Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

Позивачі звернулись в суд з позовом, в якому просить зняти арешт з 9/25 частки будинку [ADDRESS] , накладений на підставі ухвали б/н від 15.11.1991, нарсуд Ленінського р-ну, За адр. книгой, зареєстрований 30.09.2008 року за № 7996453 реєстратором: Кропивницька міська державна нотаріальна контора № 1, що належить на праві власності [PERSON] . Судові витрати залишити фактично понесеними. В обґрунтування позовних вимог вказують, що [INFO] помер [PERSON] . За життя, починаючи з 08.08.1964 року, йому на праві приватної спільної часткової власності належало 9/25 частки вищевказаного житлового будинку. Після смерті [PERSON] до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулися вони: дружина - [PERSON] , та син - [PERSON] . За результатами перевірки фактів відсутності (наявності) заборони або арешту на спадкове майно нотаріусом встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься обтяження: арешт (архівний запис), реєстраційний номер: 7996453, накладеного на підставі ухвали, б/н, 15.11.1991 року, Нарсуд Ленінськогор-ну, За адр. книгою. Згідно з підпунктом 4.17. пункту 4 глави 10 розділ II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту, а тому враховуючи викладене, нотаріусом [PERSON] їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилася після смерті чоловіка та батька. За інформацією Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешт накладено на весь будинок [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , код відсутній. Водночас, за архівними даними ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» жодного співвласника вищевказаного будинку з прізвищем « [PERSON] », в період як до 1991 року, так і після - не було. Дійсно в провадженні Ленінського районного суду м. Кіровограда в 1991 році перебувала справа № 2-1215/91 за позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним та визнання права власності. Вищевказану справу було розглянуто складом суду під головуванням судді Школярова В.Ф. та 20.12.1991 року Ленінським районним судом м. Кіровограда ухвалено рішення за результатами розгляду справи № 2-1215/91. Зі змісту резолютивної частини рішення вбачається, що під час розгляду справи саме ухвалою суду від 15.11.1991 року накладено арешт на 3/20 частки будинку [ADDRESS] , який скасовано 20.12.1991 року під час вирішення справи по суті. Зазначають, що їх права порушуються, вони не має можливості належним чином, на власний розсуд, розпорядитися належним їм майном через наявність арешту, за відсутності підстав для арешту, тому вимушені звернутись в суд з даним позовом для захисту своїх прав шляхом зняття арешту з нерухомого майна. Просять задовольнити позов. Ухвалою суду від 30.07.2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання та витребувано докази засідання. Відповідачем відзив на позов не подано. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені, представник позивачів надала суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримала, представник відповідача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності у зв`язку з великим навантаженням державних нотаріусів. Відповідно до ч.1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату,час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданою 24.10.2020 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 2787. За життя, починаючи з 08.08.1964 року, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належало 9/25 частки вищевказаного житлового будинку, що підтверджується копією договору купівлі-продажу та копією архівної довідки № 73586 від 28.07.2021 року. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з положеннями ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Після смерті [PERSON] до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулися позивачі - його дружина [PERSON] , та син [PERSON] . Згідно з підпунктом 4.15 пункту 4 глави 10 розділ II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до положень підпункту 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.12.2023 року № 2709/02-31 державного нотаріуса Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 Валентини Куроп`ятник за результатами перевірки фактів відсутності (наявності) заборони або арешту на спадкове майно нотаріусом встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься обтяження: арешт (архівний запис), реєстраційний номер: 7996453, накладеного на підставі ухвали, б/н, 15.11.1991 року, Нарсуд Ленінського р-ну, За адр. книгою. Згідно з підпунктом 4.17. пункту 4 глави 10 розділ II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. За інформацією Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешт накладено на весь будинок [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , код відсутній. При цьому, за архівними даними ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» жодного співвласника вищевказаного будинку з прізвищем « [PERSON] », в період як до 1991 року, так і після - не було. Як зазначено позивачами в провадженні Ленінського районного суду м. Кіровограда в 1991 році перебувала справа № 2-1215/91 за позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним та визнання права власності. Вищевказану справу було розглянуто складом суду під головуванням судді Школярова В.Ф. та 20.12.1991 року Ленінським районним судом м. Кіровограда ухвалено рішення за результатами розгляду справи № 2-1215/91. Зі змісту резолютивної частини рішення вбачається, що під час розгляду справи саме ухвалою суду від 15.11.1991 року накладено арешт на 3/20 частки будинку [ADDRESS] , який скасовано 20.12.1991 року під час вирішення справи по суті. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 387\~ЦК України передбачено право власника витребувати своє майно, а статтею 391 цього Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пункт 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» містить роз`яснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на докази, додані до позовної заяви позивачами, реєстратором Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 було помилково зареєстровано обтяження у виді арешту нерухомого майна № 7996453 на 9/25 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , без зазначення частки у праві власності. Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що накладеним арештом на майно, що належало померлому [PERSON] порушуються права позивачів суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати за рахунок позивачів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved