Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача. Представник позивача звернулась до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» суму заборгованості в розмірі 38\~494,32 грн. Позов обґрунтовано обставинами: 13.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] укладено електронний Договір №4613473 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого відповідачу було надано кредит строком на 30 днів, шляхом зарахування коштів на платіжну картку. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день, знижена процентна ставка 0,57% в день та застосовується за умов, визначених в п.1.5.1 договору. 10.09.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора тіла кредиту та відсотків в загальному розмірі 5000,00 грн, у зв`язку з чим відбулося продовження строку дії договору на 30 днів. 06.05.2022 відповідач здійснив оплату відсотків на суму 260,00 грн. У зв`язку з невиконання зобов`язань кредитний договір було автопролонговано банком. Відповідач не виконав свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та сплати процентів. Право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до позивача на підставі укладеного 21.06.2022 договору факторингу №21-06/2022. Заборгованість відповідача по кредитному договору не сплачена та складає 8634,01 грн по тілу кредиту, 19\~425,89 грн по відсоткам. Вказану суму боргу, а також інфляційні втрати в розмірі 8839,75 грн та 3% річних в розмірі 1594,67 грн, нараховані позивачем на підставі ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Позиція відповідача У встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк від відповідача не надходило ні заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, ні відзиву на позовну заяву. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 10.06.2024 представник позивача звернулась до Широківського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення заборгованості. На підставі розпорядження №730 від 26.07.2024 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана справа передана у провадження судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Нестеренка О.М. Ухвалою суду від 05 серпня 2024 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, витребувані докази. Будь-яких заяв, клопотань від сторін до суду не надходило. З огляду\~на те,\~що справа\~розглядається у\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~без виклику\~сторін та\~без проведення\~судового засідання, на підставі частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи\~здійснюється в\~порядку письмового\~провадження за\~наявними у\~справі матеріалами,\~якщо цим\~Кодексом не\~передбачено повідомлення\~учасників справи.\~У такому\~випадку судове\~засідання не\~проводиться. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Зміст позовних вимог полягає у стягненні з відповідача заборгованості, що виникла внаслідок порушення останнім грошового зобов`язання перед позивачем. 13 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] укладено Договір №4613473 про надання споживчого кредиту. Відповідно до договору Товариство надає\~Споживачу кредит\~у гривні,\~а Споживач\~зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до п.1.1 Договору, укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до особистого кабінету. В договорі погоджені такі умови: сума кредиту - 11 700 грн, строк кредиту - 30 днів, стандартна процентна\~ставка \~1,90%\~в день,\~ знижена\~процентна ставка\~ 0,57%\~в день;\~ орієнтовна\~реальна річна\~процентна ставка\~на дату\~укладення \~Договору складає:\~за стандартною\~ставкою 24079,41%\~річних,\~за зниженою\~ставкою 582,51%\~річних;\~ орієнтовна\~загальна вартість\~кредиту на\~дату укладення\~Договору складає:\~за стандартною\~ставкою 18\~369,00\~грн.\~ \~за зниженою\~ставкою 13700,70\~грн.\~ Кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки. Також відповідачем електронним підписом підписано паспорт споживчого кредиту, який містить умови аналогічні Договору. Із листа ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» від 29.06.2022 видно, що 13.08.2021 товариством, на підставі договору з ТОВ «Авентус Україна», було успішно проведено операцію по переказу коштів на картковий рахунок № [NUMBER] Листом АТ «АКЦЕНТ БАНК» від 05.09.2024, наданого на ухвалу суду, підтверджується, що у вказаному банку на ім`я [PERSON] була емітована платіжна картка № [NUMBER] . Із виписки АТ «АКЦЕНТ БАНК» по вказаному картковому рахунку відповідача видно, що 13 серпня 2021 року на вказану картку зараховані кошти в сумі 11 700 грн, призначення платежу: отримання переказу коштів на картку АТ «А-БАНК» у терміналах інших банків. 11.10.2021 [PERSON] направлено повідомлення ТОВ «Авентус Україна» про необхідність погашення виниклої заборгованості. Із картки обліку договору (розрахунку заборгованості) видно, що 10.09.2021 відповідачем внесено 5000,00 грн, з яких 3065,99 грн зараховано на оплату основного боргу, 1934,01 грн на оплату процентів. У відповідності до умов договору відбулось продовження строку кредиту ще на 30 днів з процентною ставкою 1,9% в день. 06.05.2022 боржником внесено 260 грн, які зараховано на оплату процентів. Інших коштів на погашення кредиту та процентів відповідачем не вносилось. Також видно, що відповідачу нараховані відсотки за зниженою відсотковою ставкою в розмірі 1934,01 грн, за стандартною процентною ставкою 19 685.89\~грн. Таким чином, з урахуванням внесених відповідачем коштів, заборгованість за сумою кредиту складає 8634,01 грн, за процентами 19425,89 грн. 21 червня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №21-06/2022, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором №4613473 на суму заборгованості: за основною сумою боргу - 8634,01 грн, за процентами 19425,89 грн. Про переуступку права вимоги було повідомлено відповідача шляхом направлення 21.06.2022 відповідного повідомлення на електронну адресу, зазначену останньою при укладенні кредитного договору. Долучені до матеріалів справи розрахунки свідчать про те, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про споживчий кредит № 4613473 від 13.08.2021, виникла заборгованість, яка не сплачена боржником. У відповідності до ст. 625 ЦК України у зв`язку із простроченням виконання боржником грошового зобов`язання, позивачем нараховано борг з урахуванням індексу інфляції в розмірі 8839,75 грн та 3% річних у розмірі 1594,67 грн. Відповідно до ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у ній матеріалами. IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Щодо форми правочину та його змісту. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Договір, що за своєю правовою природою є двостороннім правочином, є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст. 626, 628 ЦК України). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається за загальним правилом шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень 12 Закону України «Про електрону комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з абзацом 2 ч. 2\~ст. 639 ЦК України \~договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~-\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.\~ Згідно\~зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст.\~525,\~526, 530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно зі\~ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1\~ст. 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. V. Висновки суду\~та мотиви\~прийнятого рішення. Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. \~ \~ \~ \~Із копії наявного у матеріалах справи електронного Договору видно, що [PERSON] , як позичальник за кредитним договором, ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі, надавши позичальнику персональні дані, а саме ПІБ, РНОКПП, місце проживання, номер мобільного телефону, e-mail, необхідні для укладення договору та формування одноразового ідентифікатора. Суд зазначає, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Авентус Україна» і відповідачем не був би укладений. Суд звертає увагу на те, що під час розгляду справи не надано доказів щодо наявності фактів неправомірного заволодіння та використання позичальником або позивачем персональних даних відповідача, вибуття з володіння останнього паспорта, РНОКПП, телефону. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20). З огляду на викладене, суд доходить переконання, що Договір підписаний саме відповідачем [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора. Встановлено судом, що в Договорі про споживчий кредит №4613473 від 13.08.2021, укладеному між відповідачем та первинним кредитором визначені істотні умови, в тому числі: сума та строк кредиту, форма надання кредитних коштів; розмір процентів, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту. Також встановлено, що кредитодавцем виконані умови договору, кредитні кошти були перераховані відповідачу. Остання не виконала зобов`язання за договором, вчасно отримані в кредит кошти не повернула, відсотки за користування такими коштами не сплатила, заборгованість погашена не була. Таким чином, позивачем\~підтверджений факт\~укладення кредитного\~договору з\~відповідачем та\~порушення нею\~взятих на\~себе зобов`язань,\~що призвело\~до виникнення\~заборгованості за сумою кредиту в розмірі 8634,01 грн, за процентами в розмірі 19425,89 грн. Відповідач відзив на позов та будь-яких доказів на спростування того, що вона в електронному режимі підписувала договір про споживчий кредит, отримувала кредитні кошти та користувалась ними, а також щодо суми заборгованості перед позивачем у вказаному розмірі - не надала. Також встановлено судом набуття позивачем права вимоги до відповідача за договором кредиту №4613473 від 13.08.2021 на підставі договору відступлення прав вимоги від 21.06.2022. Оскільки зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим, а матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов кредитного договору, інших підстав, що б свідчили про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено, за таких обставин, позивач має право вимагати від відповідача сплати 3% річних за період прострочення грошового зобов`язання та інфляційних втрат, що відповідає положенням ст. 625 ЦК України. Таким чином, обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат між сторонами. З урахуванням приписів частини першої\~статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору в розмірі 2422,40 грн підлягають стягненню з відповідача. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд керується таким. Відповідно до приписів ст. ст. 133, 137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що зазначено у постанові Великої Палати\~Верховного Суду\~від 27\~червня 2018\~року по\~справі №826/1216/16\~та неодноразово\~наголошено \~у постановах\~ Верховного Суду, зокрема у постанові від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18. Відповідно до Постанови Верховного суду від 11 листопада 2021 року у справі №922/449/21 витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Отже, сторона у справі має право на компенсацію таких витрат, якщо нею буде доведено, що розмір таких витрат обґрунтовано. Позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 10\~000,00 грн. Згідно з ч.8\~ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано суду: копія договору про надання правової допомоги від 07/07-2022, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копія звіту про надання правової допомоги від 20.05.2024, з якого видно, що позивачу надані послуги: збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви, складення позову та подання його до суду, вартість яких 10\~000,00 грн; рахунок на оплату вказаної суми. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, в його рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Надаючи оцінку зазначеним представником позивача послугам правничої допомоги, суд зазначає, що справи про стягнення заборгованості за договором кредиту не є складними, не вимагають вивчення великого обсягу нормативно правових актів, складення великої кількості процесуальних документів. Отже, збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви, складення позову та подання його до суду через електронний суд, не вимагала від адвоката надмірного обсягу юридичної і технічної роботи з огляду на незначну складність вказаної справи (малозначна справа), типовість справ та сталу судову практику. На думку суду вартість послуг на правову допомогу в загальній сумі 10 000,00 грн є необґрунтовано завищеною та неспівмірною із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи, значенням справи для учасників. З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу підлягає зменшенню до 6 000,00 грн. В стягненні іншої частини вказаних витрат позивачу слід відмовити.

Outcome: approved