Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

Позивач, - ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР", звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 21.04.2024-100000772 від 21.04.2024 року у сумі 15\~350,00 грн., що складається з заборгованості тіла кредиту в розмірі 5 000 грн., відсотках - 7 350 грн., комісії - 500,00 грн. та неустойки - 2500 грн. В обґрунтування поданого позову зазначив, що 21.04.2024 року між [PERSON] та ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" укладено кредитний договір шляхом прийняття пропозиції позичальником про укладення кредитного договору (оферти), яка розміщена на сайті кредитора та підписанням заявки після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та схвалення їх кредитором, а також підписанням відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), які сформовані на сайті кредитора та підписані позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора, отриманого позичальником в sms-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті. За умовами укладеного договору ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" надав відповідачу кредит в розмірі 5000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,18 % за один день користування кредитом, строком на 98 днів, дата повернення кредиту - 27.07.2024 року. За умовами договору, з позичальника стягується комісія пов`язана з наданням кредиту у сумі 500,00 грн., яка нараховується в день видачі кредиту. У разі невиконання/неналежного виконання зобов`язання стягується неустойка 50,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання зобов`язання. ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов Договору. Відповідач не надавав своєчасно ТОВ "СПОЖИВЧИЙ\~ЦЕНТР" грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач, станом на 27.07.2024 року, має заборгованість в сумі 15350,00 грн., що включає 5000,00 грн. заборгованості за кредитом, - 7350,00 грн. заборгованості за відсотками, - 500,00 грн. комісія та 2500,00 грн. неустойка. Тому позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 15350,00 грн. та відшкодувати понесені судові витрати у розмірі 2422,40 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи (у позовній заяві) міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи та постановки заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило. За таких обставин суд дійшов висновку про ухвалення заочного рішення в справі, що відповідає вимогам ст. ст. 280 282 ЦПК України, про що постановлено відповідну ухвалу 21.10.2024 року. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, оцінивши зібрані\~у справі\~докази в\~їх сукупності,\~судом встановлені\~такі обставини\~та відповідні\~їм правовідносини.\~ З аналізу позовних вимог ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" та наданих письмових доказів судом встановлено, що між сторонами спору виникли кредитні правовідносини, відповідно їх правове регулювання відбувається нормами Глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України. За змістом частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України регламентовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Тобто, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин першої, третьої, четвертої та сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (частина дванадцята статті11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до статей 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно п. 15 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис. Відповідно до\~ч.\~1,\~3\~ст.\~6\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг»,\~для ідентифікації\~автора електронного\~документа може\~використовуватися електронний\~підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 1-2 ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно статті 1054 ЦК Україниз а кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). На підставі ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-IX) доповнено, серед іншого, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18. Зокрема, наразі вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Судом встановлено, що 21 квітня 2024 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 21.04.2024-100000772 шляхом прийняття пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), яка розміщена на сайті кредитора та підписанням заявки після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та схвалення їх кредитором, а також підписанням відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), які сформовані на сайті кредитора та підписані позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду), отриманого позичальником в sms-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті (а.с. 14-20). 21 квітня 2024 року позичальником [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора Е161 підписано заявку до кредитного договору № 21.04.2024-100000772 від 21 квітня 2024 року, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився 21 квітня 2024 року за посиланням https://sgroshi.com.ua/ua/informaciya-o-kompanii згідно статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». При цьому, підписанням цієї заявки позичальник підтвердив однозначне та безумовне прийняття (акцепт) пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) та надав реквізити належного позичальнику платіжного засобу для надання коштів Позичальнику за даними та наступними договорами: 4149-50ХХ-ХХХХ-6038 (а.с. 20-22). Відповідно до умов заявки, сума кредиту становить 5000,00 грн. (п. 2); строк кредитування - 98 днів з дати надання кредиту (п. 3); дата повернення кредиту 27.07.2024 року (п. 4); процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1.5 % за один день користування кредитом (п. 5). Одноразова комісія, пов`язана з наданням кредиту (плата за надання кредиту), стновить 10 % від суми кредиту та дорівнює 500,00 грн.(п. 8). Неустойка: 50,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання зобов`язання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконання/неналежного виконання зобов`язання (п. 13). Розмір процентів відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) становить 365 % річних, які нараховуються від простроченої позичальником суми (база розрахунку (п. 14). Квитанцією від 21.04.2024 року підтверджується факт перерахування коштів в сумі 5000,00 грн, дата та час платежу 2024.04.21 11:02 год., призначення платежу «видача за договором № 21.04.2024-100000772, отримувач: 4149-*6038» (а.с.13). Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним договором, станом на 27 липня 2024 року, становить 15350,00 грн, в тому числі: 5000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, - 7350,00,00 грн. заборгованості за відсотками, 500,00 грн. одноразова комісія та 2500,00 грн. неустойка (а.с. 12). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» не повернуті, а також що факт отримання кредиту та його розмір відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх порушених прав через невиконання відповідачем умов договору, шляхом звернення до суду з позовом, з вимогою повернення отриманої суми кредитних коштів з урахуванням процентів за користування кредитними коштами. Однак, враховуючи, що у період дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а саме від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені), які підлягають списанню кредитором, позов підлягає частковому задоволенню. За таких обставин суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача підлягає заборгованість за кредитним договором в розмірі 12850,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту, - 5000,00 грн., за відсотками 7350,00 грн. та одноразовою комісією -500,00 грн., яка не є штрафною санкцією, а є одноразовим платежем за отримання кредитних коштів. В іншій частині, щодо стягнення неустойки, позов не підлягає задоволенню з вищенаведених мотивів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, стягненню з відповідача підлягає сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2027,90 грн. А разом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 12850+ 2027,90 грн.=14877,90 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial