Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» звернувся до суду з позовом, яким просило скасувати арешт з нерухомого майна, а саме з: -земельної ділянки, що розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер: 5122783900:03:001:0284 арешт накладено Першою одеською державною нотаріальною конторою 06.11.2008 №8156958 на підставі постанови Прокуратури м.Одеси від 05.11.2008; -земельної ділянки, що розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер: 5122783900:03:001:0279 арешт накладено Першою одеською державною нотаріальною конторою 06.10.2008 №8028502 на підставі постанови Прокуратури м.Одеси від 06.10.2008; -земельної ділянки, що розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер: 5122783900:03:001:0279 арешт накладено Першою одеською державною нотаріальною конторою 06.11.2008 №8156911 на підставі постанови Прокуратури м.Одеси від 05.11.2008. Свої вимоги, позивач обґрунтовує тим, що слідчими прокуратури Одеської області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №42014160000000569 від 04.12.2014 за ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснювалось прокурорами прокуратури Одеської області (нині Одеська обласна прокуратура). За результатами досудового розслідування 31.01.2018 до суду скеровано обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні, який 20.11.2023 розглянуто Суворовським районним судом м.Одеси з винесенням ухвали про закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КК України. В рамках вищевказаного кримінального провадження постановами Прокуратури м.Одеси було накладено зазначені арешти. Позивачу на праві власності належать: земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] (шістдесят дев`ять), площею 0,122 га, кадастровий номер: 5122783900:03:001:0284 та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] (сімдесят дев`ять), площею 0,115 га, кадастровий номер: 5122783900:03:001:0279, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.09.2021 року за реєстраційним №273723297 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.09.2021 року за реєстраційним №273722672. Вищевказані арешти накладені в рамках кримінального провадження, яке на теперішній час є закритим, перешкоджають Позивачу у вільній реалізації свого права власності на майно, внаслідок чого Позивача позбавлено змоги в повному обсязі володіти, користуватися та розпоряджатися майном. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 09 вересня 2024 року відкрито провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про підтримання позову, та розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, надав відзив на позовну заяву, в якому просив закрити судове провадження, у зв`язку з непідюрисдикційністю даної позовної заяви суду загальної юрисдикції, також надав заяву про розгляд справи за відсутності представника Одеської обласної прокуратури. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: 02 березня 2007 року між ВАТ «Комерційний\~банк «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір №21-13/2-К, для забезпечення належного виконання якого між Відкритим акціонерним товариства «Комерційний банк\~«Надра» та\~ [PERSON] 02\~березня 2007\~ р.\~було укладено\~договір іпотеки,\~який був\~посвідчений приватним\~нотаріусом Комінтернівського\~районного нотаріального\~округу Одеської\~області Марченко\~О.М.,\~та зареєстрований\~в реєстрі\~за №271 (надалі Іпотечний договір),\~згідно якого\~ [PERSON] передала\~в іпотеку\~належне їй\~нерухоме майно,\~а саме: земельну ділянку з земель житлової та громадської забудови за адресою: [ADDRESS] (шістдесят дев`ять), цільового призначення: будівництво і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,122 га, кадастровий номер: 5122783900:03:001:0284; земельну ділянку з земель житлової та громадської забудови за адресою: [ADDRESS] (сімдесят дев`ять), цільового призначення: будівництво і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,115 га, кадастровий номер: 5122783900:03:001:0279. 15 травня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» було укладено Договір №GL3N017513 про відступлення прав вимоги, згідно з умовами якого останнє набуло права вимоги, серед інших, до [PERSON] за Кредитним договором №№21-13/2-К від 02.03.2007 року та усіма забезпечувальними договорами. 21 квітня 2021 року між ТОВ «Спектрум Ессетс» та ТОВ «Консалт Солюшенс» було укладено Договір факторингу №21/04-21/2ДФ. За змістом Договору відступлення ТОВ «Спектрум Ессетс» відступає ТОВ «Консалт Солюшенс» належне йому право грошової вимоги до боржника [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) та поручителя [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. У зв`язку з укладенням Договору факторингу від 21.04.2021, того ж дня між ТОВ «Спектрум Ессетс» та ТОВ «Консалт Солюшенс» було укладено Договір відступлення прав за договором іпотеки від 02.03.2007, який був посвідчений приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Марченко О.М., та зареєстрований в реєстрі за № 271. За змістом п.1.1 та п.1.2 Первісний іпотекодержатель відступає, а Новий іпотекодержатель приймає всі права за договором іпотеки від 02.03.2007 року, що укладений між ВАТ «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), посвідчений приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Марченко О.М., та зареєстрований в реєстрі за № 271, що укладений в забезпечення виконання зобов`язань: [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за Кредитним договором №21-13/2-К від 02.03.2007 року (з усіма наступними змінами та доповненнями до нього), що укладений між ВАТ «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). У зв`язку з невиконанням зобов`язань [PERSON] взятих на себе за Кредитним договором та Договором іпотеки, ТОВ «Консалт Солюшенс», скористалось своїм правом, визначеним Договором іпотеки та Законом України\~«Про іпотеку» щодо позасудового врегулювання заборгованості та звернуло стягнення на нерухоме майно, яке було передане у іпотеку, а саме: земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] (шістдесят дев`ять), площею 0,122 га, кадастровий номер: 5122783900:03:001:0284 та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] (сімдесят дев`ять), площею 0,115 га, кадастровий номер: 5122783900:03:001:0279, шляхом набуття права власності на вказані земельні ділянки. Даний факт підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.09.2021 року за реєстраційним №273723297 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.09.2021 року за реєстраційним №273722672. Таким чином, ТОВ «Консалт Солюшенс» наразі є єдиним законним власником вищевказаних земельних ділянок. Після реєстрації права власності за ТОВ «Консалт Солюшенс» з Єдиного державного реєстру обтяжень нерухомого майна було встановлено наявність арештів на вищевказані земельні ділянки, а саме: -на земельну ділянку, що розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер: 5122783900:03:001:0284 арешт накладено Першою одеською державною нотаріальною конторою 06.11.2008 №8156958 на підставі постанови Прокуратури м.Одеси від 05.11.2008; -на земельну ділянку, що розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер: 5122783900:03:001:0279 арешт накладено Першою одеською державною нотаріальною конторою 06.10.2008 №8028502 на підставі постанови Прокуратури м.Одеси від 06.10.2008; -на земельну ділянку, що розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер: 5122783900:03:001:0279 арешт накладено Першою одеською державною нотаріальною конторою 06.11.2008 №8156911 на підставі постанови Прокуратури м.Одеси від 05.11.2008. ТОВ «Консалт Солюшенс» було з`ясовано, що слідчими прокуратури Одеської області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №42014160000000569 від 04.12.2014 за ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України за обвинуваченням [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] щодо факту шахрайського заволодіння земельними ділянками, в тому числі з кадастровими номерами 5122783900:03:001:0284 та 5122783900:03:001:0279, процесуальне керівництво у якому здійснювалось прокурорами прокуратури Одеської області (нині Одеська обласна прокуратура). За результатами досудового розслідування 31.01.2018 до суду скеровано обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні, який 20.11.2023 розглянуто Суворовським районним судом м.Одеси з винесенням ухвали про закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КК України. В межах даного кримінального провадження було накладено арешти, які й просить зняти Позивач. Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно зі статтею 15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Способом захисту цивільного права є припинення дії, яка порушує права відповідно до статті 16 ЦК України. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 р., ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон №475/97-ВР) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 319\~ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Положеннями ст.\~320\~ЦК України встановлено, що власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Законом можуть бути встановлені умови використання власником свого майна для здійснення підприємницької діяльності. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини 1 статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно з приписами статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених Законом. Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності. Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції. Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливого суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод , згідно з якою кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Особи, які зазнають порушення права мирного володіння майном, відповідно до статті 13 Конвенції повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13, яка є обов`язковою для суду (частина друга статті 214, стаття 360-7 ЦПК України), вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Суд не погоджується з позицією Одеської обласної прокуратури викладеною у відзиві щодо підсудності даної справи судам господарської юрисдикції, з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Відповідно до ч.1 ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Цією ж статтею передбачено, що сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини: Господарсько-виробничими\~є майнові\~та інші\~відносини,\~що виникають\~між суб`єктами\~господарювання при\~безпосередньому здійсненні\~господарської діяльності. Під організаційно-господарськими відносинами у цьому Кодексі розуміються відносини, що складаються між суб`єктами господарювання та суб`єктами організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю. Внутрішньогосподарськими є відносини, що складаються між структурними підрозділами суб`єкта господарювання, та відносини суб`єкта господарювання з його структурними підрозділами. Відповідно до\~ч.1\~ст.4\~Господарсього кодексу\~України не\~є предметом\~регулювання цього\~Кодексу зокрема, майнові та особисті немайнові відносини, що регулюються Цивільним кодексом України. Так, позивач захищає своє право, передбачене ст.ст.319, 320 Цивільного кодексу України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі №643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19\~ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37). Окрім того, ч.2 ст.30 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Тоді як господарським законодавством дане питання взагалі не врегульовано. Як вбачається з наведених законодавчих норм та судової практики, відносини, які склались між ТОВ «Консалт Солюшенс» та Одеською обласною прокуратурою є цивільно-правовими, а тому мають регулюватись нормами цивільного та цивільного процесуального законодавства. А тому дана справа підсудна суду загальної юрисдикції, а саме територіально Комінтернівському районному суду Одеської області, за правилами виключної юрисдикції. Таким чином, з огляду на вищевикладені обставини обтяження арештами земельних ділянок, які належать на праві приватної власності ТОВ «Консалт Солюшенс» обмежує законного власника в реалізації в повному обсязі свого права власності на вказане таке нерухоме майно. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved