Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» до [PERSON] про стягнення заборгованості зареєстрована судом 16.07.2024 року і мотивована тим, що 16.07.2021 року між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 1620257 у формі електронного документу згідно ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін» з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Попередньо відповідач, маючи намір отримати позику, пройшов реєстрацію в особистому кабінеті на сайті ТОВ, здійснив оформлення заявки, заповнивши усі поля, обов`язкові до заповнення. Грошові кошти в сумі 10 000 грн. були надані (перераховані на рахунок банківської платіжної картки, вказаної відповідачем у заявці) відповідачу на умовах строковості на строк 2 (два) календарні місяці з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 16.09.2021 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору. Відповідач зобов`язувався кредитні кошти повернути в оговорений строк, сплатити проценти за користування кредитом. Однак, отримавши кредитні кошти, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав і у строк, передбачений договором, кредит не повернув, відсотки за користування кредитними коштами не сплатив. Станом на 10.07.2024 року загальна сума заборгованості за договором № 1620257 від 16.07.2021 року становить 30\~000 грн. Дана сума складається з основного боргу 10\~000 грн., заборгованості по відсотках 20\~000 грн. На підставі ст.ст. 525, 526, 610-612, 625, 1046 ЦК України ТОВ «Веллфін» просило стягнути з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит№ 1620257 від 16.07.2021 року в розмірі 30\~000 грн. та судові витрати: 3\~028, 00 грн. сплаченого судового збору. Представник позивача директор ТОВ «Веллфін» - Лазепка В.І. в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином за адресою реєстрації проживання. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надавав. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням вимог статей 223,\~280 ЦПК України\~суд провів заочний розгляд справи. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явились в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 16.07.2021 року між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 1620257 у формі електронного документу згідно Закону України «Про електронну комерцію», Закону «України «Про споживче кредитування», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін», з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (dr9580), що прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Попередньо відповідач, маючи намір отримати позику, пройшов реєстрацію в особистому кабінеті на сайті ТОВ, здійснив оформлення заявки, заповнивши усі поля, обов`язкові до заповнення. Договір укладався за допомогою веб-сайту позикодавця\~https://creditup.com.ua, за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «Веллфін», які регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам. Правила розміщені на веб-сайті ТОВ «ВЕЛЛФІН»\~https://creditup.com.ua\~та є загальнодоступними. Згідно п. 4.1, 4.2 Правил, заявник, що має намір отримати грошові кошти у позику, проходить реєстрацію в особистому кабінеті на сайті товариства. Заявник для оформлення позики здійснює оформлення заявки на сайті товариства шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення. Згідно п. 6.2 Правил у разі прийняття позитивного рішення товариство інформує заявника шляхом направлення sms - повідомлення на телефонний номер, зазначений в заявці, розміщенням інформації щодо прийняття рішення в особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електронну адресу ,зазначену в заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить активне посилання. Здійснюючи перехід по активному посиланню, заявник отримує електронну копію договору про споживчий кредит. 16.07.2021 року у встановленому п.п. 4.1, 4.2 Правил порядку відповідач оформив заявку для отримання грошових коштів у позику шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення, що підтверджується роздруківкою заявки відповідача з офіційного веб-сайту. Заявка для отримання позики містить всі ідентифікуючі дані щодо позичальника, а також номер його платіжної картки. На підставі заповненої відповідачем заявки між ТОВ «Веллфін» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит в електронній формі. Грошові кошти в сумі 10 000 грн. (п.3.1) були надані (перераховані на рахунок банківської платіжної картки№ [NUMBER] , вказаної відповідачем у заявці) відповідачу на умовах строковості на строк 2 (два) календарні місяці з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 16.09.2021 року (п.4.2), якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору. Відповідач зобов`язувався кредитні кошти повернути в оговорений строк, сплатити проценти за користування кредитом(п.4.4, 4.5) та/або інші платежі. Дана обставина підтверджена також інформаційною довідкою №504/07 від 11.07.2024 року ТОВ "Платежі Онлайн", яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк еквайзер здійснює зарахування коштів, у даному випадку 16.07.2021 року в сумі 10\~000 грн. на платіжну картку № [NUMBER] . Порядок сплати процентів, комісії регулюється п.п. 5.6-5.12 договору. Відповідальність за порушення умов договору визначена п. 9 договору. Згідно з п. 13.1 кредитного договору, договір вступає в силу з моменту його укладення (підписання) сторонами та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення його умов, якщо такі мали місце при виконанні договору (п.13.2). Сторонами договору погоджено графік платежів за період з 16.07.2021 року до 16.09.2021 року (додаток № 1 до договору), згідно з яким, загальна вартість кредиту за цей період складає 160, 45 % від суми кредиту (у відсотках) або 16\~045 грн, що включає в себе тіло кредиту 10\~000 грн., відсотки 6\~045 грн. Реальна річна ставка 5288, 72 %. Отже, ТОВ «Веллфін» свої зобов`язання за договором про споживчий кредит, укладеним із [PERSON] , виконало повністю. Натомість відповідач належним чином не виконав умов договору про споживчий кредит у встановлений строк. За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує у вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів. Відповідно до\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторонимають право укластидоговір, в якомумістятьсяелементирізнихдоговорів (змішаний договір). Довідносинсторін у змішаномудоговорізастосовуються у відповіднихчастинахположенняактівцивільногозаконодавства про договори, елементиякихмістяться у змішаномудоговорі, якщоінше не встановлено договором або не випливаєізсутізмішаного договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. За змістом\~статей 524, 533-535 і 625 ЦК України\~грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто,\~грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.\~Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Статтею 530 ЦК України визначено строк (термін) виконання зобов`язання: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. \~Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом було встановлено, що позивач надав належні і допустимі докази укладення 16.07.2021 року між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] договору про споживчий кредит № 1620257 та отримання 16.07.2021 року позичальником кредитних коштів в сумі 10\~000 грн. на емітовану в «А-Банк» карту № [NUMBER] (номер транзакції: 32644-68837-97833, номер замовлення а_47016944_1620257), на яку здійснено переказ кредитних коштів [PERSON] . Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитних договорів (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, який відповідач не оспорив, станом на 10.07.2024 року загальна сума заборгованості за договором № 1620257 від 16.07.2021 року становить 30\~000 грн. Дана сума складається з основного боргу 10\~000 грн., заборгованості по відсотках 20\~000 грн. На день розгляду справи заборгованість відповідачем не погашена, тому загальна сума боргу 30\~000 грн. підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3\~028 грн., сплата якого підтверджена платіжною інструкцією № 339 від 12.07.2024 року.

Outcome: approved