Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дітей. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.03.2016. У даному шлюбі народились діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що на утримання неповнолітніх дітей несе додаткові витрати, які викликані різними обставинами, а саме: харчуванням дітей, їхнім розвитком, відвідуванням гуртків, а також необхідністю проведення систематичного лікування. Позивач вказала, що син [PERSON] навчається у ДНЗ «Тернопільський центр професійно-технічної освіти» та позивач несе додаткові витрати на харчування дитини у вказаному навчальному закладі та вже сплатила кошти у сумі 2802 грн, які, на думку позивача, мали б сплачуватись обома батьками порівну. Крім цього, діти відвідують комунальний заклад Тернопільської міської ради «Центр творчості дітей та юнацтва» і вартість відвідування сином Ростиславом гуртка «Гра на гітарі» складає 200 грн щомісячно та вартість відвідування обома синами гуртка «Гра на синтезаторі» складає по 200 грн за кожну дитину щомісячно. Успіхи дітей є значними, діти є учасниками ансамблю синтезаторів «Дольче», який часто приймає участь у Всеукраїнських та Міжнародних конкурсах, де займає призові місця. Також син Ростислав є учасником ансамблю гітаристів «Срібні струни», який часто приймає участь у Всеукраїнських та Міжнародних конкурсах, де займає призові місця. Також позивач зазначила, що син [PERSON] навчається у Тернопільській музичній школі № 2 імені [PERSON] та щомісячна батьківська плата по класу скрипки становить 330 грн та по класу ударних інструментів - 350 грн. Крім цього, син Ростислав навчається у Тернопільській музичній школі № 2 імені [PERSON] та щомісячна батьківська плата по класу фортепіано становить 480 грн. Успіхи дітей є значними, діти часто приймають участь у різних конкурсах, де займають призові місця. Також діти відвідують спортивну секцію Футбольного клубу «Біскупа», де щомісячна батьківська плата становить по 700 грн за кожну дитину щомісячно. Діти беруть активну участь у спортивних турнірах та змаганнях. Крім цього, позивач вказала, що діти мають ряд хронічних захворювань, які потребують постійного лікування та медичного догляду, унаслідок чого позивач на постійній основі несе додаткові витрати на ліки. Позивач вже понесла додаткові витрати на лікування дітей у розмірі 25426,49 грн, які, на думку позивача, мали б сплачуватись обома батьками порівну. Зважаючи, що зазначені додаткові витрати на дітей позивач несе на постійній основі та здійснення таких витрат передбачається і в майбутньому, позивач вважає, що також необхідно стягнути з відповідача половину вартості таких витрат на майбутнє за 2024-2025 роки. За таких підстав позивач просить: 1) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 14754,75 грн; 2) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати, які будуть понесені на оплату харчування неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у Державному навчальному закладі «Тернопільський центр професійно-технічної освіти» за період 2024-2025 роки у твердій грошовій сумі у розмірі 3525 грн; 3) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на оплату за навчання та творчий і спортивний розвиток неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які будуть понесені [PERSON] за період 2024-2025 роки у твердій грошовій сумі у розмірі 35845 грн; 4) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на лікування неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які будуть понесені [PERSON] за період 2024-2025 роки у твердій грошовій сумі у розмірі 35000 грн. 07.06.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 03.07.2024 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 25.06.2024 засобами поштового зв`язку відповідач [PERSON] подав відзив, в якому позов не визнав та просив у позові відмовити. Відзив мотивований тим, що відповідач при потребі матеріально допомагає дітям, а розмір заявленої суми додаткових витрат на утримання дітей є непропорційним, необґрунтованим та не підтверджений належними доказами. Відповідач вважає, що надані позивачем товарні чеки не містять повного переліку обов`язкових реквізитів, а відтак є неналежними доказами. Відповідач зауважив, що позивач, яка повинна нести половину суми заявлених додаткових витрат на дітей, взагалі не працює. При цьому відповідач вказав, що численні гуртки діти відвідують виключно за бажанням матері. Крім цього, відповідач вказав, що на його утриманні перебувають непрацездатний батько та мати-пенсіонерка. 03.07.2024 судове засідання відкладене на 22.08.2024 за клопотанням представника позивача. 25.06.2024 засобами поштового зв`язку представник позивача адвокат Бакалець І.Г. подав відповідь на відзив, у якій додатково зазначив, що відвідування гуртків здійснюється дітьми лише за їх власним бажанням, та вказав, що доводи відповідача, зазначені у відзиві, є безпідставними та надуманими. 16.07.2024 засобами поштового зв`язку відповідач [PERSON] подав заперечення, у яких додатково зазначив, що він та його батьки купують дітям одяг та взуття, а також додатково надають готівкові кошти. Також зазначив, що медичні препарати, необхідність придбання яких, як зазначає позивач, зумовлена захворюваннями дітей, придбані позивачем не за призначенням лікаря, а відтак доводи позивача про відшкодування додаткових витрат в цій частині є безпідставними. 22.08.2024 судове засідання відкладене на 23.09.2024 за клопотанням представника позивача. 23.09.2024 без виходу до нарадчої кімнати усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, заяву представника позивача адвоката Бакальця І.Г. про допит свідків залишено без розгляду з підстав пропуску процесуального строку подання такої заяви. У судовому засіданні оголошена перерва до 23.10.2024. 23.10.2024 без виходу до нарадчої кімнати усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено у клопотаннях сторони позивача про поновлення процесуального строку та залишено без розгляду клопотання про допит свідка та долучення письмових доказів. У судовому засіданні 23.09.2024 позивач [PERSON] та її представник адвокат Бакалець І.Г. позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, та просили позов задовольнити повністю. Позивач додатково пояснила, що стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей зумовлене витратами на харчування старшого сина у навчальному закладі, фізичний та духовний розвиток дітей, а також відвідування дітьми музичних гуртків та гуртка з футболу. Діти відвідують таку кількість гуртків за власним бажанням і мають значні успіхи у музичній сфері, а також на спортивних змаганнях. При цьому діти мають ряд хронічних захворювань та декілька разів на рік перебувають на стаціонарному лікуванні у медичних закладах, а також ще додатково лікуються протягом року амбулаторно. Усі ці витрати не охоплюються аліментами, що сплачує відповідач, а тому позивач самостійно несе додаткові витрати на дітей. У судовому засіданні 23.09.2024 відповідач [PERSON] та його представник адвокат Майка М.Б. позов не визнали з підстав, викладених у відзиві та запереченні, та просили у позові відмовити повністю. Відповідач додатково пояснив, що, окрім аліментів, надає додаткові кошти на утримання дітей, оскільки обізнаний про їх спосіб життя, а також про наявність у дітей хронічних захворювань. Зазначив, що з жовтня 2023 року надав кошти на утримання дітей у розмірі приблизно 30000 грн. Також перед початком навчального року додатково дітям надав кошти у розмірі 6000 грн. Постійно переказує на карткові рахунки дітей незначні суми коштів. Крім цього, діти часто харчуються у нього та його батьків, а також він купував дітям ліки. Вважає, що кількість гуртків, яку відвідують діти, є значною, що призводить до надмірного навантаження на дітей. Унаслідок цього успіхи дітей у школі погіршились. Також зауважив, що діти не завжди отримували відзнаки та грамоти у конкурсах і змаганнях саме за перемоги, досить часто такі грамоти вручались просто за участь. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Суд установив, що з 01.02.2007 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.03.2016 (т. 1 а.с. 83). У даному шлюбі народились діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Такі обставини підтверджуються свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (т. 1 а.с. 84, 85). Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.11.2023 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 3500 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 25.10.2023 і до досягнення дітьми повноліття (т. 1 а.с. 225-226). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так само і положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Правовідносини щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину регулюються ст. 185 СК України, яка, зокрема передбачає, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Верховний Суд роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких основних обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з хворобою. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні врахувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, а тому їх необхідно визначити у твердій грошовій сумі . Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 у справі № 6-1489/цс17. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що несе додаткові витрати на утримання спільних дітей сторін, які викликані різними обставинами, а саме: харчуванням дітей, їх розвиток, відвідуванням гуртків, а також необхідністю проведення лікування неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Щодо стягнення додаткових витрат на харчування суд зазначає таке. Суд встановив, що дитина [PERSON] , [INFO] , є здобувачем освіти денної форми навчання у Державному навчальному закладі «Тернопільський центр професійно-технічної освіти» за спеціальністю «Слюсар з ремонту колісних транспортних засобів. Електрозварник ручного зварювання. Водій автотранспортних засобів (категорія «В»)». Термін навчання становить з 01.09.2022 до 30.06.2025 (т. 1 а.с. 25). Згідно з довідки Державного навчального закладу «Тернопільський центр професійно-технічної освіти» № 224 від 21.05.2024 [PERSON] у період з вересня 2022 року до жовтня 2023 року харчувався в їдальні навчального закладу. Вартість харчування становила 3524,99 грн та була оплачена такими платежами: у грудні 2022 року у сумі 723 грн, у жовтні 2023 року у сумі 1200 грн та у листопада 2023 року у сумі 1602 грн (т. 1 а.с. 32). Факт здійснення позивачем оплати у 2023 році коштів на навчання сина [PERSON] у сумі 2802 грн підтверджується також платіжними інструкціями від 21.12.2023 та від 25.10.2023 (т. 1 а.с. 39, 40). Разом з тим суд зазначає, що витрати на харчування дитини у навчальному закладі не є додатковими витратами на дитину, оскільки це не викликано особливими обставинами у розумінні ст. 185 СК України, а відноситься до звичайних витрат для забезпечення нормальних умов життя дитини, що охоплюється стягненням аліментів з батька дитини. За таких підстав суд доходить висновку, що позов у частині стягнення з відповідача на користь позивача як вже понесених витрат, так і витрат на майбутнє, пов`язаних із оплатою харчування дитини у навчальному закладі, є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Щодо стягнення додаткових витрат на розвиток спортивних здібностей дітей суд зазначає таке. Як вбачається з довідки громадської організації «Футбольний клуб «Біскупа» від 05.02.2024, [PERSON] , [INFO] , відвідує спортивну секцію з 2021 року до теперішнього часу. Тренування відбуваються тричі на тиждень. [PERSON] бере активну участь у різноманітних турнірах та змаганнях, які проводяться періодично. Щомісячна батьківська плата становить 700 грн та здійснюється матір`ю [PERSON] (т. 1 а.с. 30). Також згідно з довідкою громадської організації «Футбольний клуб «Біскупа» від 05.02.2024 [PERSON] , [INFO] , відвідує спортивну секцію з 2020 року до теперішнього часу. Тренування відбуваються тричі на тиждень. [PERSON] бере активну участь у різноманітних турнірах та змаганнях, які проводяться періодично. Щомісячна батьківська плата становить 700 грн та здійснюється матір`ю [PERSON] (т. 1 а.с. 31). Разом з тим докази того, що діти [PERSON] та [PERSON] мають значні схильності до занять спортом, зокрема до футболу, суду не надані. Позивач не довела належними та достатніми доказами, що відвідування дітьми секції з футболу пов`язане із розвитком фізичних здібностей дітей та зумовлене особливими обставинами, такими як наявність досягнень чи особливих здібностей дітей у цьому виді спорту, які потрібно розвивати. Сама по собі участь футбольної команди у турнірах та змаганнях не свідчить про те, що діти мають хист до футболу та розвиток таких здібностей необхідний для забезпечення належного майбутнього дітей та що професія останніх може бути пов`язана саме з цим видом спортом. Більше того, як зазначив суд вище, станом на даний час дитина Ростислав навчається за спеціальністю «Слюсар з ремонту колісних транспортних засобів. Електрозварник ручного зварювання. Водій автотранспортних засобів (категорія «В»)», що навіть приблизно не є спеціальністю, наближеною до спорту. При цьому відповідно до виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 200-с, № 201-с (т. 1 а.с. 7, 8) неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , рекомендована спеціальна група по фізичній культурі на лікарсько-консультативній комісії (далі за текстом - ЛКК). Так само з виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 774-с та № 775-с (т. 1 а.с. 15, 16) вбачається, що неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , надані рекомендації проходження ЛКК для вирішення питання щодо групи занять по фізкультурі. Так, згідно з Інструкцією про розподіл учнів на групи для занять на уроках фізичної фізкультури, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України та Міністерства освіти і науки України № 518/674 від 20.07.2009, критерієм віднесення дітей до спеціальної групи є значні відхилення постійного чи тимчасового характеру в стані здоров`я, що не перешкоджають навчанню в школі, але протипоказані для занять фізичною культурою за навчальною програмою. Рівень функціонально-резервних можливостей: низький або нижче середнього. За таких підстав суд доходить висновку, що відвідування дітьми спортивної секції з футболу не лише не пов`язане із розвитком спортивних здібностей дітей, а й з урахуванням медичних висновків може становити загрозу здоров`ю дітей. Відтак суд вважає, що витрати, понесені позивачем у цій частині, а також ті, що позивач планує понести у майбутньому, не є додатковими витратами на дітей та не підлягають стягненню з відповідача. Указане також узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 30.09.2019 у справі 205/4622/16-ц, де зазначено, що додаткові витрати, які були понесені на розвиток здібностей дитини, є безпідставними, оскільки саме по собі відвідування спортивної секції не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Щодо стягнення додаткових витрат на розвиток здібностей, пов`язаних із відвідуванням музичних гуртків, суд зазначає таке. Відповідно до довідки комунального закладу Тернопільської міської ради «Центр творчості дітей та юнацтва» № 8 від 16.01.2024 діти [PERSON] та [PERSON] навчаються у даному закладі та відвідують гурток «Гра на синтезаторі» на безоплатній основі. Також діти є учасниками ансамблю синтезаторів «Дольче», який часто приймає участь у Всеукраїнських та Міжнародних комерційних конкурсах, фінансування участі яких здійснюється батьками колективу, в тому числі і [PERSON] (т. 1 а.с. 27). Також з довідки комунального закладу Тернопільської міської ради «Центр творчості дітей та юнацтва» № 9 від 16.01.2024 вбачається, що [PERSON] навчається у даному закладі та відвідує гурток «Гра на гітарі» на безоплатній основі. Також [PERSON] є учасником ансамблю гітаристів «Срібні струни», який часто приймає участь у Всеукраїнських та Міжнародних комерційних конкурсах, фінансування участі яких здійснюється батьками колективу, в тому числі і [PERSON] (т. 1 а.с. 28). Згідно з платіжними інструкціями № 0.0.3373772229.1 від 21.12.2023, № 0.0.3270924380.1 від 25.10.2023, № 0.0.3426697885.1 від 19.01.2024, № 0.0.3425696020.1 від 29.01.2024 (т. 1 а.с. 39, 40, 41, 42), вбачається, що позивач здійснювала перекази коштів на рахунок комунального закладу Тернопільської міської ради «Центр творчості дітей та юнацтва» із призначеннями платежу: «благодійні внески на харчування», «благодійна допомога». Так, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації» благодійна діяльність - добровільна особиста та/або майнова допомога для досягнення визначених цим Законом цілей, що не передбачає одержання благодійником прибутку, а також сплати будь-якої винагороди або компенсації благодійнику від імені або за дорученням бенефіціара. Системний аналіз указаної норми дає підстави дійти висновку, що благодійні внески не належать до внесків, які необхідно здійснювати в обов`язковому порядку, а відтак указане свідчить про здійснення позивачем таких оплат у добровільному порядку, тобто за власною ініціативою. При цьому докази щодо понесених позивачем витрат, пов`язаних саме із участю дітей у Всеукраїнських та Міжнародних комерційних конкурсах чи придбанням дітям необхідного для зайняття музикою приладдя (музичних інструментів тощо), та щодо розміру таких витрат суду не надані. За таких підстав суд доходить висновку, що позивач не довела належними та достатніми доказами, що розвиток музичних здібностей дітей, пов`язаних із грою на синтезаторі та на гітарі, потребує будь-яких грошових витрат та що такі витрати позивачем понесені та їх половина підлягає стягненню з відповідача. Щодо стягнення додаткових витрат на розвиток здібностей, пов`язаних із відвідуванням музичної школи, суд зазначає таке. Відповідно до довідки Тернопільської музичної школи № 2 імені Михайла Вербицького № 05 від 01.02.2024 (т. 1 а.с. 26) [PERSON] , 2007 року народження, навчається у даному закладі по класу фортепіано та щомісячна батьківська плата становить 480 грн. Також відповідно до довідки Тернопільської музичної школи № 2 імені Михайла Вербицького № 04 від 01.02.2024 (т. 1 а.с. 26) [PERSON] , 2011 року народження, навчається у даному закладі по класу скрипки, щомісячна батьківська плата становить 330 грн, а також по класу ударних інструментів, щомісячна батьківська плата становить 350 грн (т. 1 а.с. 29). Згідно з характеристикою Тернопільської музичної школи № 2 імені Михайла Вербицького № 60 від 20.08.2024 [PERSON] є музично обдарованим учнем, має добре розвинений слух, відчуття ритму, музичну пам`ять та є артистичним (т. 1 а.с. 230). Так само згідно з характеристикою Тернопільської музичної школи № 2 імені Михайла Вербицького № 49 від 31.05.2024 [PERSON] має високий рівень навчальних досягнень з предметів навчального циклу та зарекомендував себе здібним та талановитим учнем, має здобутки у Всеукраїнських та Міжнародних конкурсах (т. 1 а.с. 231). Указане також підтверджується дослідженими у судовому засіданні кубками, медалями, грамотами, дипломами, що здобули діти сторін під час участі у різноманітних музичних конкурсах як особисто, та і в складі музичних колективів. При цьому суд відхиляє доводи відповідача, що такі грамоти надані дітям лише за участь у цих конкурсах, оскільки значна кількість медалей, грамот та дипломів надана саме за зайняття дітьми переможних місць у конкурсах. За таких підстав суд доходить висновку, що відвідування дитиною Романом музичної школи за класом скрипка та за класом ударні інструменти, а також відвідування дитиною Ростиславом музичної школи за класом фортепіано пов`язані із схильністю дітей до гри на таких музичних інструментах, наявністю у них таланту та значних здібностей, які необхідно розвивати. Відтак витрати, які позивач планує понести на розвиток таких здібностей, слід віднести до додаткових витрат на дітей, які підлягають розподілу між батьками з урахуванням обставин справи. Щодо стягнення додаткових витрат на лікування дітей суд зазначає таке. Так, відповідно до виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 200-с, № 775-с, № Д 61-07/23, № 2178-с (т. 1 а.с. 7, 16, 21, 23) та відповідно до виписок з історії хвороби № 1072-с, № 805-с, № 2138-с (т. 1 а.с. 10, 11, 14) вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] , перебувала на стаціонарному лікуванні у медичному закладі у зв`язку із наявністю хронічних захворювань. Також відповідно до виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 201-с, № 774-с, № Д 61-11/35 (т. 1 а.с. 8, 15, 22) та відповідно до виписок з історії хвороби № 1071-с, № 806-с, № 2139-с, № 2138-с (т. 1 а.с. 9, 12, 13, 14) вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] , перебувала на стаціонарному лікуванні у медичному закладі у зв`язку із наявністю хронічних захворювань. Так само з інформації КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» від 30.01.2024 (т. 1 а.с. 33-38) вбачається, що діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , страждають на хронічні захворювання та у період з 2008 року до 2024 року отримували значну кількість лікування як амбулаторно, так і в стаціонарних відділеннях медичних закладів. При цьому з наданої суду інформації вбачається, що такі захворювання супроводжуються необхідністю лікування дітей та придбання медичних препаратів за призначеннями лікаря на постійній основі. Такі обставини визнавав та не заперечував у судовому засіданні і відповідач. За таких підстав суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на лікування дітей є обґрунтованими та підтверджені наявними у справі та дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами. Щодо розміру додаткових витрат на лікування дітей суд зазначає таке. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, потрібно враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29.04.2022 у справі № 761/27222/10 (провадження № 61-8815св21). Так, у позовній заяві позивач вказала, що загальна сума витрат, понесених на придбання медичних препаратів для дітей, становить 25426,49 грн, тобто по 12713,25 грн з кожного із батьків. На підтвердження понесених витрат на лікування дітей позивач надала суду копії фіскальних та товарних чеків, за якими оплачувались придбані для дітей ліки (т. 1 а.с. 43-82). При цьому для підтвердження тих обставин, що такі лікувальні засоби були придбані дітям саме за призначенням лікаря позивач надала вже зазначені судом вище виписки з медичних документів дітей, а також виписки з амбулаторної картки Д61-11/35 дитини [PERSON] (т. 1 а.с. 228) та з амбулаторної картки Д61-07/23 дитини [PERSON] (т. 1 а.с. 229), у яких міститься перелік медичних засобів, що призначались дітям. Оцінивши указані докази у сукупності, суд відхиляє за неналежністю фіскальні та товарні чеки, з яких вбачається придбання таких медичних препаратів: терафлю; бакпреацим; беродуал; рушники паперові; очні краплі; іг капс; геролакт капс; спазмалгон; краплі, оскільки докази на підтвердження тих обставин, що такі медичні препарати були призначені дітям за рекомендацією лікаря, суду не надані. Також суд не приймає до уваги фіскальні та товарні чеки, що були надані позивачем в декількох екземплярах, зокрема щодо придбання таких медичних препаратів: бакпреацим; астрацитрон канефрон мукотеп сироп; галазолін; септолете тотал; нурофен форте; карбонат; полідекса спрій; еолонзак; нольпаза; рео вода; бетаргін розчин; синупрет форте; фламідез табл.; назонекс синус; альмагель сусп.; ніксар табл.; фурацилін саше; кетанов таблетки; флорбілакт; альбендазол; глутаргін; вугілля активоване: три нефрон капс; контролок. При цьому суд відхиляє доводи відповідача про те, що такі лікарські засоби як: глібенкладмід, метоклопранід, мальтоферфол, гепітрал, кетанов безпідставно призначені та придбані для лікування дітей, оскільки повинні використовуватись для лікування інсулінозалежних, хворих на гепатит, вагітних жінок, тощо. Так, із інформації, наявної у відкритому доступі у мережі Інтернет, вбачається, що зазначені вище медичні препарати у сукупності із іншими медичними препаратами можуть призначатися дітям за наявності тих захворювань, що вказані у медичних документах дітей [PERSON] та [PERSON] . При цьому клопотання про залучення лікаря чи будь-якого іншого медичного працівника у якості свідка для підтвердження чи спростування зазначених стороною відповідача обставин ні відповідач, ні його представник суду не заявляли. Так само суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що надані позивачем товарні чеки не містять повного переліку обов`язкових реквізитів, а відтак є неналежними доказами. Такі доводи спростовуються висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 10.10.2018 у справі № 362/2159/15-ц, відповідно до яких з урахуванням п. 7 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами. Разом з тим суд відхиляє за недопустимістю довідку про придбання лікарських засобів фармацитрон, нирковий чай та фітолізин нефрон (т. 1 а.с. 48 зв.бік), оскільки такий доказ не містить усіх обов`язкових реквізитів, передбачених для платіжних документів, а відтак не може слугувати підтвердженням придбання та оплати позивачем указаних медичних препаратів. За таких підстав суд вважає, що позивач належними та допустимим доказами довела, що розмір додаткових витрат на лікування дітей, які позивач вже понесла, становить 26627,82 грн, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від вартості понесених витрат, що складає 13313,25 грн. При цьому основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (п. 5 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 2 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відтак, зважаючи, що позивач заявила вимогу про відшкодування витрат понесених на лікування дітей, у розмірі 12713,25 грн (25426,49 / 2 = 12713,25), суд доходить висновку, що саме така сума витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо витрат, які підлягають стягненню наперед, суд зазначає таке. Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Суд встановив, що додаткові витрати на дітей, наявність яких позивач довела належними, достатніми та допустимими доказами, складаються із витрат на відвідування музичної школи та витрат на лікування. Указані витрати несуться позивачем щомісячно по мірі їх виникнення та не потребують стягнення одноразової значної суми з відповідача на користь позивача. При цьому суд також суд враховує матеріальне становище відповідача, додані до відзиву докази того, що відповідач, окрім аліментів, також перераховує на карткові рахунки дітей кошти для щоденних потреб, та доходить висновку про можливість стягнення додаткових витрат у вигляді щомісячних платежів. Період, за який такі витрати мають стягуватись, суд визначає з дати звернення позивача до суду з цим позовом (з 01.06.2024), оскільки усі попередні витрати позивач вже включила у суму стягнення з відповідача, та до 31.12.2025, оскільки саме такий кінцевий період заявлений у позові позивачем. Також суд враховує, що дитина Ростислав 04.07.2025 досягне повноліття, а відтак додаткові витрати на цю дитину наперед мають стягуватися за період з 01.06.2024 до 04.07.2025. Розраховуючи суму додаткових витрат, які щомісячно мають стягуватися з відповідача, суд враховує, що платіжні документи на придбання медичних препаратів для лікування дітей надані позивачем за період з 21.03.2023 до 11.04.2024, тобто майже за 13 місяців. Загальна сума цих витрат за вказаний період становить 26627,82 грн, тобто 512,07 грн з кожного з батьків на 1 дитину щомісячно (26627,82 грн / 13 місяців / 2 батьків / 2 дітей = 512,07 грн). За таких обставин суд доходить висновку, що додаткові витрати на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , наперед за період з 01.06.2024 до 04.07.2025 з кожного з батьків становлять 752,07 грн (витрати на музичну школу по класу фортепіано 480 грн / 2 + витрати на лікування 512,07 грн). Також суд доходить висновку, що додаткові витрати на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , наперед за період з 01.06.2024 до 31.12.2025 з кожного з батьків становлять 852,07 грн (витрати на музичну школу по класу ударних інструментів 350 грн / 2 + витрати на музичну школу по класу скрипки 330 грн / 2 + витрати на лікування 512,07 грн). Відтак, приймаючи до уваги рівний обов`язок батьків утримувати неповнолітніх дітей та нести додаткові витрати на лікування дітей та розвиток їх музичних здібностей, суд вважає, що додаткові витрати кожного з батьків на утримання [PERSON] мають становити 752,07 грн щомісячно, а на утримання [PERSON] - 852,07 грн щомісячно. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про оплату додаткових витрат на дитину, а також те, що даний позов задоволено частково у сумі 38679,49 грн, що становить 43,54% від заявленої суми, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 43,54% судового збору у сумі 527,36 грн, а 56,46% судового збору у сумі 683,84 грн необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial