Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила наступне: [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 24 квітня 2008 року. Шлюб зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управляння юстиції у Закарпатській області, номер актового запису 167. Від шлюбу у сторін є діти: [PERSON] ( [INFO] ); [PERSON] ( [INFO] ); [PERSON] ( [INFO] );Місце проживання дітей визначено з матір`ю. Спору з цього питання сторони не мають. Позивач наполягає на тому, що подальший шлюб суперечить її інтересам, заперечує проти реалізації судом ст. 111 СК України, наполягає на негайному розірванню шлюбу. Діти перебувають на повному утриманні позивача та проживають разом з матір`ю, у Чехії. Таким чином, позивач просить зобов`язати відповідача щодо сплати аліментів у частині від всього доходу боржника у розмірі 1/2, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову. На підставі викладеного, просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] , 24.04.2008 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управляння юстиції у Закарпатській області , номер актового запису Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання трьох дітей, а саме: неповнолітньої [PERSON] ( [INFO] ); малолітньої [PERSON] ( [INFO] ); малолітнього [PERSON] ( [INFO] ) у розмірі 1/2 всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно з моменту звернення до суду з цією позовною заявою до досягнення [PERSON] ( [INFO] ) повноліття (а саме 23.10.2025), а потім у розмірі, за виключенням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття до досягнення повноліття [PERSON] ( [INFO] ), а потім [PERSON] ( [INFO] ) . Стягнути з Відповідача ( [PERSON] ) на користь ( [PERSON] ) витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч),00 грн; Стягнути з Відповідача ( [PERSON] ) на користь ( [PERSON] ) судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.12.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. Згідно ухвали від 02.02.2024 року провадження у справі № 308/21174/23 за позовною заявою [PERSON] до відповідача [PERSON] , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, зупинити і призначити подружжю строк для примирення у шість місяціі, тобто до 02.08.2024 року. Згідно ухвали від поновлено провадження у справі № 308/21174/23 за позовною заявою [PERSON] до відповідача [PERSON] , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. 16.10.2024 року від відповідача [PERSON] надійшло клопотання в якому він вказав, що протягом наданого строку судом на примирення він сплачував на дітей більше 50 % пенсії та додатково сплачував на день народження дітей, його пенсія складає 5792,00 грн. Просить суд врахувати дані обставини та ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, стягнути з нього аліменти на дітей починаючи з жовтня 2024 року. 17.10.2024 року від представника позивача надійшла заява в якій вона вказала, що вона не проти того, що відповідач оплачував певні кошти, однак позивачу достеменне не відомо чи є пенсія відповідача його єдиним доходом, оскільки відповідач виїхав до Чехії, був працевлаштований і ймовірно якийсь час отримував заробітну плату в Чехії. Просить суд стягнути аліменти з дати подання позовної заяви. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Від її представника адвоката Лазоренко Т.В. надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений. Судове засідання у справі було призначене на 17.10.2024 року на 16 год. 00 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається із матеріалів справи, 24.04.2008 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що 24.04.2008 року складено відповідний актовий запис №167 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . У даному шлюбі в позивача та відповідача народилася діти: [PERSON] , [INFO] , про що в книзі реєстрації народжень 12.11.2007 року зроблено актовий запис №1359, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 12.11.2007 року. [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.03.2013 року, актовий запис №338. [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 19.05.2017 року, актовий запис №586. Згідно договору оренди вбачається, що позивачка орендує житло у житловому будинку [ADDRESS] . Разом з орендарем квартирою будуть користуватись максимум 3 особи, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Як стверджує\~позивачка, що подальший шлюб суперечить її інтересам, наполягає на негайному розірванню шлюбу. Згідно платіжних документів наданих відповідачем, вбачається, що останній щомісячно здійснював перерахунок коштів на добровільній основі, (в примітках даних квитанцій зазначено аліменти) на утримання дітей протягом 2022 2024 року. Відповідно до ч. 1 ст.\~21\~СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст.\~110\~Сімейного Кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~112\~Сімейного Кодексу\~України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч. 3 ст.\~105\~Сімейного Кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. Стаття 51\~Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). На даний час подружні відносини між сторонами фактично припинилися, фактичне проживання однією сім`єю, збереження сім`ї та примирення є неможливим, фактично сім`я припинила своє існування. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи вищенаведені обставини справи, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. З викладених в позовній заяві обставин вбачається, що на утримані позивачки перебуває троє неповнолітніх дітей. Зі змісту статті 55\~Сімейного кодексу\~України вбачається, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст.\~8\~Закону\~України «Про\~охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до ст.\~150\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст.\~155\~Сімейного кодексу\~України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України). Згідно з ч. 3 ст.\~181\~Сімейного кодексу\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~та\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положенням ч. 1\~ст. 182 СК України\~передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. За правилами ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, яка веде догляд за неповнолітнім сином, вік дитини, матеріальне становище платника аліментів (відповідача), який є особою працездатного віку, відсутність у матеріалах справи даних про наявність у нього аліментних зобов`язань та інших утриманців, а також вимоги норми ч. 2 ст. 182 СК України, згідно з якою розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Враховуючи викладене, а також беручи до уваги рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилалася позивач, суд приходить до висновку, що в силу вимог ст.\~180\~СК України з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на їх спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення ними повноліття. Також суд бере до уваги, що згідно із Законом України "Про Державний бюджет на 2024 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить 2563 гривні, для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Отже, мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину віком до 6 років на даний час становить 1281,50 гривень, мінімальний рекомендований - 2563,00 гривень, а для дитини віком від 6 до 18 років - 1598 гривень та 3196 гривень, відповідно. Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. Таким чином, з огляду на вищенаведені обставини суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково. При цьому, суд враховує, що позов із вимогами про стягнення аліментів пред`явлений 30.11.2023 року, однак, як вбачається з матеріалів справи відповідач протягом 2022-2024 року сплачував аліменти, що підтверджується відповідними квитанціями, відтак аліменти слід стягувати із дати судового рішення, а саме 17.10.2024 року, а на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України\~слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: довідка №1 від 29.11.2023 року, договір №16.11.2023 року про надання правової допомоги від 16.11.2023 року, доручення №1 від 16.11.2023 року, згідно якого вартість послуг адвоката становить 5000 грн. за один пред`явлений позов. Таким чином, витрати за надану професійну правничу допомогу, які поніс позивач є реальними, доведеними, тобто є такими, що підтверджені належними доказами, а тому підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідач щодо неспівмірності понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не заявляв. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог. Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 21, 24, 55, 56, 105, 110, 112, 181, 182, 184\~Сімейного\~кодексу\~України та,

Outcome: partial