Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулася\~ КРЕДИТНА СПІЛКА «ОЩАД КАСА»\~(далі позивач) з позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] (далі відповідач) заборгованість за кредитним договором \~№ОК-4/0019/21/12\~ від 24.03.2021 у сумі 9360 грн. 60 коп., з яких: 6736 грн. 04 коп. основна сума кредиту, 2624 грн. 56 коп. сума несплачених процентів, а також стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн. та суму понесених витрат на правову допомогу у розмірі 3250 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 18.03.2019р. [PERSON] звернувся до КРЕДИТНОЇ СПІЛКИ «ОЩАД КАСА» із заявою на вступ до кредитної спілки. На засіданні правління кредитної спілки 18.03.2019 відповідача було прийнято в члени кредитної спілки. 24.03.2021 року, на підставі заяви відповідача про надання кредиту, між сторонами було укладено кредитний договір №ОК-4/0019/21/12, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 15 000 грн. 00 коп. зі сплатою процентів у розмірі 66% річних. Усупереч умовам укладеного кредитного договору відповідач неналежним чином не виконував свої зобов`язання, у зв`язку з чим КС «ОЩАД КАСА» зверталася до відповідача з листом про оплату заборгованості та попереджала про наслідки невиконання умов договору, проте, станом на 08.03.2024 зобов`язання не виконані, заборгованість не погашена. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Одночасно роз`яснено відповідачу його право подати на адресу суду відзив на позов, а також право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання явку свого представника не забезпечив. Згідно з наявною в матеріалах справи заявою представник позивача просить суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судові засідання 10.06.2024 та 29.08.2024 не прибув, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Вживаючи всіх залежних від суду заходів задля повідомлення відповідача, судом було повідомлено відповідача про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд. Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Однак з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього. Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відтак, враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, суд висновує, що відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. З матеріалів справи судом встановлено, що 18.03.2019 Протоколом №52 засідання правління КС «ОЩАД КАСА», на підставі заяви, відповідача прийнято в члени даної спілки. [PERSON] сплатила вступний та обов`язковий пайовий внески, що підтверджується копіями прибуткових касових ордерів №87 та №88 від 18.03.2019 року. 24 березня 2021 року відповідач подав до позивача заяву на отримання кредиту на споживчі потреби. Кредитний комітет КС «ОЩАД КАСА» прийняв рішення про надання кредиту члену кредитної спілки відповідачу, що підтверджується протоколом № 62 від 24.03.2021. Того ж дня, 24.03.2021 між позивачем та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № ОК-4/0019/21/12 у сумі 15 000 грн 00 коп. Згідно з п. 1.3 вказаного договору договір набуває чинності з 24.03.2021 та діє до 24.03.2023 строком на 24 місяців. Відповідно до Розділу 4 укладеного договору, погашення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно з графіком платежів (Таблиця 1), що є невід`ємною частиною цього договору. Пунктом 3.1. Договору передбачено, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з розрахунку 66% річних. Позивач виконав умови договору та надав відповідачу кредит у сумі 15 000 грн 00 коп., а останній його отримав, що підтверджується копією видаткового чека від 24.03.2021 та розпискою відповідача. Також сторони 23 вересня 2022р. уклали додатковий договір №1 до договору № ОК-4/0019/21/12 від 24.03.2021р., згідно якого внесли зміни до п. 1.3 договору та передбачили, що цей договір набирає чинності з 23.09.2022р. та діє до 24.03.2024р. строком на 36 місяців, але в будь-якому випадку до моменту повного виконання позичальником зобов`язання за цим договором. Також сторони визначили новий графік платежів. Як вбачається із розрахунку позивача, відповідач частково здійснювала погашення суми боргу, однак належно своїх зобов`язань у строк, що був визначений сторонами не виконала, що підтверджується в Розрахунком нарахування процентів та штрафних санкцій до кредитного договору. Відповідно до зазначеного розрахунку нарахування процентів та штрафних санкцій, вбачається, що станом на 08.03.2024 заборгованість відповідача становить 19360.60 грн., з яких 6736.04 грн. заборгованість за кредитом; 2624.56 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом. 24 жовтня 2023 року [PERSON] позивачем було направлено повідомлення (за вихідним №365/23) з вимогою погасити заборгованість до 03.11.2023. Вказана вимога виконана не була. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому суд виходить з приписів ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат у даній справі, суд зазначає про таке. Згідно з ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Звертаючись з даним позовом, позивачем згідно з платіжною інструкцією №702 від 28.02.2024 сплачено судовий збір за подання даного позову в сумі 3 028 грн 00 коп. Відтак, враховуючи, що позов підлягає задоволенню повністю, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати зі сплати судового збору в сумі 3 028 грн 00 коп. Щодо стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу (правову) допомогу в сумі 3 250 грн 00 коп., суд зазначає про таке. З матеріалів справи судом встановлено, що інтереси позивача представляє адвокат Бондарчук Інна Олексіївна. На підтвердження реальності вказаних витрат до матеріалів справи долучено договір про надання послуг від 11.05.2021, додаткова угода до договору від 11.05.2021р., №1 від 19.09.2022р., акт №2 приймання-передачі наданих послуг від 28.02.2024 до договору про надання правової (правничої) допомоги та платіжну інструкцію №108 від 28.02.2024 на суму 3 250 грн. 00 коп., призначення платежу: «сплата за послуги у підготовці позовної заяви згідно дог.№1 від 11.05.2021 по [PERSON] , акта №2 від 28.02.2024». Вказані докази у сукупності доводять наявність та реальність витрат позивача на правову допомогу. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу (правову) допомогу в сумі 3 250 грн 00 коп. також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved