Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до КНП «Шепетівська багатопрофільна лікарня» Шепетівської міської ради та КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради, третіх осіб [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення з відповідачів моральної шкоди в сумі 1000000 грн., посилаючись на те, що вказані треті особи, будучи медичними працівниками, неналежно виконували свої професійні обов`язки внаслідок недбалого і неналежного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки у виді смерті хворої [PERSON] - дружини позивача. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. В судовому засіданні представник відповідача КНП «Шепетівська багатопрофільна лікарня» проти позову заперечує, посилаючись на те, що лікарня є не прибутковим закладом, а тому тягар судового рішення ляже на її пацієнтів. Крім того, вказує на відсутність вини її лікарів з цього приводу, оскільки відсутній вирок про їх засудження. В судовому засіданні представник відповідача КНП «Хмельницька обласна лікарня» проти позову заперечує, посилаючись на відсутність вини, оскільки хвора поступила до них у важкому стані. Крім того, зазначає, що саме лікарі КНП «Шепетівська багатопрофільна лікарня» надали [PERSON] неякісну медичну допомогу, що призвело до її смерті. В судовому засіданні третя особа [PERSON] проти позову заперечує, посилаючись на відсутність його вини, оскільки хвора поступила з Шепетівської лікарні у важкому стані на четверту добу. В судове засідання треті особи [PERSON] та [PERSON] не з`явились без поважних причин, повідомлені про дату, час і місце судового засідання належним чином, не повідомивши про причини неявки. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Так, відповідно до вимог ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до вимог ст. 49 Конституції України передбачено, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності. Відповідно до вимог ст. 6 ч. 1 п. п. "а", "д", та "ї" Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає: а) життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд та соціальне обслуговування і забезпечення, який є необхідним для підтримання здоров`я людини; д) кваліфіковану медичну та реабілітаційну допомогу із забезпеченням належного рівня захисту персональних даних, включаючи вільний вибір лікаря та фахівця з реабілітації, вибір методів лікування та реабілітації відповідно до рекомендацій лікаря та фахівця з реабілітації, вибір закладу охорони здоров`я, а також доступ до необхідних лікарських засобів та медичних виробів у порядку, встановленому законодавством; ї) оскарження неправомірних рішень і дій працівників, закладів та органів охорони здоров`я. Відповідно до вимог ст. 8 ч. ч. 1, 5 та 6 цього Закону держава визнає право кожного громадянина України на охорону здоров`я і забезпечує його захист.У разі порушення законних прав і інтересів громадян у сфері охорони здоров`я відповідні державні, громадські або інші органи, підприємства, установи та організації, їх посадові особи і громадяни зобов`язані вжити заходів щодо поновлення порушених прав, захисту законних інтересів та відшкодування заподіяної шкоди. Судовий захист права на охорону здоров`я здійснюється у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до вимог ст. 34 ч. ч. 1 та 2 цього Закону лікуючий лікар - лікар закладу охорони здоров`я або лікар, який провадить господарську діяльність з медичної практики як фізична особа - підприємець і який надає медичну допомогу пацієнту в період його обстеження та лікування. Лікуючим лікарем при наданні реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я протягом післягострого та довготривалого реабілітаційних періодів є лікар фізичної та реабілітаційної медицини, який працює у реабілітаційному закладі, відділенні, підрозділі, або лікар фізичної та реабілітаційної медицини, який провадить господарську діяльність з медичної практики як фізична особа - підприємець і надає реабілітаційну допомогу пацієнтові. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1167 ч. 1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до вимог ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до вимог ст. 1172 ч. 1 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що для настання відповідальності за завдання шкоди ушкодженням здоров`я необхідна наявність таких умов: протиправна поведінка особи, яка завдала шкоду, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, наявність вини. Судом встановлено, що ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 20 березня 2024 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження №12016240270000521 від 1 травня 2016 року закрито. [PERSON] обвинувачувалась в тому, що, маючи вищу медичну освіту за спеціальністю «лікувальна справа», перебуваючи на посаді лікаря-хірурга хірургічного відділення Шепетівської ЦРЛ, внаслідок недбалого і несумлінного до них ставлення, не вжила всіх необхідних медичних заходів контролю та діагностики за станом хворої, не встановила правильного діагнозу, виписала хвору додому без належного обстеження та з`ясування дійсного її стану, допустила настання тяжких наслідків у виді смерті хворої [PERSON] [PERSON] обвинувачувався в тому, що, маючи вищу медичну освіту за спеціальністю «лікувальна справа», та виконуючи обов`язки завідувача хірургічним відділенням Шепетівської ЦРЛ, внаслідок недбалого і несумлінного до них ставлення, не забезпечив та не організував своєчасне обстеження та лікування хворої, не здійснив контроль за виконанням медичним персоналом своїх посадових обов`язків, а саме лікарем-хірургом [PERSON] , допустив настання тяжких наслідків у виді смерті хворої [PERSON] . [PERSON] обвинувачувався в тому, що, маючи вищу медичну освіту за спеціальністю «лікувальна справа», перебуваючи на посаді лікаря-хірурга хірургічного відділення Хмельницької обласної лікарні, залишив хвору в хірургічному відділенні без належного динамічного огляду з 22 години 14 квітня 2016 року, що обумовило втрату часу, протягом якого патологічні зміни кишечника прогресували посиленням порушень діяльності органів та систем, допустив настання тяжких наслідків у виді смерті хворої [PERSON] . Таким чином, позивач зазнав моральних страждань, які виявилися у душевних стражданнях зумовлених смертю його дружини, що сталася через неналежне виконання вказаними медичними працівниками своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого і неналежного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки у виді смерті. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з характеру, тривалості, обсягу та змісту душевних страждань позивача внаслідок втрати близької людини, неможливістю повного відновлення попереднього стану, та враховуючи принципи розумності, виваженості і справедливості, приходить до висновку про відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] з КНП «Шепетівська багатопрофільна лікарня» в розмірі 200000 грн. та з КНП «Хмельницька обласна лікарня» в розмірі 100000 грн.

Outcome: partial