Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-17 00:00:00

29.04.2024 [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивачка) звернулась до Миронівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач) про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28.04.2024, до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову зазначила, що у зареєстрованому шлюбі у неї та відповідача народилася дочка [PERSON] , [INFO] їх шлюб розірвано. З 2024 р. відповідач не бере участі у вихованні та утримання дитини. У відповідача немає інших утриманців, він працездатний, отримує дохід, має транспортний засіб, а тому може сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 09.05.2024 позовну заяву передано на розгляд до Дарницького районного суду м. Києва. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2024 справу передано до провадження судді Трусової Т. О. Ухвалою судді від 11.06.2024 позовну заяву залишено без руху з підстав відсутності доказів надсилання відповідачу копій поданих до суду документів. Ухвалою судді від 29.07.2024 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у встановленому законом порядку шляхом направлення судових документів за зареєстрованою адресою місця його проживання, проте поштове відправлення повернулось без вручення з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (09.09.2024). Проставлення на поштовому повідомленні відмітки про відсутність відповідача за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України є доказом вручення йому судової повістки (судових документів). У строк, встановлений ухвалою судді про відкриття провадження у справі, відповідачем не подано відзиву на позов, а тому справа вирішується за наявними матеріалами, що передбачено нормою частини восьмої статті 178 ЦПК України. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18.05.2023 шлюб між сторонами розірвано. З позовної заяви вбачається, що дитина проживає з позивачкою, а відтак саме мати несе усі витрати на її утримання, а саме: харчування, одяг, навчання, лікування тощо. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (стаття 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (далі - СК України). Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (частина перша статті 181 СК України). Оскільки сторони не домовились про добровільну участь батька в утриманні дитини, спір про стягнення аліментів підлягає вирішенню судом. Згідно з положеннями частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 182 СК України). Відповідно до статті 182 цього Кодексу розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Жодних заперечень проти позову та доказів неспроможності надавати утримання дитині у заявленому позивачкою розмірі відповідач не надав, а тому з урахуванням принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і таких загальних засад цивільного законодавства як розумність та справедливість суд вважає цілком обґрунтованою вимогу позову про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від його доходу. Відповідно до положень статті 191 СК України присуджені судом аліменти мають сплачуватись від дня пред`явлення позову. Позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved