Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

В липні\~2024\~року Товариство з\~додатковою відповідальністю\~«Страхова група\~«Оберіг» звернулась\~до суду\~з позовом [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позов мотивовано тим, що 06.11.2021 року в м. Вінниці на перехресті вул. Магістратська та Л. Українки сталася ДТП за участі транспортного засобу марки Ауді д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] , транспортного засобу Fiat д.н.з. [NUMBER] та транспортного засобу Mazda д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. В судовому порядку [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП, таким чином було встановлено факт, що відповідач під час настання ДТП керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Цивільно правова відповідальність водія транспортного засобу Ауді д.н.з. [NUMBER] саном на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ Оберіг» за полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР/002315551. Транспортний засіб Mazda д.н.з. [NUMBER] був застрахований відповідно до договору добровільного страхування, укладеного ПрАТ «СК «ВУСО». Виконуючи взяті на себе зобов`язання згідно договору добровільного страхування наземного транспорту, ПрАТ «СК «ВУСО» відповідно до платіжного доручення від 18.11.2021 року здійснило виплату страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу Mazda д.н.з. [NUMBER] в розмірі 83\~160,88 грн. Таким чином,\~ПрАТ «СК\~«ВУСО» набуло\~право вимоги\~до винної\~особи.\~ПрАТ «СК\~«ВУСО» звернулось\~до ТДВ «СГ Оберіг» із заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі заяви на виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО», а також враховуючи інші матеріали страхової справи, ТДВ «СГ Оберіг» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування, яке становить 80\~660,88 грн. відповідно до платіжного доручення від 16.05.2022 року ТДВ «СГ Оберіг» здійснило виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» в розмірі 80\~660,88 грн. (з вирахування франшизи в розмірі 2\~500,00 грн.) Просили\~суд,\~стягнути з\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ІПН [NUMBER] \~на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг`у порядку регресу витрати пов`язані з виплатою страхового відшкодування в сумі 80\~660,00 грн., 2\~422,00 грн. судового збору та 7 300,00 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2024 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу разом із копією позовної заяви з додатками було надіслано відповідачу [PERSON] на адресу реєстрації рекомендованим листом з повідомленням. 10.10.2024 року на адресу суду надійшло клопотання від [PERSON] про застосування строку позовної давності. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 06.11.2021 року в м. Вінниці на перехресті вул. Магістратська та Л. Українки сталася ДТП за участі транспортного засобу марки Ауді д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] , транспортного засобу Fiat д.н.з. [NUMBER] та транспортного засобу Mazda д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. В судовому порядку [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП, таким чином було встановлено факт, що відповідач під час настання ДТП керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (а.с.15-16). Цивільно правова відповідальність водія транспортного засобу Ауді д.н.з. [NUMBER] саном на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ Оберіг» за полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР/002315551. Транспортний засіб Mazda д.н.з. [NUMBER] був застрахований відповідно до договору добровільного страхування, укладеного ПрАТ «СК «ВУСО» (а.с.17-18). Виконуючи взяті на себе зобов`язання згідно договору добровільного страхування наземного транспорту, ПрАТ «СК «ВУСО» відповідно до платіжного доручення від 18.11.2021 року здійснило виплату страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу Mazda д.н.з. [NUMBER] в розмірі 83 160,88 грн. (а.с.19). На підставі заяви на виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО», а також враховуючи інші матеріали страхової справи, ТДВ «СГ Оберіг» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування, яке становить 80 660,88 грн. відповідно до платіжного доручення від 16.05.2022 року ТДВ «СГ Оберіг» здійснило виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» в розмірі 80 660,88 грн. (з вирахування франшизи в розмірі 2 500,00 грн.) (а.с.20). Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, які її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Правові відносини у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюється спеціальним законодавчим актом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Статтями 256, 257, 258 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - в один рік. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка порушила. ДТП сталась 06.11.2021 року,до суду позивач звернувся 26.07.2024 року, відповідно строк позовної давності не пропущено. Суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а відтак підлягають до задоволення. Крім того в силу ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2422,00 грн. З приводу заявлених до стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 7 300, 00 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. Європейський суд з прав людини при розгляді справ «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року, «Пмайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року, «Двойних проти України» від 12.10.2006 року, «Меріт проти України» від 30.03.2004 року зазначав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (стаття 30) визначає, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно частини 3 наведеної статті, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Однак, суд наголошує, що матеріали справи не містять жодної інформації про те, що позивач поніс витрати на суму 7 300, 00 грн. за надання правової допомоги у судовому провадженні про стягнення страхововго відшкодування. Стороною позивача не надано жодного документу, що свідчить про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення за рахунок відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у будь-якому розмірі. На підставі викладеного та

Outcome: approved