду зробити вірогідне припущення про смерть [PERSON] . При розгляді вказаної справи суд бере до уваги висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, Молдови та Росії, де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справах Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Встановлення факту смерті особи має значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявниці. Відповідно ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси). Відповдіно свідоцтва про народження [NUMBER] від 13.01.1964 року заявниця є донькою [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 08.02.1967 року, після розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » що підтверджується свідоцтвом про припинення одруження № [NUMBER] від 08.02.1967 р. 08.02.1967 р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свдіоцтвом про одруження [NUMBER] від 08.02.1967 р. Таким чином, [PERSON] є падчеркою померлого [PERSON] , що відповідно до положень ст. 1 статті 1 Закону України "Про запобігання корупції" є членом сім`ї померлого. Положеннями статей 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Як вбачається із заяви [PERSON] про встановлення факту смерті в порядку ст. 317 ЦПК України, встановлення факту смерті [PERSON] заявниці необхідно для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу свідоцтва про смерть та реалізації в подальшому всіх належних прав та свобод громадянина України, отримання допомоги на поховання. За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті її вітчима [PERSON] обґрунтована та підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved