Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованість за кредитним договором №010/1173/82/0100927 від 30.10.2017 в сумі 51099,92 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1400 грн, а також судові витрати, пов`язані зі сплатою позивачем судового збору в сумі 2684,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 30.10.2017 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем було укладено заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/1173/82/0100927, відповідно до якого банк відкрив картковий рахунок і надав послугу споживчого кредиту. Розмір кредиту на дату початку кредитування становив 36900,00 грн. з максимальним лімітом 200000,00 грн. Відповідно до умов кредитного договору з дати встановлення кредитного ліміту клієнт має право отримати, а банк зобов`язаний надати клієнту кошти, а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Строк кредиту сторонами погоджено у 48 місяців, що починається з 30.10.2017 року по 30.10.2021 рік (дата повного погашення кредиту). Проценти за користування кредитом становлять 45,0 % річних. Посилався, що факт надання банком відповідачу кредитних коштів відповідно до умов кредитного договору від 30.10.2017 року підтверджується випискою по рахунку, що підтверджує початок користування кредитом. Таким чином, як на це посилається позивач, банк виконав свого зобов`язання перед позичальником за кредитним договором, надавши останньому кредит в сумі та на умовах, передбачених кредитним договором. Позичальник, всупереч умовам кредитного договору припинив виконувати взяті на себе договірні зобов`язання, а саме, припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості, сплачувати проценти за користування кредитом згідно з умовами кредитного договору. Зазначив, що 20.12.2022 між АТ «Райффайзен банк» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» був укладений договір про відступлення права вимоги №114/2-57-F, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен банк» передає (відступає) за плату, а ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №114/2-57-F від 20.12.2022 ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» набуло право вимоги за рядом кредитних договорів, у тому числі, за кредитним договором №010/1173/82/0100927 від 30.10.2017, укладеного між відповідачем та АТ «Райффайзен Банк», сума заборгованості за яким становить 51099,92 грн., з яких: 43306,00 грн. сума заборгованості за дозволеним овердрафтом; 6206,80 грн. сума заборгованості за недозволеним овердрафтом; 1587,12 грн. сума заборгованості за відсотками. Посилаючись, що після відступлення права вимоги до відповідача, останнім не здійснено жодного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором, в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 15.09.2023 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в пункті 5 позовної заяви просив справу розглянути у його відсутність та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Крім того, в пункті 1 позовної заяви представник позивача просив здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав, а тому суд, приймаючи до уваги заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 30.10.2017 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/1173/82/0100927, під яким розуміються грошові кошти, що надаються Клієнту з метою придбання Клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п.п. 1.1. Договору) (а.с. 7). Відповідно до умов Кредитного договору, з дати встановлення поточного ліміту клієнт має право отримати, а банк зобов`язаний надати клієнту в межах поточного ліміту кошти, а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування (п.п. 1.2. Договору) (а.с. 7). Розмір поточного ліміту на дату початку користування 36900,00 грн. Строк кредиту становить 48 місяців, що починається з 30.10.2017 року (дата надання кредиту) по 30.10.2021 рік (дата повного погашення кредиту) (п.п. 1.4. Договору). Проценти за користування Кредитом - процентна ставка фіксована і становить 45,0% річних, (п.п. 1.5. Договору) (а.с. 7). Факт надання банком [PERSON] кредитних грошових коштів відповідно до умов Кредитного договору №010/1173/82/0100927 від 30.10.2017 підтверджується копією Виписки по рахунку, що підтверджує початок користування кредитом (а.с. 20-26). Як зробив висновок Вищий господарський суд України в постанові, прийнятій 06.04.2017 року у справі №905/2009/15, банківські виписки - є належними доказами на підтвердження видачі кредиту. Таким чином, банк виконав свої зобов`язання перед Позичальником за кредитним договором, надавши останньому кредит в сумі та на умовах, передбачених Кредитним Договором. Проте, всупереч умовам кредитного договору, [PERSON] припинив виконувати взяті на себе договірні зобов`язання, а саме припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості, сплачувати проценти за користування кредитом згідно умов договору. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №010/1173/82/0100927 від 30.10.2017, складеним АТ «Райффайзен Банк», станом на дату відступлення заборгованість [PERSON] становить суму 51099,92 грн. 20.12.2022 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №114/2-57-F, у відповідності до умов якого AT «Райффайзен Банк» передає (відступає) за плату, а ТОВ «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс» приймає належні Первісному кредитору Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 30-34). Відповідно до п. 2.4. Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля заборгованості за цим Договором, Новий кредитор замінює Первісного кредитора у Кредитних договорах, що входять до Портфеля заборгованості і відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових та інших зобов`язань за Кредитними договорами. Сторони погодили, що кожен наступний Реєстр Боржників доповнює, а не замінює попередній. Відповідно до Реєстру Боржників до Договору відступлення права вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс» набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, у т.ч. і за Кредитним договором №010/1173/82/0100927 від 30.10.2017 року, укладеним між [PERSON] та Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» (а.с. 37-39). Сума заборгованості за Кредитним договором №010/1173/82/0100927 від 30.10.2017 року становить 51099,92 грн., з яких: 43306,00 грн. сума заборгованості за дозволеним овердрафтом; 6206,80 грн. сума заборгованості за недозволеним овердрафтом; 1587,12 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 28-29). Після відступлення АТ «Райффайзен Банк» ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» права грошової вимоги до [PERSON] , останнім не здійснено жодного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором ані на рахунок Первісного кредитора, ані на рахунок Нового Кредитора. 12.05.2023 року ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» направив [PERSON] досудову вимоги про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, яка станом на дату пред`явлення до суду позову відповідачем не виконана (а.с. 41-43). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а ч. 1 ст. 1049 вказаного Кодексу встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору кредит у строк та в порядку, встановлених договором. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. На час розгляду справи судом відповідачем не надано альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором, а також даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до статті 617 ЦК України. Отже позивачем доведений факт наявності заборгованості за кредитним договором №010/1173/82/0100927 від 30.10.2017 року в сумі 51099,92 грн., з яких: 43306,00 грн. сума заборгованості за дозволеним овердрафтом; 6206,80 грн. сума заборгованості за недозволеним овердрафтом; 1587,12 грн. сума заборгованості за відсотками, а відтак, відповідачем дійсно були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Згідно з вимогами ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У відповідності до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Виходячи з наведеного вище, до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» від АТ «Райффайзен Банк» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №010/1173/82/0100927 від 30.10.2017 року. Правилами ст. 514 ЦК України унормовано, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч. 1ст. 1084 ЦК України). Відповідач у справі не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора АТ «Райффайзен Банк», які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним в розумінні вимог ст. 516 ЦК України. Натомість, всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ані на рахунки ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» ані на рахунки попереднього кредитора - АТ «Райффайзен Банк». Таким чином, беручи до уваги наведені вище обставини та вимоги діючого законодавства України, суд доходить висновку, що відповідачем був укладений кредитний договір з АТ «Райффайзен Банк», за умовами якого відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти та повернути їх у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Виходячи з того, що відповідачем не надано суду доказів на підтвердження тих обставин, що ним належним чином виконувалися умови вказаного вище кредитного договору, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, які свідчать про наявність порушення відповідачем прав позивача за вказаним вище кредитним договором, суд вважає що наявні підстави для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» заборгованості в сумі 51099,92 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У відповідності до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та частин 1-3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України). Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97). На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, позивачем надано договір про надання правової допомоги від 14.06.2023 року; додаток №1 до договору від 14.06.2023 року; замовлення №58 до договору від 14.06.2023 року; акт виконаних робіт до замовлення №58 до договору від 14.06.2023 року; платіжну інструкцію №120 від 15.01.2024 року на суму 1400 грн. Також до матеріалів справи долучено свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер на надання правничої допомоги ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» адвокатом Титаренко В.В. (а.с. 48-57). За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1400,00 грн., що відповідає співмірності із складністю справи та виконаних адвокатом робіт. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684 грн.

Outcome: approved