Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про зміну розміру аліментів. Просить суд: - зменшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] за рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 16 червня 2017 року в справі №565/869/17 на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , з розміру 1/4 до 1/9 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; - зменшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , за рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 12 жовтня 2022 року в справі №565/1110/22 на користь [PERSON] , [INFO] , на її утримання, як повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, з розміру 1/7 до 1/11 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно; - зменшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , за судовим наказом Кузнецовського міського суду Рівненської області від 25 червня 2024 року в справі №565/1287/24 на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , з розміру 1/4 до 1/9 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у 25 серпня 2023 року він уклав договір про іпотечний кредит за умовами якого йому надані грошові кошти у вигляді строкового кредиту на придбання нерухомості в розмірі 1\~510\~400,00 грн до 25 серпня 2043 року. Кредит надано для придбання квартири [ADDRESS] . З метою виконання кредитних зобов`язань він щомісяця перераховує банку грошові кошти в сумі 12 000,00 грн та сплачує комунальні послуги надані за вказаною адресою. Зазначені обставини істотно погіршують його матеріальне становище. Розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідачів, кредитні зобов`язання та сплата за комунальні послуги є значно обтяжливими для нього, тому що становлять 100% його доходу. Оскільки матеріальний стан позивача змінився у порівнянні з періодом часу на момент ухвалення рішень про стягнення аліментів на утримання дітей, вважає що є необхідність у зменшенні розміру аліментів на утримання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою суду від 21 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 18 вересня 2024 року. 18 вересня 2024 року розгляд справи відкладено за клопотанням позивача на 10 жовтня 2024 року. 12 вересня 2024 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Зібровою М.О. подано відзив на позов. У відзиві зазначено, що [PERSON] не заперечує того факту, що між нею та позивачем тривалий час були відносини притаманні подружжю. У них народився син. Позивач залишив її та сина і фактично перестав піклуватися про них, тому вона звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з позивача аліментів на утримання сина. Син відвідує дошкільний навчальний заклад щомісячна оплата за який становить понад 700,00 грн, потребує ортопедичного взуття, періодичних курсів масажу. Укладення договору про придбання нерухомості є свідомим волевиявленням позивача та швидше свідчить про покращення його матеріального стану. Позивач отримує стабільно заробітну плату, є працездатного віку, психічно та фізично здоровим, достатніх доказів, що свідчили б про погіршення його матеріального стану не надав. З огляду на зазначене [PERSON] у задоволенні позову просить відмовити. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд його задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених у позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, вказала, що син навчається у військовому ліцеї у зв`язку з чим вона несе витрати на оплату харчування сина, придбання форми, підручників та інші витрати. Також [PERSON] вказала, що [PERSON] наразі потребує операції на меніску. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Зіброва М.О. просила суд відмовити у задоволенні позову з підстав зазначених у відзиві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала пояснення у яких просила суд не зменшувати розмір аліментів на її утримання, вказала, що після розлучення батьків позивач участі у її вихованні не приймав, окрім аліментів призначених судом жодної допомоги їй не надавав. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 16 червня 2017 року №565/868/17 стягнуто із [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 18 травня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. 29 вересня 2017 року рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області №565/868/17 розірвано шлюб, укладений між [PERSON] і [PERSON] , малолітніх дітей сторін: дочку - [PERSON] , [INFO] , і сина - [PERSON] , [INFO] , залишено на виховання їх матері - [PERSON] 20 жовтня 2022 року рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області №565/1110/22 частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання, як повнолітньої доньки, яка продовжує навчання аліменти в розмірі 1/7 (однієї сьомої) частки від всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно починаючи стягнення з 19 вересня 2022 року і до 31 липня 2025 року включно. 25 червня 2024 року Кузнецовським міським судом Рівненської області видано судовий наказ №565/1287/24 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини: сина [PERSON] , [INFO] , аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника\~щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Згідно з довідкою про доходи №100 від 12 липня 2024 року [PERSON] працює у 2 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Рівненській області з охорони об`єктів на посаді начальника відділення матеріально-технічного забезпечення, загальна сума його доходу за період з січня 2024 року по червень 2024 року становить 265\~875,20 грн, сплачено аліментів 81\~032,79 грн. 25 серпня 2023 року АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали договір про іпотечний кредит №RVIAG600000135 за умовами якого АТ КБ «Приватбанк» зобов`язується надати [PERSON] грошові кошти у вигляді строкового кредиту на придбання нерухомості в розмірі 1\~510\~400,00 грн. Останній платіж позичальник зобов`язується здійснити не пізніше 25 серпня 2043 року. 25 серпня 2023 року АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали договір про внесення змін до договору про іпотечний кредит №RVIAG600000135 у якому зазначено, зокрема, що кредит надається на придбання житлової нерухомості, а саме квартири за номером [ADDRESS] . Позивач в судовому засіданні пояснив, що проживає з батьками в с.Стара Рафалівка, у придбаній квартирі має намір проживати після закінчення його контракту з роботодавцем. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ст.18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.1, 2, ст.27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка або син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, але не більше терміну навчання. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У ч.4 ст.273 ЦПК України зазначено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказані висновки також містяться у постановах Верховного Суду від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно правових висновків, які були висловлені у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №753/14148/18, від 09 вересня 2021 року у справі №554/3355/20 відсутність у батьків можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться у переліку обставин, які враховуються судом при визначені розмірів аліментів та звільняють батьків від обов`язків щодо утримання дитини. Нормами ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у зв`язку з придбанням ним квартири в іпотечний кредит погіршився його матеріальний стан. На виконання своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором, він щомісячно сплачує кошти в сумі 12\~000,00 грн та комунальні послуги. Суд вважає, що доказами, наявними в матеріалах справи, погіршення матеріального стану позивача не доведено. Придбання позивачем квартири в іпотечний кредит не є підтвердженням погіршенням його матеріального становища та ніяким чином не повинно відображатись на належному матеріальному забезпечені його дітей. Згідно із частиною третьою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Загальний розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на утримання дітей становить 64,29% заробітку (доходу) платника аліментів. Тож загальний розмір стягнень із заробітку (доходу) платника аліментів не перевищує межу, визначену у чинному законодавстві частиною третьою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження». Розмір аліментів на утримання дітей, призначених рішеннями та\~судовим наказом Кузнецовського міського суду Рівненської області, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без доведення погіршення майнового становища позивача, не буде спрямовано на належне забезпечення інтересів його дітей. Суд також враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва з батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку на матір. [PERSON] належних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про наявність підстав для зменшення розміру аліментів не надано, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача.

Outcome: dismissed