Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-10 00:00:00

18.04.2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] за минулий час (останні два роки) та стягувати в подальшому до досягнення [PERSON] і до досягнення [PERSON] повноліття у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою судді від 19.04.2022 року позовну заяву залишено без руху. 06.05.2022 року та 20.05.2022 року позивачем подані заяви, якими усунуті недоліки, що були підставою для залишення позовної заяви без руху. Позивачем подано позовну заяву в новій редакції, згідно якої вона просить: стягнути з [PERSON] аліменти на її користь за минулий час (за останні два роки з травня 2020 року) та стягувати і в подальшому на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно на двох дітей, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 18.04.2022 року і до досягнення повноліття найстаршою дитиною. Ухвалою судді від 25.05.2022 року провадження у справі відкрито. Ухвалою суду від 12.09.2022 року зупинено провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. У зв`язку з припиненням повноважень судді Васильків О.В. у зв`язку з досягненням 65-річного віку, справу було передано для повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Згідно повторного\~автоматизованого розподілу\~справу передано\~судді Куриленко\~О.М. Ухвалою судді від 17.09.2024 року прийнято до\~провадження цивільну\~справу;\~поновлено провадження\~у справі\~№947/8022/22\~за позовом\~ [PERSON] до\~ [PERSON] про\~стягнення аліментів\~на дітей\~та призначено\~судове\~засідання на\~ 11.10.2024 року о 12 год. 00 хв. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 08 серпня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області було зареєстровано шлюб, актовий запис №727. Від спільного шлюбу у сторін народилися діти: син - [PERSON] , [INFO] , та донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними Свідоцтвами про народження. Рішенням Київського районного суду м. Одеси по цивільній справі №520/712/16-ц від 11.03.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Щодо вимог позивача про стягнення аліментів за минулий період з травня 2020 року, суд зазначає наступне. Згідно ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Позиція Верховного Суду щодо підстав стягнення аліментів за минулий час викладена у постанові від 06 серпня 2018 року по справі №748/2340/17: «аналіз статті 191 СК України свідчить, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Встановивши, що позивачем не доведено, що ним вживались заходи, щодо одержання аліментів, але він не зміг їх отримати у зв`язку з ухиленням відповідачів від їх сплаті, суди зробили обґрунтований висновок про відмову в задоволенні позову в цій частині». Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладання договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність вжиття саме позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останньою від їх сплати. За загальним правилом, визначеним Сімейного Кодексу України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягненим аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необгрунтованими. До позову додані роздруковані смс-листування, але з них не можливо встановити, що саме у травня 2020 року позивач зверталась до відповідача з вимогою про сплату аліментів, їх розмір та інше. Надані смс-листування не є належними доказами в понятті ч. 2 ст. 191 СК України. Сторонами укладено Договір між батьками про сплату аліментів на дітей 22.01.2016 року, в якому зазначено, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дітей у сумі 10000 гривень, але не менше, ніж 400 доларів США. Однак, з наданих позивачем доказів не можливо встановити, з якого часу відповідач припинив виконання цього договору та чи припинив взагалі. Таким чином, оскільки позивачкою не надано доказів того, що вживалися заходи щодо одержання аліментів з відповідача та відповідач ухилявся від сплати аліментів, то аліменти стягуються судом з дати подання позову, тобто з 18.04.2022 року. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, \~батько \~мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. \~Розірвання шлюбу між батьками, \~проживання їх \~окремо \~від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України\~визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд враховує положення закону про те, що позивач також має обов`язок утримувати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір \~ аліментів, \~ визначений \~ за \~рішенням суду \~або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за \~рішенням \~суду\~за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни \~матеріального \~або \~сімейного \~стану, \~погіршення \~або поліпшення \~ здоров`я когось\~ із\~ них \~та \~в \~інших \~випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже,\~з урахування\~вищевказаного суд\~вважає за\~необхідне стягувати\~з відповідача\~ на\~ користь\~позивача аліменти\~на утримання дітей з моменту звернення до суду з цим позовом. Враховуючи те, що у відповідності до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, необхідно оплату на користь держави судових витрат в розмірі 992,40 гривень покласти на відповідача.

Outcome: partial