Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

Рух справи 28.02.2024 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 26.02.2024, за підписом представника позивача - адвоката Марченка В.О. (діє на підставі ордеру), в якій позивач просить стягнути з відповідача недоплачену ринкову вартість користування автомобілем за 413 діб у розмірі 2 143,00 доларів США. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2024 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Фактично справа передана судді по реєстру 29.02.2024. Судом в порядку ч.ч. 6, 8 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Остання відповідь на такі запити надійшла до суду 03.03.2024. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 04.03.2024 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження). Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Доводи позову В обґрунтування позовних вимог вказується, що 21.07.2020 між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди автомобілю № 21/07/20, відповідно до умов якого [PERSON] (Орендодавець) передав [PERSON] (Орендар) в платне користування легковий автомобіль марки «Chevrolet», модель «Aveo TC58U», 2008 року випуску, номер шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER] , колір - «червоний», тип - «легковий седан», державний номер - [NUMBER] . Зазначається, що право власності позивача на зазначений автомобіль підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 02.10.2008 ВРЕР-12 УДАІ в м. Києві. Як стверджується у позові, 21.07.2020 зазначений автомобіль був переданий позивачем у користування відповідачу у відмінному стані, без пошкоджень, що підтверджується актом прийому-передачі від 21.07.2020 та розпискою відповідача від 21.07.2020, яка підтвердила передання їй у користування справного, без пошкоджень автомобіля та зобов`язалася утримувати автомобіль у належному технічному стані, у тому числі здійснювати ремонт автомобіля та його технічне обслуговування. Зауважується, що у період з 21.07.2020 по 31.08.2021 відповідач сплачувала в обумовленому розмірі орендні платежі, проте 07.09.2021, у день сплати чергового платежу, не сплатила орендну плату. При цьому, вказується, що 12.09.2021 позивач отримав у мессенджер («Viber») повідомлення від [PERSON] про те, що вона залишила автомобіль з ключами біля його колишнього офісу (вул. Ревуцького 10/2). Зі слів позивача, відповідач неоплатила вартість користування автомобілем за 12 діб з 01.09.2021 по 12.09.2021 включно. У позові звертається увага на те, що позивач згодом приїхав у зазначене місце та побачив, що авто має пошкодження по всьому периметру та знаходиться в аварійному стані. Акцентується, що предметом договору оренди є автомобіль марки «Chevrolet», модель «Aveo TC58U», 2008 року випуску, номер шacі (кузов, рама,коляска) [NUMBER] , колір - «червоний», тип - «легковий седан», державний номер - [NUMBER] , строк оренди у 36 місяців та вартість оренди відповідно до п. 1.2., п. 1.4. та п. 3.4. Договору узгоджені сторонами. Як стверджує позивач, у зв`язку із недоплатою орендної плати за користування автомобілем та його пошкодженням, він звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом про визнання договору оренди (найму) автомобіля № 21/07/20 від 21.07.2020 дійсним, стягнення заборгованості по несплаченим орендним платежам та стягнення матеріальних збитків за пошкодження автомобіля, упущеної вигоди та витрат. Разом з тим, зазначається, що Солом`янський районний суд міста Києва 19.04.2023 прийняв рішення у справі № 760/26956/21, яким у задоволенні позову щодо визнання вказаного договору дійсним відмовив. В подальшому, як вказується у позові, постановою Київського апеляційного суду від 17.10.2023 рішення суду першої інстанції залишено без змін. Таким чином, на думку позивача, загальна сума недоплачена відповідачем за користування автомобілем становить 2 143,00 доларів США, що в гривневому еквівалентів складає 82 462, 64 грн. Щодо правової позиції відповідача Відзив на позовну заяву не надійшов. Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача. Відповідно до довідки відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА, відповідач - [PERSON] , [INFO] , з 28.10.1999 по т.ч. зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с. 53). Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 128 ЦПК України судова повістка …> надсилається …> разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням …> за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Частиною 1 статті 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» встановлено, що громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його. Згідно з п. 5 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265, громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, які на законних підставах постійно або тимчасово проживають на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати/зареєструвати його. За змістом п. 4 вказаного Порядку особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Судова кореспонденція є офіційною, тому повинна надсилатися саме за адресою зареєстрованого місця проживання або, як виняток, на адресу, зазначену самим учасником справи - адресатом (ч. 6 ст. 128 ЦПК України). Суд направляв на зареєстровану адресу відповідача копію ухвали про відкриття провадження з копіями позовної заяви та доданих до неї документів. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд. Відповідач кореспонденцію суду не отримав, а лист повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 62). Вживаючи всіх залежних від суду заходів задля повідомлення відповідача, суд 11.09.2024 зробив оголошення для відповідача про розгляд даної справи на офіційному сайті судової влади (а.с. 63-64; https://sl.ki.court.gov.ua/sud2609/gromadyanam/111/1664438/). Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Однак з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього. Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Це передбачено п.п. 108, 109 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270. Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, неотримання судової кореспонденції відповідачем не може бути перешкодою для розгляду справи. Відповідно до ч. 9 ст. 130 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Однак процесуальне законодавство не визначає наслідків невручення повістки-повідомлення з причин закінчення строку зберігання. В т.ч. жодними законами чи підзаконними актами не передбачено, скільки разів суд має перенаправляти кореспонденцію на єдину відому (офіційну) адресу, з якої вона повертається без вручення, для того щоб особа вважалась такою, що повідомлена. Зважаючи на те, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи (за зареєстрованим місцем проживання а також шляхом оголошення через сайт судової влади), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. В матеріалах справи міститься копія договору оренди (найму) автомобіля від 21.07.2020 № 21/07/20 (далі - Договір), укладеного між ФОП [PERSON] (Орендодавець) та [PERSON] (Орендар) /а.с. 10-14/. Відповідно до п. 1.1 Договору, орендодавець надає, а орендар приймає в платне користування легковий автомобіль марки «Chevrolet», модель Aveo TC58U, 2008 року випуску, номер шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER] , колір червоний, тип легковий седан, державний номер - [NUMBER] , свідоцтво з реєстрації ТЗ серії [NUMBER] виданого ВРЕВ-12 УДАІ в м. Києві 02.10.2008, в відмінному стані, без пошкоджень (а.с. 10). У п. 1.3 Договору сторони погодили, що загальна орендна вартість автомобіля за 36 місяців складає 10 950 доларів США (а.с. 10). Згідно з п. 2.1 Договору строк користування тридцять шість місяців (тобто 3 роки) встановлюється з дати підписання даного договору до 21.07.2023 (включно) /а.с. 10/. Передача автомобіля в оренду здійснюється за актом прийому-передачі (п. 3.1 Договору; а.с. 10). Умовами Договору передбачено, орендар бере на себе такі зобов`язання: використовувати орендований автомобіль виключно за цільовим призначенням (не в таксі) /п. 4.1.1 Договору, а.с. 11/; у разі, якщо авто використовується в таксі, орендар сплачує додаткові страхові внески на авто як таксі (п. 4.1.2 Договору, а.с. 11); здійснювати за свій рахунок і своєчасно технічне обслуговування, поточний ремонт автомобілі вчасно міняти масло (кожні 10.000 кілометрів), змінювати фільтра, несправні агрегати тощо, утримувати автомобіль у чистому справному вигляді (п. 4.1.3 Договору, а.с. 11); здійснювати за свій рахунок заправку автомобіля пально-мастильними матеріалами. (п. 4.1.4 Договору, а.с. 11); провести за свій рахунок обов`язкове страхування Цивільної відповідальності і авто КАСКО на термін дії оренди (п. 4.1.6 Договору, а.с. 11); вчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату та страхові платежі (можливо з розбивкою страхових платежів (траншів) - 4 рази на рік (п. 4.1.7 Договору, а.с. 11); усувати за свій рахунок наслідки аварій і пошкоджень автомобіля, що виникли під час його експлуатації (оренди) або в повній мірі компенсувати вартість ремонту автомобіля орендодавцю (п. 4.1.8 Договору, а.с. 11); у випадку повернення автомобіля орендодавцю, повернути у тому технічному стані, в якому він був отриманий, з урахуванням нормального зносу (п. 4.1.9 Договору, а.с. 11). У пункті 6.1 Договору сторонами погоджено, що орендна плата сплачується один раз на тиждень у розмірі 70 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день здійснення оплати (а.с. 12). 21.07.2020 між сторонами укладено акт прийому-передачі легкового автомобіля (а.с. 15), відповідно до якого ФОП [PERSON] передав, а [PERSON] отримала автомобіль марки Chevrolet, модель Aveo TC58U, 2008 року випуску, номер шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER] , колір червоний, тип легковий седан, державний номер - [NUMBER] , свідоцтво з реєстрації ТЗ серії [NUMBER] виданого ВРЕВ-12 УДАІ в м. Києві 02.10.2008, у відмінному стані, без пошкоджень 21.10.2020. На а.с. 18 міститься розписка [PERSON] від. 21.07.2020, наступного змісту: «Автомобіль отримала у відмінному стані без ушкоджень згідно з актом прийому передачі 21.07.2020. Оригінал свідоцтва про реєстрацію т/з Chevrolet Aveo А598і АА404155С д/н знак [NUMBER] , ключ від автомобіля отримала на руки 21.07.2020. Про стан автомобіля маю повне всебічне уявлення, зобов`язуюсь ремонтувати його і утримувати в подальшому відмінному стані. Своєчасно замінувати мастило, фільтра, агрегати які вийшли з ладу. Повний ремонт автомобіля та технічне обслуговування лягає на мене. З цим згодна.» Разом з тим, в матеріалах справи міститься копія рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 19.04.2023 у справі № 760/26956/21 за позовом фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про: - визнання договору оренди автомобілю №21/07/20, укладеного 21.07.2020 між ФОП [PERSON] та [PERSON] дійсним; - стягнення зі [PERSON] на користь ФОП [PERSON] заборгованості за договором оренди автомобілю № 21/07/20 від 21.07.2020 у загальній сумі 84 607,92 грн, з яких 1 876 70 грн - заборгованість з орендної плати; 6 388,32 грн - штраф відповідно до п. 6.5. Договору; 6 388,32 грн - неустойка відповідно до п. 8.6. договору; 69 950,88 грн - пеня відповідно до п. 8.8. Договору; 3,7 грн - 3% річних від простроченої суми орендних платежів; - стягнення зі [PERSON] на користь ФОП [PERSON] матеріальних збитків, спричинених пошкодженням автомобіля, переданого в оренду за договором оренди автомобілю № 21/07/20 від 21.07.2020, у розмірі 59 312, 02 грн; - стягнення зі [PERSON] на користь ФОП [PERSON] витрат на оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності у розмірі 2 500, 00 грн; - стягнення зі [PERSON] на користь ФОП [PERSON] збитків у формі упущеної вигоди у розмірі 8 402,43 грн; - стягнення зі [PERSON] на користь ФОП [PERSON] судових витрат, яким, у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 34-28; https://reyestr.court.gov.ua/Review/110832074). Як вбачається з матеріалів справи, постановою Київського апеляційного суду від 17.10.2023 у справі 760/26956/21 рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с. 39-46; https://reyestr.court.gov.ua/Review/114302416). За змістом зазначеної постанови Київського апеляційного суду від 17.10.2023, зокрема, вказано, наступне: «Під час розгляду справи судом не встановлено факт ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору. Так, в матеріалах справи міститься три вимоги позивача про нотаріальне посвідчення договору оренди від 21.07.2020 року, проте доказів, які б підтверджували факт їх отримання [PERSON] , не надано. На момент пред`явлення позову, договір оренди №21/07/2020 від 21.07.2020 року діяв, а тому у позивача були підстави просити суд зобов`язати відповідача нотаріально посвідчити договір, однак він таке право, діючи на власний розсуд, не реалізував. Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, з яким погоджується і апеляційний суд, що факт ухилення відповідачки [PERSON] від нотаріального посвідчення договору оренди, не є доведеним та, що така можливість безповоротно втрачена. Також суд вірно зазначив, що оскільки у задоволенні позовних вимог про визнання договору оренди дійсним відмовлено, то позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 84 607 грн 92 коп. також задоволенню не підлягають, як такі, що є похідними від позовних вимог про визнання правочину дійсним.» На підтвердження позовних вимог позивачем до матеріалів справи також долучено: копії: паспорту [PERSON] (а.с. 16); картки платника податків [PERSON] (а.с. 17); свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 18); заяви орендаря [PERSON] від 21.07.2020 (а.с. 19); талону-повідомлення єдиного обліку № 60673 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 15.09.2021 (а.с. 21); скріншотів з мобільного додатку (а.с. 22); виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ФОП [PERSON] (а.с. 23); свідоцтва платника єдиного податку [PERSON] (а.с. 24); скріншотів з мережі Інтернет з інформацією щодо прокату автомобіля Chevrolet Aveo (а.с. 25-33). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Спірні правовідносини, на переконання позивача, виникли у зв`язку з тим, що відповідачем не було виконано обов`язку за договором прокату транспортного засобу, а саме щодо відшкодування збитків, заподіяних в результаті користування автомобілем. Правовідносини щодо найму (оренди) врегульовані главою 58 ЦК України. Глава 58 ЦК України «Найм (оренда)» розташована за таким принципом: спочатку визначаються загальні положення, які поширюються на всі види договорів найму, як то передача речі у користування, якість речі, строк договору найму, права та обов`язки сторін, а потім - спеціальні правила, які стосуються лише окремого різновиду договору найму (прокат, оренда транспортних засобів, найм будівлі або іншої капітальної спори, лізинг). Зазначені окремі договори найму (оренди) регулюються спеціальними нормами глави 58, загальні положення про найм (оренду) застосовуються до них субсидіарно, якщо спеціальними правилами не встановлено інше. В силу ст. 787 ЦК України за договором прокату наймодавець, який здійснює підприємницьку діяльність з передання речей у найм, передає або зобов`язується передати рухому річ наймачеві у користування за плату на певний строк. Однією із особливих рис договору прокату є те, що об`єктом договору прокату може бути лише рухома річ, крім транспортних засобів, щодо яких ЦК містить окремі положення. Як правило, об`єкт договору прокату використовується для задоволення побутових невиробничих потреб. Отже, найм (оренда) транспортного засобу виділяється в окремий різновид договору найму, виходячи із особливостей його об`єкта, яким є повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо (ч. 1 ст. 798 ЦК України). За змістом договору прокату легкового автотранспортного засобу, фізична особа-підприємець ФОП [PERSON] передав [PERSON] у строкове платне користування транспортний засіб. З врахуванням наведених норм права, суд вважає, що оскільки предметом договору прокату є транспортний засіб, такий договір не міг бути укладений між сторонами на умовах параграфу 2 ЦК України, який регулює правовідносини прокату. Спірні правовідносини, регулюються параграфом 5 ЦК України: найм (оренда) транспортного засобу, а також загальними положеннями про найм (оренду), викладеними у параграфі 1 ЦК України. Відповідно до ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму. За загальним правилом, передбаченим ч. 1 ст. 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, то, згідно з ч. 2 ст. 799 ЦК України, договір підлягає нотаріальному посвідченню. Однак, договір оренди автомобіля, укладений між сторонами, нотаріально посвідчений не був. Відповідно до ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Частиною першою статті 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Нікчемний договір не породжує тих прав і обов`язків, настання яких бажали сторони, і визнання такого договору недійсним судом не вимагається. Відповідні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 01.04.2020 у справі № 404/4702/18-ц (провадження № 61-8629св19). Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Нікчемний правочин розглядається з точки зору права як такий, що юридично не мав місця, не створив будь-яких правових наслідків, окрім тих, що пов`язані з його недійсністю. Нікчемний договір є недійсним разом з усіма його умовами та не створює для сторін зобов`язань, що в ньому закріплені. З огляду на викладене, укладений між сторонами договір оренди автомобіля є нікчемним в силу закону, тому він не створює для сторін договору прав і обов`язків, тобто не породжує (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків для його сторін, в тому числі й щодо відшкодування збитків на підставі його положень. З урахуванням встановлених обставин справи, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог, а тому у позові слід відмовити. Щодо судового збору Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи результат вирішення спору (відмову у позові), відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed