Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом про визнання за ними права власності на домоволодіння, в рівних частинах, яке розташоване по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачі, будучи спадкоємцями після смерті чоловіка та батька відповідно, не можуть оформити право власності на зазначене домоволодіння, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на нього. В судове засідання позивачі та їх представник не з`явилися, представник позивачів попередньо подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник Городоцької міської ради в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. У зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] , збудоване в 1973 році, згідно по господарського обліку с.Скіпче належало голові двору [PERSON] , після її смерті [INFO] номер домогосподарства зареєстровано на чоловіка та батька позивачів [PERSON] , що стверджується записом погосподарської книги №1 на 1980-2000 роки. [PERSON] , за відсутності спадкоємців першої черги прийняв спадщину після смерті своєї баби [PERSON] , син померлої [PERSON] загинув в період Великої Вітчизняної війни, однак свої спадкові права на спірне домоволодіння не реалізував з підстав відсутності правовстановлюючого документа на нього. Факт прийняття спадщини стверджується довідкою виконкому Городоцької міської ради Хмельницької області №02.14.12-17/15 від 20.10.2023. Згідно архівної довідки Хмельницького обласного державного нотаріального архіву №164/01-15 від 30.01.2024 встановлено, що спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] , в 1977-2004 роках не заводилася. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] да донька [PERSON] , спадкоємці за законом. Факт прийняття спадщини стверджується довідками виконкому Городоцької міської ради Хмельницької області №№02.14.12-17/27, 02.14.12-17/28 від 20.10.2023. Згідно архівної довідки Хмельницького обласного державного нотаріального архіву №165/01-15 від 30.01.2024 встановлено, що спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] , в 1997-2004 роках не заводилася. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №78308865 від 11.09.2024 встановлено відсутність спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Постановами приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Шаповал Л.В. у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом позивачам було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документа, який встановлює право власності на спадкове майно, а саме: на житловий будинок [ADDRESS] . При вирішені питання щодо правомірності набуття майна в порядку спадкування [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] суд зазначає, що до застосування підлягають норми цивільного законодавства, що діяли на момент відкриття та прийняття спадщини, а саме - Цивільний Кодекс Української РСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. В силу ч.1 ст.529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ст.548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, то він визнається таким, що прийняв спадщину. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчогокомітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 -1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). При цьому, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] згідно записів в погосподарських книгах належав житловий будинок [ADDRESS] , однак за життя він не скористався своїм правом оформити право власності на цей будинок. Позивачі оформити право власності на частку домоволодіння кожному не можуть, оскільки спадкодавицем за життя не виготовлявся правовстановлюючий документ на нього. Чинне законодавство не встановлює обов`язку вводити в експлуатацію індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт В технічному паспорті, виготовленому на ім`я [PERSON] та [PERSON] зазначено рік забудови будинку - 1973 рік. Згідно звіту технічного стану спірного житлового будинку, будинок знаходиться в задовільному стані та придатний для проживання. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved