Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

У листопаді 2023 року до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська надійшов вищезазначений позов в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №014/380805/82/798621 у розмірі 46\~805,79 гривень, а також вирішити питання розподілу судових витрат. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилався на те, що 24.01.2020 року між [PERSON] та АТ «Райффайзен Банк» було укладено Заяву-Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014/380805/82/798621 відповідно до якого банк відкриває поточний рахунок «для виплат» в гривні на ім`я клієнта та здійснює його розрахунково-касове обслуговування у відповідності до правил та тарифів банку на ведення та обслуговування поточних рахунків фізичних осіб. Строк кредиту становить 60 місяців. Проценти за користування кредитом складає 59,9% річних. З огляду на те, що [PERSON] допустив неналежне виконання умов кредитного договору №014/380805/82/798621, що призвело до утворення заборгованості розмір якої становить 46\~805,79 гривень, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 29.12.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачем 07.03.2024 року надано відзив на позов в якому зазначено, що він позов не визнає у повному обсязі. Вважає позов незаконним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав. Позивачем не надано укладеного між ним та АТ «Райфайзен Банк» договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту. З кредитним договором №014/380805/82/798621 не був ознайомлений та умови кредиту не були відомі йому. Також, на думку відповідача позивачем не надано доказів на підтвердження отримання та користування ним кредитними коштами, відповідачем не надано обґрунтованого розрахунку ціни позову. З доданих до позову матеріалів неможливо встановити складові заборгованості: з чого складається сума заборгованості по основному боргу; яким чином заборгованість по основному боргу була нарахована; за які періоду часу розрахована заборгованість; за якими розмірами процентів було проведено розрахунок заборгованості за відсотками; на яку суму були нараховані відсотки; за який період нараховані відсотки; з якої дати нараховані відсотки. При відсутності інформації про період користування коштами неможливо здійснити розрахунок заборгованості. Вказані недоліки не надають можливості перевірити правильність зроблених позивачем нарахувань. Крім того вказано про відсутність доказів на підтвердження того, що він був повідомлений про заміну кредитора. Додана до позовної заяви досудова вимога від 22.06.2023 року ним не отримувалась. Враховуючи той факт, що йому не було повідомлено про заміну кредиторів та не надано жодних пропозицій по мирному врегулюванню, що суперечить вимогам ст. 517 ЦК України, має сумніви з приводу того, що позивач має достатньо підстав та прав для стягнення заборгованості з нього. Отже, у позивача відсутнє право грошової вимоги до нього за кредитним договором №014/380805/82/798621 від 24.01.2020 року. 10.04.2024 року представником позивача до суду надані додаткові пояснення, в яких зазначено, що 24.01.2020 року при укладанні кредитного договору відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою». У вказаному паспорті визначені умови надання кредиту, реальна річна процентна ставка та орієнтована загальна вартість кредиту, умови нарахування відсотків. Вказаний паспорт споживчого кредиту має особистий підпис відповідача, що підтверджує ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту з обраних ним умов кредитування. Відповідно до розрахунку заборгованості, оригінал якого перебуває в матеріалах судової справи, загальна заборгованість складає 46 805,79 гривень, з яких 38 855,25 гривень - сума заборгованості за кредитом; 7 950,54 гривень - сума заборгованості за відсотками. Розрахунок заборгованості та нарахована процентна ставка повністю розрахована з урахуванням умов кредитного договору та здійснювалась уповноваженою на це особою, яка має відповідну освіту та знання у даній галузі. Відповідачем заборгованість за кредитним договором у розмірі 46 805,79 гривень жодними належними та допустимими доказами не спростована. Також, відповідно до наданих виписках по рахунку та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем здійснювалися дії направлені на погашення заборгованості. Це в свою чергу свідчить про те, що відповідач усвідомлював форму оформлення договору, погодився з його умовами, почав користуватися кредитними коштами та мав намір сплачувати кредит. Однак припинив сплачувати заборгованість за кредитом. Крім того зазначає, що позивачем було дотримано механізм досудового врегулювання спору, що підтверджується копією письмового повідомлення про загальну вартість сформованого Портфеля заборгованості. У судове засідання представник позивача не з`явився. Представником позивача подано заяву з проханням задовольнити позовні вимоги, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні підтримав зміст відзиву, не наполягав на фіксуванні судового засідання технічними засобами. Просив суд відмовити у задоволенні позову. Фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що відповідно до Заяви-Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014/380805/82/798621 від 24.01.2020 року; заяви на отримання кредиту за програмою кредиту «Кредит готівкою» від 24.01.2020 року та виписки по рахунку від 04.09.2023 року [PERSON] було надано кредит готівкою 49\~959,22 гривень, зі строком кредиту на 60 місяців та проценти за користування кредитом складає 59,9% річних. Дана Заява-Договір підписано особисто відповідачем [PERSON] , що підтверджує його ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту з обраних ним умов кредитування. Згідно розрахунку заборгованості за договором №014/380805/82/798621 від 24.01.2020 року, розмір заборгованості становить 46\~805,79 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 38\~855,25 гривень; заборгованості за відсотками 7 950,54 гривень. Розрахунок заборгованості та нарахована процентна ставка повністю розрахована з урахуванням умов кредитного договору та здійснювалась уповноваженою на це особою, яка має відповідну освіту та знання у даній галузі. Відповідачем заборгованість за кредитним договором у розмірі 46805,79 гривень жодними належними та допустимими доказами не спростована. Також, відповідно до наданих виписках по рахунку та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем здійснювалися дії направлені на погашення заборгованості, що свідчить про те, що відповідач усвідомлював умови договору, погодився з такими умовами, почав користуватися кредитними коштами та мав намір сплачувати кредит. Однак припинив сплачувати заборгованість за кредитом. 20.12.2022 року між ТОВ «СІТІ ФІНАНС» та АТ «Райффайзен Банк» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-57-F за яким ТОВ «СІТІ ФІНАНС» приймає належні АТ «Райффайзен Банк» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників до договору. Відповідно до реєстру боржників до договору № 114/2-57-F ТОВ «СІТІ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором №014/380805/82/798621 від 24.01.2020 року в розмірі 46\~805,79 гривень, з яких 38\~855,25 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7\~950,54 гривень - сума заборгованості за відсотками. Позивачем на підтвердження даного факту долучено до позову наступні докази: - копія договору відступлення права вимоги № 114/2-57- F від 20.12.2022 року; - копія письмового повідомлення про загальну вартість сформованого Портфеля заборгованості;- копія платіжної інструкції № 70 від 23.01.2023 року; - копія реєстру боржників до Договору відступлення права Вимоги № 114/2-57- F від 20.12.2022 року; - копія витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення права Вимоги № 114/2-57- F від 20.12.2022 року. 28.06.2023 року ТОВ\~«СІТІ ФІНАНС»\~направляло досудову\~вимогу від\~22.06.2024 року № 1-90299 на адресу відповідача з проханням погасити заборгованість, що утворилася за кредитним договором №014/380805/82/798621 від 24.01.2020 року, що підтверджується копією поштового повідомлення. У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до статті 640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з статтею 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. З аналізу наведених норм слідує, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю позику (кредит) в порядку, на умовах та в строк, що передбачені договором, і сплатити проценти за користування кредитними коштами. Щодо доводу відповідача про відсутність обґрунтованого розрахунку заборгованості, то він спростовується матеріалами справи про зворотне. З наданих позивачем виписках по рахунку та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем здійснювалися дії направлені на погашення заборгованості в тому розмірі, який було визначено Банком, з урахування відсотків, що свідчить про те, що відповідач погоджувався з умовами кредитного договору, в тому числі з нарахованими відсотками. Крім того, відповідачем не надано власного контр розрахунку на спростування розрахунку заборгованості за кредитним договором, який було надано позивачем. Також судом, при ухваленні даного рішення, в розрізі обґрунтованості розрахунку заборгованості, враховано позицію ВС/КЦС висловлену у постановах від 23 січня 2018 року у справі № 755/7704/15-ц (провадження № 61-283св18), від 26 вересня 2018 року у справі № 159/2146/15-ц (провадження № 61-20113св18), від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19, де наголошено, що «незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі». Також, Верховним Судом у постанові від 07.06.2023 по справі № 234/3840/15-ц (провадження № 61-3014св22), наголошено, що «заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти». Твердження відповідача щодо його не обізнаності з умовами кредитного договору не підтвердженні жодним чином, у зв`язку з чим суд відхиляє такі твердження при вирішення спору по суті. Натомість, судом встановлено, що відповідач [PERSON] був ознайомлений з істотними умовами кредитного договору, в тому числі з умовами нарахування відсотків, та відповідно підтвердив це особистим підписом у договорі. При цьому суд зауважує, що відповідач [PERSON] не спростовує факт підписання ним Заяви-Договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014/380805/82/798621 від 24.01.2020 року, що свідчить про те, що його позиція щодо необізнаності з істотними умовами договору є способом уникнення від відповідальності за невиконання умов договору. Доводи відповідача щодо відсутності повноважень у позивача на звернення до суду з даним позовом, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, що також є підставою для відхилення таких доводів при вирішенні даного спору по суті. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору.... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки первісного кредитора, ні на рахунки попереднього кредитора. Оскільки фактично отримані кошти відповідачем в добровільному порядку не повернуті ТОВ «СІТІ ФІНАНС», сума заборгованості [PERSON] по виконанню кредитного договору становить 46\~805,79 гривень, що свідчить про порушення прав позивача, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «СІТІ ФІНАНС» є обґрунтованими, доведеними, внаслідок чого суд задовольняє позовні вимоги та стягує з відповідача на користь ТОВ «СІТІ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №014/380805/82/798621 від 24.01.2020 року у розмірі 46\~805,79 гривень. Щодо вимог позивача в частині стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У позовній заяві позивачем зазначається що витрати на правничу допомогу складають 1 400,00 гривень. Так, позивачем на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу надано договір № 14/06/2023 від 14.06.2023 про надання правничої допомоги; замовлення № 170 до договору про надання правничої допомоги від 08.09.2023 року; акт виконаних робіт до замовлення № 170; копію платіжної інструкції № 1623 від 19.09.2023 року про сплату за послуги адвоката у сумі 1\~400,00 гривень; ордер на надання правничої (правової) допомоги від 08.11.2023 року; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Отже, оскільки позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу пов`язаних зі зверненням до суду з даним позовом надано належні докази, тому відшкодуванню на користь останнього підлягають понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 1 400,00 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачені останнім та документально підтверджені судові витрати по справі в розмірі 2 684,00 гривень.

Outcome: approved