Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до АТ «ОТП Банк», ТОВ «Діджи Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., в якому просила суд: скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію обтяження речових прав на нерухоме майно (будинок за номером [ADDRESS] ) за ТОВ «Діджи Фінанс» як іпотеко держателем за договором іпотеки №PCL-009/494/2006 від 04 липня 2006 року, укладеним між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] , підстава внесення запису щодо державної реєстрації іпотеки за договором іпотеки №PCL-009/494/2006 від 04 липня 2006 року - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 58142367 від 14 травня 2021 року шляхом скасування вказаного запису про державну реєстрацію обтяжень речових прав на вказане нерухоме майно, а також покласти всі судові витрати на відповідачів. В обґрунтування позову зазначено, що 04 липня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є АТ «ОТП Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір №ML-009/494/2006, предметом якого було надання кредиту в сумі 300 000 дол. США. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між АКБ «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є АТ «ОТП Банк») та [PERSON] укладено договір іпотеки №PCL-009/494/2006 від 04 липня 2006 року, предметом якого є житловий будинок [ADDRESS] , разом із надвірними будівлями та спорудами. Також між АКБ «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є АТ «ОТП Банк») та [PERSON] укладено договір іпотеки №PCL-009/494/2006-1 від 28 липня 2006 року, предметом якого є земельна ділянка площею 0,0784 га за адресою: [ADDRESS] . 30 липня 2021 року позивач отримала вимогу ТОВ «Діджи фінанс» про усунення порушення в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та дізналася, що 14 травня 2021 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Діджи фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., реєстровий №1831. За умовами означеного договору до ТОВ «Діджи фінанс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №ML-009/494/2006 від 04 липня 2006 року та право Іпотекодержателя за договорами іпотеки №PCL-009/494/2006 від 04 липня 2006 року та №PCL-009/494/2006-1 від 28 липня 2006 року. У серпні 2021 року позивач дізналася про зміну іпотекодержателя житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] на ТОВ «Діджи фінанс». У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вказано, що «підставою для внесення запису щодо державної реєстрації іпотеки за договором іпотеки №PCL-009/494/2006 від 04 липня 2006 року, є рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень, індексний номер 58142367 від 14 травня 2021 року, запис зроблено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л.», а «підставою для внесення запису щодо державної реєстрації іпотеки за договором іпотеки №PCL-009/494/2006/1 від 04 липня 2006 року, є рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень, індексний номер 60119728 від 01 вересня 2021 року, запис зроблено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В.» Позивач вважає, що рішення державних реєстраторів протиправними та такими, що прийняті всупереч чинному законодавству. Зауважує, що договори іпотеки №PCL-009/494/2006 від 04 липня 2006 року та №PCL-009/494/2006-1 від 28 липня 2006 року не передбачають можливості відступлення прав вимоги за ними. Договір про відступлення права вимоги, посвідчений 14 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., реєстровий №1831, не відповідає вимогам статті 24 Закону України «Про іпотеку», оскільки між сторонами не укладалися додаткові договори або угоди про внесення змін до договорів іпотеки. Повідомлення від АТ «ОТП Банк» про відступлення права вимоги [PERSON] не отримувала. Вимога та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, що зазначені у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, не підтверджують факт його повідомлення про перехід права вимоги від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «ФК «Вектор Плюс», оскільки він їх не отримував, у цей період часу перебував за межами України. На час проведення державної реєстрації права власності за ТОВ «Діджи фінанс» у провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебувала справа №760/11927/16-ц за позовом АТ «ОТП Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №ML-009/494/2006 від 04 липня 2006 року у сумі 182 005,76 дол. США, що еквівалентно 2 053 520,11 грн. Висновком експертів за результатами проведення додаткової комісійної судової економічної експертизи у цивільній справі встановлено неможливість визначення суми виданих банком кредитних коштів [PERSON] , а тому розмір заборгованості, вказаний у вимозі АТ «ОТП Банк» про усунення порушення в порядку статті 35 Закону України «Про іпотеку» не підтверджується жодними документами та належними доказами. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 вересня 2021 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03 вересня 2021 року вказану цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Інни Леонтіївни копію нотаріальної справи про державну реєстрацію обтяження речових прав на нерухоме майно (будинок за номером [ADDRESS] та земельну ділянку) за ТОВ «Діджи Фінанс» як іпотекодержателем за договором іпотеки №PCL-009/494/2006 від 04 липня 2006 року, укладеним між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] та договором іпотеки №PCL-009/494/2006-1 від 28 липня 2006 року, укладеним між [PERSON] та АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс». Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року у задоволенні клопотання позивача [PERSON] про розгляд цивільної справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року у задоволенні клопотання позивача [PERSON] про розгляд цивільної справи за правилами загального позовного провадження відмовлено. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05 липня 2023 року витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьової Д.В. належним чином засвідчені копії нотаріальної справи про державну реєстрацію обтяження речових прав на нерухоме майно (земельна ділянка, кадастровий номер 8000000000:69:237:0013, площа (га) 0,0784, [ADDRESS] ) за ТОВ «Діджи Фінанс» як іпотекодержателем за договором іпотеки №PCL-009/494/2006/1 від 28 липня 2006 року, укладеним між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 60119728 від 01 вересня 2021 року, запис зроблено приватним нотаріусом Пономарьовою Д.В., Київський міський нотаріальний округ, м. Київ). Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05 липня 2023 року прийнято заяву позивача про зміну предмету позову у цивільній справі, в подальшому вирішено розглядати справу з урахуванням зміненого предмету позову, а саме: - скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію обтяження речових прав на нерухоме майно (будинок за номером [ADDRESS] ) за ТОВ «Діджи Фінанс» як іпотекодержателем за договором іпотеки №PCL-009/494/2006 від 04 липня 2006 року, укладеним між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] , підстава внесення запису щодо державної реєстрації іпотеки за договором іпотеки №PCL-009/494/2006 від 04 липня 2006 року - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 58142367 від 14 травня 2021 року, державний реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., іпотекодержатель - ТОВ «Діджи Фінанс», код ЄДРПОУ 42649746, індексний номер запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - 58142367, дата, час державної реєстрації: 14 травня 2021 року 19:19:33 шляхом скасування вказаного запису про державну реєстрацію обтяжень речових прав на вказане нерухоме майно; - скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію обтяження речових прав на нерухоме майно (земельна ділянка, кадастровий номер 8000000000:69:237:0013, площа (га) 0,0784, [ADDRESS] ) за ТОВ «Діджи Фінанс» як іпотекодержателем за договором іпотеки №PCL-009/494/2006/1 від 28 липня 2006 року, укладеним між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] , підстава внесення запису щодо державної реєстрації іпотеки за договором іпотеки №PCL-009/494/2006/1 від 28 липня 2006 року - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 60119728 від 01 вересня 2021 року, державний реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Д.В., іпотеко держатель ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», код ЄДРПОУ 42649746, індексний номер запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - 60119728, дата, час державної реєстрації: 01 вересня 2021 року 15:11:21 шляхом скасування вказаного запису про державну реєстрацію обтяжень речових прав на вказане нерухоме майно. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05 липня 2023 року залучено до участі в справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьову Д.В. 07 вересня 2023 року та 11 вересня 2023 року представник ТОВ «Діджи фінанс» - М.І. Давиденко подав аналогічні за змістом письмові пояснення, у яких просив відмовити у задоволенні позову. Звернув увагу, що в матеріалах справи наявне повідомлення про зміну кредитора від 14 травня 2021 року, яке направлялося АТ «ОТП Банк» на адресу позивача та докази його направлення, а саме опис вкладення у цінний лист з відміткою Укрпошти про його прийняття 18 травня 2021 року. Тому попереднім кредитором було направлено позивачу повідомлення про відступлення прав вимоги у встановленому законом та договором строки. В іпотечному договорі №PCL-009/494/2006/1 від 28 липня 2006 року відсутні положення, які б вказували на необхідність отримання попередньої згоди боржника перед відступленням права вимоги. Відсутність пункту щодо можливості відступлення права вимоги без згоди боржника, тобто фактично дублюючого ст. 24 Закону України «Про іпотеку» ніяким чином не обмежує право кредитора на відступлення прав вимоги за іпотечним договором в силу Закону. Кредитний договір не було достроково розірвано шляхом пред`явлення позову про стягнення заборгованості, а тому нарахування відсотків, пені, штрафів за договором не припинялося. Вважає, що при розгляді справи, щодо скасування рішення державного реєстратора, стягнення заборгованості з позивача не є предметом розгляду. Крім того, вказує на недоведеність позивачкою порушення її прав та законних інтересів. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. За ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 04 липня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є АТ «ОТП Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір №ML-009/494/2006, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит у розмірі 300 000,00 дол. США на умовах, передбачених цим договором. Кінцевий термін повернення кредиту та процентів за ним - 04 липня 2021 року. Кредит надається для рефінансування: перший транш - на погашення поточної заборгованості позичальника перед кредитором першої черги за кредитним договором першої черги; другий транш - на проведення ремонту. За п. 3.1. частини №2 Кредитного договору №ML-009/494/2006 від 04 липня 2006 року, позичальник гарантує і зобов`язується, що після підписання цього договору з банком, позичальник протягом 30 календарних днів з дати отримання кредиту/ першого траншу укладе з банком договір іпотеки на умовах, що влаштовують банк. Відповідно до застереження, позичальник зобов`язується забезпечити належне виконання п.3.1. цього Договору і Майновим поручителем. Для забезпечення вимог іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору №ML-009/494/2006, 04 липня 2006 року між [PERSON] та АКБ «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є АТ «ОТП Банк») укладено договір іпотеки №PCL-009/494/2006 (другої черги), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., в реєстрі за №4862. Предметом іпотеки є житловий будинок [ADDRESS] , разом з надвірними будівлями та спорудами, та належить іпотекодавцю на праві приватної власності. Також 28 липня 2006 року між [PERSON] та АКБ «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є АТ «ОТП Банк») укладено договір іпотеки №PCL-009/494/2006/1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., в реєстрі за №5633. Предметом іпотеки є земельна ділянка площею 0,0784 га за адресою: [ADDRESS] , яка належить іпотекодавцю на праві приватної власності. У п.п. 9.7 договору іпотеки №PCL-009/494/2006/1 від 28 липня 2006 року, зазначено, що відступлення прав за цим Договором здійснюється без необхідності отримання згоди Іпотекодавця, з одночасним відступленням права вимоги за Кредитним договором. 14 травня 2021 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Діджи фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., реєстровий №1831. За умовами означеного договору до ТОВ «Діджи фінанс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №ML-009/494/2006 від 04 липня 2006 року та право Іпотекодержателя за договорами іпотеки №PCL-009/494/2006 від 04 липня 2006 року та №PCL-009/494/2006-1 від 28 липня 2006 року. На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 58142367 від 14 травня 2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. 14 травня 2021, за ТОВ «Діджи фінанс» зареєстровано право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] , разом з надвірними будівлями та спорудами. Підставою виникнення права власності зазначено: договір іпотеки №PCL-009/494/2006 від 04 липня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., реєстровий №4861. На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 60119728 від 01 вересня 2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. 01 вересня 2021 року, за ТОВ «Діджи фінанс» зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:69:237:0013 площею 0,0784 га за адресою: [ADDRESS] . Підставою виникнення права власності зазначено: договір іпотеки №PCL-009/494/2006/1 від 28 липня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., реєстровий №5632. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У пункті 2 частини першої статті 1 Закону України «Про іпотеку» (тут і далі - у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки)зазначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. У статті 18 Закону України «Про іпотеку» закріплені вимоги щодо форми та змісту іпотечного договору. Так, у частині першій зазначеної статті передбачено, що іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини третьої статті 24 цього Закону правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина перша статті 513 ЦК України). У постанові від 22 травня 2024 року у справі №754/8750/19, здійснивши тлумачення приписів частини першої статті 17 та частини першої статті 24 Закону № 898-IV, Велика Палата Верховного Суду сформулювала такі висновки щодо застосування зазначених норм права. Іпотекодержателем завжди є кредитор, тому «абстрактну іпотеку» (без зв`язку із належним кредиторові основним зобов`язанням) закон не передбачає. Відступлення права вимоги за іпотечним договором, за загальним правилом, має відбуватися одночасно з відступленням права вимоги за кредитним договором. Права вимоги за основним зобов`язанням та права вимоги за іпотечним зобов`язанням як забезпечувальним до такого основного не можуть бути одночасно відступлені кредитором на користь різних осіб. Отже, оскільки договір іпотеки №PCL-009/494/2006 (другої черги) від 04 липня 2006 року є похідним від основного зобов`язання [PERSON] за кредитним договором №ML-009/494/2006 від 04 липня 2006 року, навіть за відсутності прямого припису щодо можливості відступлення права вимоги за іпотечним договором, у зв`язку з укладенням 14 травня 2021 року договору про відступлення права вимоги ТОВ «Діджи фінанс» набуло статусу Іпотекодержателя за цим договором іпотеки. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно із статтею статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Положеннями статті 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. У зв`язку з унесенням змін до цієї норми згідно із Законом України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» норми статті 37 Закону України «Про іпотеку» передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. У статтях 6 договору іпотеки №PCL-009/494/2006 (другої черги) від 04 липня 2006 року та №PCL-009/494/2006/1 від 28 липня 2006 року сторони погодили, зокрема, що жодне положення цього договору не може тлумачитися як таке, що обмежує: право іпотекодержателя звернутися до уповноважених органів за захистом своїх прав в порядку, встановленому законодавством; права сторін встановити договірний порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Сторони дійшли згоди, що іпотекодержатель має право в позасудовому порядку при виникненні іпотечного випадку надіслати іпотекодавцю іпотечне повідомлення (цінним листом або листом з повідомленням про вручення за адресою, вказаною у цьому договорі) із зазначенням загальної суми боргових зобов`язань та граничного строку погашення боргових зобов`язань. У випадку непогашення іпотекодавцем боргових зобов`язань у строк, передбачений у іпотечному повідомленні, право власності на предмет іпотеки переходить від іпотекодавця до іпотекодержателя в день, наступний за останнім днем строку погашення боргових зобов`язань, вказаному в іпотечному повідомленні. При цьому, іпотекодержатель зобов`язаний реалізувати предмет іпотеки протягом 1 року, а суму, отриману від реалізації, направити на погашення боргових зобов`язань та інших фактичних вимог. Залишок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, після погашення боргових зобов`язань, інших фактичних вимог та відшкодування всіх витрат іпотекодержателя, повертається Іпотекодавцю відповідно до чинного законодавства України (п. 6.4.2). Отже, сторони погодили про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, а саме шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмети іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор, зокрема встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. За змістом статті 18 вказаного Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (далі - Порядок №1127, у редакції, чинній на час вчинення реєстраційних дій), визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Пунктом 40 Порядку № 1127 встановлено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону та Порядком. Відповідно до пункту 57 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Відповідно пункту 61 вказаного Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату/ про відмову адресата від одержання такого відправлення/ повернулося відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами); 3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації; 4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Отже, у пункті 61 Порядку № 1127 наведено перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на визначений Законом порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Оскільки, розмір невиконаного кредитного зобов`язання не є визначальним для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, посилання [PERSON] на обставини, встановлені судовим розглядом у справі №760/11927/16-ц, не мають правового значення у цій справі, тому не оцінюються та не досліджуються судом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року в справі №757/13243/17 та постановах Верховного Суду від 11 серпня 2021 року в справі №715/1788/19, від 08 грудня 2021 року у справі №205/1096/19, від 19 січня 2022 року в справі №361/3222/19 викладено висновок, що за змістом частини першої статті 33 та частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону України «Про іпотеку». Вимоги частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» не перешкоджають іпотекодержателю здійснювати права, визначені цим Законом та/або іпотечним договором, без попереднього повідомлення іпотекодавця тільки тоді, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки (частина третя зазначеної статті). Умови договору іпотеки та вимоги частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» пов`язують можливість задоволення вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки з дотриманням іпотекодержателем процедури належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання. Належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270. Належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також слід вважати також таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання. В разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку. За відсутності такого належного надсилання вимоги відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Таким чином недотримання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання унеможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя. При цьому метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання. У договорі іпотеки №PCL-009/494/2006 (другої черги) від 04 липня 2006 року адресою проживання [PERSON] зазначено: [ADDRESS] . Однак, вимогу про усунення порушення, в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку» ТОВ «Діджи фінанс» надіслало [PERSON] 26 липня 2021 року за вих. №2607-1, тобто після прийняття приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 58142367 від 14 травня 2021 року, на підставі якого право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] , разом з надвірними будівлями та спорудами, зареєстровано за ТОВ «Діджи фінанс». Вказані обставини відповідач не заперечує, а помилково вважає, що повідомлення про заміну кредитора від 14 травня 2021 року є достатнім та належним виконанням вимог Закону України «Про іпотеку». Оскільки державна реєстрація права власності на житловий будинок [ADDRESS] , разом з надвірними будівлями та спорудами, зареєстровано за ТОВ «Діджи фінанс» відбулася всупереч нормам чинного законодавства позовні вимоги в частині скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 58142367 від 14 травня 2021 року підлягають задоволенню. Разом з тим, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 60119728 від 01 вересня 2021 року, на підставі якого за ТОВ «Діджи фінанс» зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:69:237:0013 площею 0,0784 га за адресою: [ADDRESS] , прийнято після спливу 30-денного терміну з моменту отримання іпотекодавцем вимоги про усунення порушень (30 липня 2021 року). Однак, згідно ч 3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності, обов`язковим є подання державному реєстратору визначеного у пункті 61 Порядку №1127 переліку документів. Однак, заперечуючи проти задоволення позовних вимог ТОВ «Діджи фінанс» не надало жодного належного та допустимого доказу на підтвердження виконання вимог Закону у цій частині, зокрема наявності у державного реєстратора на час вчинення реєстраційної дії повідомлення про отримання [PERSON] про необхідність дострокового виконання основного зобов`язання. При цьому, єдиною підставою для реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за товариством приватний нотаріус зазначила договір іпотеки №PCL-009/494/2006/1 від 28 липня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., реєстровий №5632, що свідчить про недотримання порядку державної реєстрації при зверненні стягнення на іпотечне майно в позасудовому порядку та наявність підстав для задоволення позову у цій частині. Суд також враховує, що згідно із Законом України від 05 грудня 2019 року № 340-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, у розумінні положень наведеної норми права у чинній редакції, на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, належними нині способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є саме скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець застеріг, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 20 серпня 2020 року у справі №916/2464/19, від 16 вересня 2020 року у справі №352/1021/19 та від 25 листопада 2020 року у справі №761/15741/17. Крім того, за загальним правилом, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. За обставин цієї справи, АТ «ОТП Банк» не порушило права позивачки шляхом державної реєстрації за собою права власності на іпотечне майно, а тому є неналежним відповідачем за позовними вимогами [PERSON] . Отже, суд відмовляє в позові до АТ «ОТП Банк» як до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача, яким є ТОВ «Діджи фінанс», що узгоджується з пунктом 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову, з ТОВ «Діджи фінанс» на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 1 981,60 грн.

Outcome: partial