Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

11 травня 2024 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання позивача батьком дитини [PERSON] , [INFO] ; про виключення усіх відомостей про батька [PERSON] , [INFO] , уродженця Республіки Ірак, громадянина Республіки Ірак, з актового запису № 192 від 21 червня 2022 року, свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданого Металургійним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Серії [NUMBER] ; про внесення змін до актового запису № 192 від 21 червня 2022 року, свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданого Металургійним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Серії [NUMBER] ; В графі «відомості про батька» внести батько [PERSON] , громадянство Україна; прізвище дитини змінити з « [PERSON] » на « [PERSON] ». По батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив, що позивач з серпня 2019 року проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , з якою вони мають спільних синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Проте, до їх спільного мешкання однією сім`єю відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 31 серпня 2018 року, який в подальшому на початку 2019 року розпався і вони більше не стали сумісно проживати однією сім`єю. Шлюб не розірвано з вини [PERSON] . Тож, перебуваючи формально в зареєстрованому шлюбі у відповідачів [PERSON] та [PERSON] з точки зору Сімейного законодавства України народився син [PERSON] , [INFO] . Проте, в дійсності батьком дитини є позивач, а відомості про батька дитини внесені відповідно до ст. 133 СК України на підставі відомостей про батька. За таких обставин позивач вважає, що його права щодо батьківства були порушені, при цьому він беззастережно визнає своє батьківство щодо цієї дитини. Відповідач [PERSON] визнала батьківство позивача відносно своєї дитини. Крім того. Згідно висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження № 39814 від 25 вересня 2023 року Медико-генетичного центру «МАМА ПАПА» ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] . Є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , в рамках проведеного дослідження, складає 99,9999998%. Відповідач в момент реєстрації себе батьком дитини визнавав, що він не є батьком. 04 червня 2024 року до Дружківського міського суду Донецької області вказана справа надійшла за підсудністю на підставі ухвали судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 травня 2024 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 червня 2024 року справу розподілено у провадження судді Дружківського міського суду Донецької області Конопленко О.С. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 05 червня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, справу призначено до підготовчого засідання на 30 липня 2024 року. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 30 липня 2024 року підготовче судове засідання відкладено на 02 вересня 2024 року. Ухвалою суду від 02 вересня 2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду на 24 вересня 2024 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] повністю підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві, при цьому позивач пояснив, що він з відповідачем [PERSON] має двох спільних синів, проте, через те, що [PERSON] перебуває досі у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] другого сина [PERSON] зареєстрували на прізвище офіційного чоловіка [PERSON] . Позивач з народження виховує сина та просить визнати за ним батьківство на підставі наданої ним генетичної експертизи, яка повністю підтвердила їх родинний зв`язок. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, пояснивши, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , але з 2019 року вона проживає однією родиною з позивачем, від якого народила двох синів. Проте, батьком позивач вказаний лише стосовно першого сина, оскільки на той час [PERSON] приїхав до України та в РАЦС написав заяву, що не заперечує проти того щоб вказали батьком [PERSON] . А другого сина в органах РАЦС вже записали на [PERSON] , бо його місцезнаходження не відоме, а шлюб досі не розірваний, при чому відповідач зауважила, що наразі триває судовий розгляд її позову про розірвання шлюбу. Відповідач [PERSON] , який про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином шляхом надсилання копії належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками за останнім відомим місцем реєстрації в Україні відповідача, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, до судового засідання не з`явився за невідомих суду причин, відзив на позовну заяву та клопотання від нього до суду не надходили. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів за відсутності одного з відповідачів. Заслухавши позивача, його представника, відповідача [PERSON] , та дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до частини 1 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно копії повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 14 вересня 2018 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, [PERSON] , [INFO] , уродженець республіки [PERSON] , громадянин республіки [PERSON] , та [PERSON] . [INFO] , уродженки міста Білозерського міста Добропілля Донецької області, громадянки України, 31 серпня 2018 року уклали шлюб, про що зроблено актовий запис № 3938 (а.с. 16). З наданих позивачем копій документів відповідача [PERSON] , [INFO] , вбачається, що останній є громадянином республіки [PERSON] , має посвідку на постійне проживання в Україні зі строком дії до 23 вересня 2029 року, при цьому згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] зареєстрований в Україні за адресою: [ADDRESS] з 31 липня 2018 року станом на день видачі довідки, тобто станом на 30 вересня 2019 року (а.с. 42-49). Відповідно до копії свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] , виданого 21 червня 2022 року Металургійним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 192, батьками дитини вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). З копії відповіді Криворізького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) № 345/31.9 від 09 серпня 2023 року вбачається, що відповідачу [PERSON] повідомлено, що її заява про внесення змін щодо запису про батька дитини до актового запису цивільного стану розглянута, вказано, що актовий запис про народження дитини складений у відповідності до ст. 133 СК України, в графі відомості про батька зазначений [PERSON] , підставою запису відомостей про батька є актовий запис про шлюб № 3938 від 31 серпня 2018 року. При цьому роз`яснено, що для вирішення питання по суті рекомендовано звернутися до суду відповідно до ст. 129 СК України (а.с. 21). З наданої позивачем до позовної заяви копії висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження від 25 вересня 2023 року № 39814, проведеного медико-генетичним центром «МАМА ПАПА», який діє згідно ліцензії МОЗ України № 1168 від 03 жовтня 2016 року, вбачається, що ймовірність батьківства [PERSON] , [INFO] , стосовно дитини [PERSON] , [INFO] , складає 99,9999998%. В супровідному листі до вказаного висновку вказано, що лабораторний процес та формування висновку молекулярно генетичного експертного дослідження виконала завідувач клініко-діагностичної лабораторії ТОВ «МАМА ПАПА» [PERSON] , яка має повну вищу освіту за спеціальністю «Генетику», диплом магістра з відзнакою КВ № [NUMBER] , яка обізнана про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок (а.с. 22-39). Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частина друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно зі статтею 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Згідно ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року № 3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили. Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення у справі «Калачова проти російської федерації» № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц, зроблено наступний висновок. Щодо предмету доказування у даній категорії справі, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: dismissed