Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

\~\~ [PERSON] \~звернулася до\~суду із\~позовною заявою\~ [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування вимог посилається на те, що вона перебувала із відповідачем у шлюбі, який було розірвано 22 лютого 2022 року. Від спільного подружнього життя у них народилися двоє дітей донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . 06.09.2023 стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] припинено у зв`язку із досягненням нею повноліття. Зазначає, що [PERSON] , 2005 р.н., навчалася на денному відділенні ВСП "Автомобільно-дорожнього фахового коледжу Національного університету "Львівська політехніка" за спеціальністю Транспортні технології (на автомобільному транспорті) ОПП «Організація перевезень і управління на автомобільному транспорті»: 01 вересня 2020 року зарахована студенткою (наказ №139/1 від 29.07.2020); 28 червня 2024 року закінчила коледж (наказ №01-01/145 від 28.06.2024); та отримала диплом фахового молодшого бакалавра серії X24 №081796 виданий 30 червня 2024 р., реєстраційний №226/24 ФМБ. \~ \~ \~ \~ На\~теперішній час, [PERSON] ,\~ [INFO] \~є студентом\~гр.\~ТТ-11сп\~денної форми\~навчання Інституту\~інженерії та\~транспорту Національного\~університету «Львівська\~політехніка».\~Процес навчання\~у даному\~навчальному закладі\~буде тривати\~до 30.06.2027\~року.\~Навчання дочки\~у м.Львові\~потребує додаткових,\~значних витрат\~а саме:\~вартість проїзду\~до місця\~навчання,\~вартість харчування,\~вартість посібників\~для навчання\~та вартість\~самого проживання.\~Просить суд\~постановити рішення,\~яким стягувати\~з [PERSON] \~на її\~користь аліменти\~на утримання\~повнолітньої доньки\~ [PERSON] ,\~06.09.2005\~в розмірі\~ частини\~всіх видів\~його заробітку\~(доходу),\~щомісячно,\~з 06.09.2023\~та до\~закінчення [PERSON] навчання. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 10.10.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, представник відповідача адвокат Лободзець Д.Я. подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2\~ст.247 Цивільного процесуального кодексу України\~у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Частинами 4, 5\~ст.268 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 16.10.2024, є дата складення повного судового рішення\~21.10.2024. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.09.2005 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.11.2009 року. Судом встановлено,\~що рішенням\~Яворівського районного\~суду Львівської\~області від\~22.02.2022\~\~-\~розірвано шлюб\~між\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~зареєстрований 21\~серпня 2004\~року відділом\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Галицького районного\~управління юстиції\~у м.Львові,\~актовий запис\~№ 174.\~Після розірвання\~шлюбу позивачу\~залишити прізвище\~« [PERSON] ».\~Справа №944/5937/21. Рішення набрало законної сили 24.03.2022. Згідно з витягу та довідки Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області, що за адресою: [ADDRESS] , зокрема зареєстровані та проживають [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до архівної довідки №11-06/52 від 15.08.2024, [PERSON] , 2005 р.н., навчалася на денному відділенні ВСП "Автомобільно-дорожнього фахового коледжу Національного університету "Львівська політехніка" за спеціальністю Транспортні технології (на автомобільному транспорті) ОПП «Організація перевезень і управління на автомобільному транспорті»: 01 вересня 2020 року зарахована студенткою (наказ №139/1 від 29.07.2020); 28 червня 2024 року закінчила коледж (наказ №01-01/145 від 28.06.2024); та отримала диплом фахового молодшого бакалавра серії X24 №081796 виданий 30 червня 2024 р., реєстраційний № 226/24 ФМБ. Згідно довідки\~№4751\~від\~20.08.2024,\~виданоїдиректором Національного університету "Львівська політехніка" встановлено, що [PERSON] , [INFO] є студентом гр. ТТ-11сп денної форми навчання Інституту інженерії та транспорту Національного університету «Львівська політехніка». Процес навчання у даному навчальному закладі буде тривати до 30.06.2027 року. Частиною 2 ст.141 СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Згідно ч.1,3 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стаття 200 СК України визначає, що розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ч.2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» за якою, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3, 18 Конвенції «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції; нормативно-правовий акт № 475/97-ВР від 17.07.1997 Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Виходячи з положень ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображене і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 20 Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надано наступні роз`яснення: обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Необхідною умовою утримання батьками повнолітніх сина, дочки є можливість батьків надавати таку допомогу. Якщо батько, мати не мають відповідних коштів, нерухомого майна, які б забезпечили утримання сина, дочки, виконання цього їх обов`язку буде неможливим. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, проаналізувавши вищевикладені положення законодавства, відзначає, що утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, є обов`язком батьків, бере до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, позовні вимоги визнав. Таким чином,\~

Outcome: approved