Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.06.2024 звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина. Позовна заява сформована в системі «Електронний суд» 07.06.2024. Позовна заява обґрунтована тим, що між сторонами по справі 29.10.2005 було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням суду від 24.04.2009. Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якого до досягнення повноліття були стягнуті аліменти з відповідача на підставі судового рішення. Позивач вказувала, що син навчається, потребує матеріальної допомоги, а відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має можливість надавати. В поданій до суду позовній заяві просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, на час навчання, а також понесені судові витрати. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 10.06.2024 відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подавав. Позивач просила проводити розгляд справи без її участі Відповідач в судове засідання неодноразово не з`явився. При вирішенні питання щодо можливості розгляду справи без участі осіб, які не з`явилися, суд виходить з такого. Наслідки неявки в судове засідання учасника справи передбачені ст. 223 ЦПК України, згідно з якою неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстави першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Позивач просила суд проводити розгляд справи без її участі. Також в даній справі має місце повторна неявка відповідача в судове засідання. Отже, відповідно до положень ст. 223 ЦПК України підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 29.10.2005 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24.04.2009, та про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 51 від 06.06.2009. Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що [PERSON] , 2006 року народження, досяг повноліття, але навчається, з 01.10.2023 розпочав стаціонарне навчання у Опольської Політехніки у [ADDRESS] , Польша, що підтверджується довідкою від 21.07.2023 та рішенням про прийняття на навчання від 24.07.2023. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). Згідно зі\~статтею 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до\~статті 182 СК України\~ при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В даній справі повнолітній [PERSON] , [INFO] , який є сином відповідача, навчається, не досяг 23 років і потребує матеріальної допомоги. Наявність у [PERSON] , 2006 року народження, потреби в матеріальній допомозі підтверджено дослідженими в справі доказами. Відповідач [PERSON] жодних заперечень та доказів та спростування твердження позивача про наявність у нього можливості надавати матеріальну допомогу не надав. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові, який продовжує навчання. Суд приходить до висновку про існування в сукупності всіх юридичних фактів, які надають право стягувати аліменти на підставі\~статті 199 СК України. На підставі викладеного, враховуючи обставини, передбачені ст.ст. 182, 200 СК України, в тому числі стан здоров`я та матеріальне становище сторін по справі, їх сімейний стан, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку та навчанні, суд приходить до висновку про визначення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини підлягають задоволенню. Стаття 201 СК України передбачає, що до правовідносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статті 191 цього Кодексу, в якій зазначено, що аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. З огляду на зазначене аліменти на повнолітню дитину слід стягнути починаючи 07.06.2024. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. Також з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом в розмірі 1211 грн. 20 коп. При вирішенні питання про відшкодування позивачу понесені витрати на правову допомогу судом враховується наступне. У ЦПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 статті 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем документально підтверджено понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. Враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерій розумності їх розміру, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи та ціну позову в ній, обсяг наданих адвокатами послуг та виконаних робіт, суд приходить до висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню в сумі 5000 грн. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Outcome: approved