Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 14.07.2006 року Донецьким міським відділом ДРАЦС, актовий запис № 683. У шлюбі в сторін народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час знаходяться на на утриманні батька та більшу частину часу проводять з ним, так як позивачка перебуває у частих відрядження. Вказує, що на даний момент ведення між сторонами спільного господарства та фактичні шлюбні відносини між ними остаточно припинені. Позивачка вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки у сторін, на грунті сімейно-побутових проблем розвинулась неприязнь один до одного та втрачено почуття любові та поваги. Тому просить суд шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] 14.07.2006 року Донецьким міським відділом ДРАЦС ГУЮ в Донецькій області та визначити місце проживання спільних дітей сторін - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з батьком - [PERSON] . Учасники в судове засідання не з`явилися. Подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Представник позивачки заявлені вимоги підтримав. Відповідач щодо задоволення позову не заперечив. Представник ООП Свалявської міської ради просила розгляд справи проводити у її відсутності (а.с.11-12, 41). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовну заяву належить задовольнити зважаючи на наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.05.2024 року, між сторонами, 14.07.2006 року, зареєстровано шлюб, актовий запис № 683 від 14.07.2006 року, проведений Донецьким міським відділом ДРАЦС Головного управління юстиції у Донецькій області (а.с.4). В шлюбі в сторін народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 23.07.2008 року, актовий запис № 229 від 23.07.2007 року, проведений Совєтським відділом РАЦС) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 13.08.2014 року ,актовий запис № 531 від 13.08.2014 року, проведений Гірницьким відділом ДРАЦС) (а.с.13-14). Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. П.10 постанови ПВСУ за №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" визначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Правила ст. 113 СК України передбачають право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що подружжя не має бажання зберегти сім`ю, яка існує формально, суд вважає, що примирення між сторонами є неможливим, шлюб необхідно розірвати. Щодо визначення місця проживання дітей з відповідачем суд констатує наступне. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За приписами ст. 159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Стаття 141 СК України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно правового висновку викладеного у постанові КЦС ВС від 15.01.2020 року (справа №200/952/18) за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. У постанові КЦС ВС від 22.12.2021 (справа 339/143/20) вказано, що зазначення у резолютивній частині рішення суду щодо залишення проживання дитини з одним з батьків, не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю чи батьком, оскільки суд лише констатував, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання. Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів про наявність спору між сторонами щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей, а останні на момент пред`явлення позову та ухвалення рішення перебувають на утриманні батька, суд дійшов висновку, що після розірвання шлюбу [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] залишити проживати разом з батьком - [PERSON] .

Outcome: approved