Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

І. Виклад позиції учасників справи. 16.10.2023 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» з позовом про відшкодування завданої внаслідок залиття квартири матеріальної шкоди в розмірі 53 018 грн, моральної шкоди в розмірі 5 000 грн та понесених судових витрат. Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . 19.07.2021 відбулося залиття належної позивачу на праві власності квартири з причини сильних атмосферних опадів та розгерметизації зливоприймальної системи на технічному поверсі у під`їзді №2. Баланосоутримувачем майна, по [ADDRESS] , є Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва». По факту залиття квартири комісією ЖЕД №201 20.07.2021 було складено акт про залиття в якому, в приміщенні квартири виявлено залиття внутрішнього оздоблення, а саме: коридор 9,8 кв.м. на стелі, стінах (шпалери) спостерігаються вологі плями від залиття та залито водою шафу купе; кухня 8,1 кв.м. на стелі (пінопластикова плитка) та стінах (шпалери) спостерігаються вологі сліди від залиття. Зазначено, що під час сильних атмосферних опадів роз герметизувалася зливо приймальна система на технічному поверсі в під`їзді №2. Згідно звіту №59/21 замовленого позивачем, розмір матеріальних збитків в результаті залиття, що трапилось 19.07.2021 на момент складання звіту становить 43 618 грн. Відповідач відмовляється в позасудовий спосіб відшкодувати завдані позивачу збитки з підстав, що залиття квартири відбулося внаслідок аномальних опадів, а не з вини відповідача. Крім матеріальної шкоди, позивачу заподіяна моральна шкода, що виразилася в душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з пошкодженням свого майна, порушення усталеного способу життя позивача, порушення сну та іншими обставинами. Враховуючи характер і обсяг душевних та фізичних страждань, характер немайнових втрат та обставин спричинення моральної шкоди, відмови відповідача щодо добровільного врегулювання спору, позивач вважає за необхідне визначити моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача, витрати з проведенням дезінфекції проведених після залиття квартири, та відшкодувати витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку майна. Представником відповідача 23.11.2023 подано відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову з підстав необґрунтованості заявлених до вимог /а.с.59-84/. ІІ. Заяви (клопотання) та пояснення учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явилася, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні, просив відмовити в задоволенні позову, оскільки залиття квартири сталося внаслідок аномальних опадів. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 18.10.2023 відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25.01.2024 за клопотанням представником відповідача призначено по справі будівельно-технічну судову експертизу. 21.05.2024 справа була повернута з КНДІСЕ без виконання експертизи. Ухвалою суду від 28.05.2024 поновлено провадження у справі. 04.07.2024 підготовче засідання закрито, справу призначено до розгляду по суті. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Позивач згідно свідоцтва про право власності на квартиру, є власником квартири [ADDRESS] серії КВ №24823 /а.с. 8/. 19.07.2021 під час зливи, сталося залиття квартири позивача, про що складено акт залиття від 20.07.2021 /а.с. 10/. Причиною залиття є розгерметизація зливо приймальної системи на технічному поверсі в під`їзді №2. Відповідно до Звіту №59/21 про оцінку збитків від 02.08.2021, визначено розмір матеріального збитку завданого позивачу внаслідок залиття квартири в розмірі 43 618 грн. /а.с.16-37/. Згідно квитанції позивачем сплачено за експертизу 3 000 грн /а.с.15/. Позивачем на адресу відповідача направлялася вимога з пропозицією з метою врегулювання в позасудовому порядку питання щодо відшкодування матеріальних збитків в розмірі 46 618 грн. та повідомлено про те, що в разі незадоволення даної вимоги буде змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів /а.с.44/. Листом від 01.03.2023, відповідач направив позивачу відповідь про відмову у заявленому розмірі відшкодуванні шкоди /а.с.45-46/. V. Оцінка Суду. За змістом положень ч.3ст.386ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. Приписами статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Матеріалами справи встановлено, що факт залиття квартири [ADDRESS] сталося з вини відповідача, внаслідок розгерметизації зливо приймальної системи. Саме на відповідача, відповідно до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», покладено обов`язок належно утримувати та ремонтувати спільне майно багатоквартирного будинку і прибудинкової території. Поточний ремонт конструктивних елементів внутрішньо будинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання та зливової каналізації і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження входить до переліку послуг, які надаються керуючими компаніями міста Києва, відповідно до Розпорядження КМДА №307 від 09.03.2011 «Про впорядкування надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в м. Києві». Згідно ч.ч.1,3 ст.12, ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленихцим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Вище зазначений акт суд визнає належним та допустимим доказом у справі, оскільки зафіксовані в ньому обставини стосуються предмету доказування в справі. Окрім того, доказів відсутності вини у завданні відповідачем шкоди позивачам суду надано не було, твердження позивача про завдання шкоди діями відповідача не спростовано, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Відповідно до Правил, передбачено заходи забезпечена утримання повного комплексу інженерних мереж житлових будинків в належному стані, в тому числі проведення технічних оглядів житлових будинків, які розподіляються на загальні та профілактичні, що включають виявлення несправностей і прийняття рішень щодо їх усунення. Проведення профілактичного обслуговування будинків, що полягає в усуненні дрібних несправностей елементів будинків. Проведення позапланового огляду житлового будинку, що передбачає огляд окремих елементів будинку або приміщень після злив, ураганних вітрів, сильних снігопадів, повеней та інших явищ стихійного характеру, що викликають ушкодження окремих елементів будинків, а також у разі аварій на зовнішніх комунікаціях і несправності інженерного обладнання. Отже, з вище наведеного, можна зробити висновки, що відповідач, будучи балансоутримувачем багатоквартирного будинку, своєчасно не проконтролював справність та герметизацію зливо приймальної системи, що в свою чергу призвело до її розгерметизації та залиття квартири позивача. У спірних правовідносинах, на відмінну від вини, обов`язок доказування розміру заподіяної шкоди покладається на особу, якій така шкода заподіяна. На підтвердження заподіяння матеріальної шкоди позивачем надано звіт №59/21 від 02.05.2021. Представник відповідача, не погоджуючись з даним звітом, заявляв клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи, однак дана експертиза проведена не була в зв`язку з несплатою відповідачем вартості проведення експертного дослідження, тому суд бере за основу та приймає як доказ у справі звіт наданий позивачем. Таким чином, встановивши, що позивач довів розмір завданої шкоди та протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача матеріального збитку в розмірі 43 618 грн. Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема, на предмет визначення причин залиття квартири позивача в ході судового розгляду не заявляв, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Що стосується позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 5 000 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ч.1, п.2, 3 ч.2, ч. 3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди як майнової, так і моральної є безпосереднім наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. За своїм характером ці зобов`язання належать до недоговірних, тобто вони виникають поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин. Положення ст.1167 ЦК України містять загальні підстави для відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями, складовими елементами яких є: шкода, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вина заподіювача шкоди. Перераховані підстави для деліктних зобов`язань є обов`язковими. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду. Суд вважає доведеними обставинами, що відповідач завдав позивачу моральної шкоди, його дії були протиправними та винними, а також наявність причинного зв`язку між ними. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди позивачу, суд враховує характер правопорушення (час, місце, епізодичність протиправної поведінки), глибину її душевного страждання, обумовлених порушенням звичайного життєвого укладу, ступінь вини відповідача, а відтак суд вважає обґрунтованим розмір моральної шкоди в розмірі заявленого позивачем - 5 000 грн. VІ. Розподіл судових витрат. Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно дост.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивач понесла витрати на оплату послуг експерта в розмірі 3 000 грн. /а.с.15/, висновок якого відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано, а також сплачено судовий збір в сумі 1 073 грн. 60 коп., а тому останні підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо стягненню витрат за проведення дезінфекції, то в цій частині вимог суд відмовляє в задоволенню, оскільки договір на проведення таких робіт складено 05.08.2020, тобто до дати коли відбулося залиття квартири.

Outcome: partial