Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

02 травня 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» (код ЄДРПОУ 39992082) звернулось до Хустського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних витрат. Свої позовні вимоги обгрунтовують тим, що 26 серпня 2005 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»\~ та [PERSON] було укладено кредитний договір\~ № 014/4047/82/20111, згідно з яким позичальнику надано кредит у розмірі 20000 грн. на строк до 25.08.2012 року. 26 серпня 2005 року між Банком та [PERSON] \~ було укладено договір поруки б/н, згідно з яким сторони договору домовилися про таке: [PERSON] \~ на добровільних засадах бере на себе зобов`язання\~ перед Банком відповідати по борговим зобов`язанням\~ боржника [PERSON] , які\~ виникаю з умов кредитного договору № 014/20111 від 26 серпня 2005 року. Кредит був наданий, однак відповідачі свої зобов`язання\~ належним чином не виконали. Рішенням Хустського районного суду\~ від 07 грудня 2010 року у цивільній справі № 2-1446/2010 р. у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору стягнуто з боржника та поручителя солідарно на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором\~ у розмірі 49786,03 грн. 24 червня 2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»\~ (Первісний кредитор) та ПАТ\~ «Вектор Банк» (Новий кредитор) укладено договір\~ відступлення права вимоги № 114/23, за яким первісний кредитор передає\~ (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредиторові права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників 114/23-1 від 29.06.2016 року до договору відступлення права вимоги № 114/23 від 28.09.2016 року, в тому числі право вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором\~ № 014/4047/82/20111 від 26.08.2005 року. ПАТ «Вектор Банк»\~ («Первісний кредитор») 24.06.2016 року уклав договір\~ відступлення права вимоги № 24062006 з ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» («Новий кредитор»), відповідно до якого позивач ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал»\~ отримало від ПАТ «Вектор Банк» право\~ вимоги до [PERSON] та [PERSON] \~ за кредитним договором\~ № 014/4047/82/20111 від 26.08.2005 року. Під час розгляду справи № 309/390/17\~ за заявою ТОВ «ФК «Профіт Капітал»\~ про заміну сторони виконавчого провадження ухвалами Хустського районного суду від 31.03.2017 року та від 22.01.2018 року замінено сторону виконавчого провадження - змінено\~ первісного стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «ФК «Профіт Капітал». Оскільки рішення Хустського районного суду від 07.12.2010 року в частині стягнення\~ з [PERSON] , [PERSON] \~ заборгованості за кредитним договором № 014/4047/82/20111 від 26.08.2005 року в розмірі 49786,03 грн. станом на дату звернення з даним позовом залишилось невиконаним,\~ ТОВ «ФК «Профіт Капітал»\~ просить стягнути з відповідачів солідарно\~ на його користь\~\~\~ 3 % річних від суми стягнення, визначеної рішенням Хустського районного суду Закарпатської області, за період з 04.04.2017 року по 23.02.2022 року у розмірі 7292,43 грн, а також інфляційні втрати за період з квітня 2017 року по лютий 2022 року у розмірі 20113,56 грн., а разом 27405,99 грн. заборгованості, суму сплаченого судового збору в розмірі 3028 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] 26.08.2024 р. подали до суду клопотання про застосування строку позовної давності посилаючись на те, що борг за рішенням Хустського районного суду Закарпатської області у справі № 2-1446/2010 р. сплачений [PERSON] повністю протягом\~ 2019-2020 р.р., що підтверджено постановою державного виконавця\~ Хустського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 17.12.2020\~ про закінчення виконавчого провадження, відповідно до якого виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1446/2010, виданим 28.04.2011 Хустським районним судом, закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення, та банківськими квитанціями про сплату боргу на рахунок Державної виконавчої служби у Хустському районі в кількості 17 квитанцій. 14 травня 2024 року судом було прийнято позовну заяву до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження. 03.06.2024 року до суду надійшло клопотання від представника ТОВ «ФК «Профіт Капітал» розгляд цивільної справи № 309/2456/24 проводити за відсутності представника позивача. 26.08.2024 року до суду надійшла заява [PERSON] про застосування\~ до позовних вимог ТОВ «ФК «Профіт Капітал» строку позовної давності та відмову у позові. Також [PERSON] подала суду копії банківських квитанцій про сплату нею заборгованості, стягнутої\~ за рішенням Хустського районного суду від 07.12.2010 року на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал»,\~ та копію постанови ст. державного виконавця Хустського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 17.12.2020 року про закінчення виконавчого провадження\~ ВП № 406339 за виконавчим листом № 2-1446/2010 у зв`язку повним виконанням рішення суду. 26.08.2024 року до суду надійшла заява [PERSON] про застосування до позовних вимог позивача позовної давності та відмову\~ у позові ТОВ «ФК «Профіт Капітал» з цих підстав.\~ У судове засідання\~ представник позивача не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність. Від відповідача [PERSON] надійшло\~ клопотання про розгляд справи у її відсутність. Інших клопотань, пояснень за позовом від учасників справи до суду не надходило. Про дату, час і місце розгляду справи учасники справи повідомлялись належним чином. Оскільки сторони та їх представники\~ у судове засідання не з`явилися, проте подали заяви про розгляд справи за їх відсутності у судовому засіданні, та їх належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, їх неявка, на думку суду, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 26 серпня 2005 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»\~ та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/4047/82/20111 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у сумі 20 000 грн. на строк до 25.08.2012 року. Цього ж дня, 26 серпня 2005 року, між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і [PERSON] укладено договір поруки на забезпечення виконання Кредитного договору. Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 07 грудня 2010 року, ухваленим у цивільній справі № 2-1446/2010 р. позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Закарпатської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» м Ужгород до [PERSON] , [PERSON] про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором задоволений. Кредитний договір № 014/4047/82/20111 від 26.08.2005 року, укладений\~ між позивачем та [PERSON] ,\~ розірваний. Стягнуто в користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» солідарно з [PERSON] , [PERSON] 49786,03 грн. суми боргу\~ за кредитним договором та відсоткам за користування кредитом, а також судові витрати в розмірі 497,86 сплаченого судового збору та 120 грн. сплаченого ІТЗ. Ухвалою Хустського районного суду від 22 січня 2018 року у справі № 309/3109/17 за заявою ТОВ «ФК «Профіт Капітал»\~ про заміну сторони у виконавчому провадженні замінено сторону виконавчого провадження - стягувача Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» у виконавчому провадженні ВП №40631339, щодо виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Хустського районного суду Закарпатської області по справі №2-1446/2010 про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» суми боргу за кредитним договором та відсотками за користування кредитом у розмірі 49 786,03 грн. та судові витрати в сумі 497,86 грн. та 120,00 грн. витрат на ІТЗ. Зазначеним судовим рішенням установлено наступні факти і правовідносини: «З матеріалів справи вбачається, що 24.06.2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» був укладений договір відступлення права вимоги № 114/23. Також 24.06.2016 року між ПАТ«Вектор Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» був укладений договір відступлення права вимоги № 24062016, відповідно до умов якого ПАТ «Вектор Банк» передав, а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняв права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №014/4047/82/20111 від 26.08.2005 року. З огляду на вищенаведене суд приходить висновку, що товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» набуло право вимоги до [PERSON] як сторона у зобов`язаннях, які виникли на підставі кредитного договору №014/4047/82/20111 від 26.08.2005 року, укладеного між ПАТ «Райфайзен банк Аваль» та [PERSON] та відповідно до рішення Хустського районного суду Закарпатської області у цивільній справі №2-1446/2010 від 07.12.2010 року.» Ухвала набрала законної сили 06.02.2018 року. Аналогічно ухвалою Хустського районного суду від 22 січня 2018 року у справі № 309/3109/17 за заявою ТОВ «ФК «Профіт Капітал»\~ про заміну сторони у виконавчому провадженні замінено сторону виконавчого провадження - стягувача Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» у виконавчому провадженні ВП № 52043292, щодо виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Хустського районного суду, Закарпатської області по справі №2-1446/2010 про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» суми боргу за кредитним договором та відсотками за користування кредитом у розмірі 49 786,03 грн. та судові витрати в сумі 497,86 грн. та 120,00 грн. витрат на ІТЗ. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь\~ ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання договору кредиту між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] та набуттям права вимоги за цим кредитом ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал». При цьому, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого у зобов`язанні є ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», належним чином виконував свої обов`язки з надання кредиту, а відповідач отримав кредитні кошти, але належним чином не виконував свої обов`язки за договором. За виконавчим листом № 2-1446/2010, виданим Хустським районним судом 28.04.2011 року на виконання\~ рішення Хустського районного суду від 07.12.2010 року про розірвання Кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитом, відкрито виконавче провадження з примусового виконання цього рішення. Відповідно до банківських квитанцій від 20.08.2019 р., 20.09.2019 р, 18.10.2019 р., 21.11.2019 р., 12.12.2019 р., 23.91.2020 р., 21.02.2020 р., 18.03.2020 р., 10.04.2020 р., 15.05.2020 р.,12.06.2020 р., 15.07.2020 р., 11.08.2020 р., 10.09.2020 р., 08.10.2020 р., 17.11.2020 р., 15.12.2020 р.\~ [PERSON] \~ погасила заборгованість 49786,03 грн., стягнену зазначеним рішенням, окремими платежами в розмірі 1000,00 грн., 500,00 грн., 500,00 грн., 1000,00 грн., 1000,00 грн., 1000,00 грн., 1000,00 грн., 1000,00 грн., 1000,00 грн., 1000,00 грн., 1000,00 грн., 1000,00 грн., 1000,00 грн., 1000,00 грн., 1000,00 грн., 1000,00 грн., 37063,90 грн. відповідно Останній платіж з погашення боргу здійснено 15 грудня 2020 року. 17 грудня 2020 року старшим державним виконавцем Хустського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Попович М.М.\~ прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 40631339 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1446/2010, виданого 28.04.2011 року Хустським районним судом\~ у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення згідно платіжного доручення про перерахування коштів з депозитного рахунку відділу. Виконавче провадження\~ з примусового виконання виконавчого листа № 2-1446/2010, виданого 28.04.2011 року Хустським районним судом, закінчено. Зазначену постанову надіслано [PERSON] ( [ADDRESS] ), Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (м. Київ, вул. Набережна Лугова, 8, Хустському районному суду (Закарпатська область, м. Хуст, вул. І. Франка, 18). Суд відхиляє твердження позивача про невиконання\~ відповідачами рішення Хустського районного суду від 07.12.2010 року у справі № 2-1446/2010 станом на дату звернення позивача з позовом, що є предметом розгляду у цієї справі, оскільки воно спростовано відповідачами шляхом надання суду копій банківських квитанцій про сплату коштів на погашення боргу та постанови державного виконавця від 17.12.2020 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 40631339, відкритого на підставі виконавчого листа № 2-1446/2010, виданого Хустським районним судом 28.04.2011 року. 02 травня 2024 року ТОВ «ФК «Профіт Капітал» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат у зв`язку з невиконанням рішення Хустського районного суду від 07 грудня 2010 року про стягнення з відповідачів солідарно\~ заборгованості за кредитним договором № 014/4047/82/20111 від 25.08.2005 року в розмірі 49786,03 грн. При цьому період нарахування 3 % річних та інфляційних втрат у зв`язку з неповернення заборгованості за Кредитом позивачем визначений\~ з 04.04.2017 року по 23.02.2022 року. За змістом положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За\~ змістом\~ наведеної\~ норми\~ закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року № 14-16цс18. Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума індексу інфляції та 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, яке виникло на підставі рішення суду. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей\~ 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати\~ Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Таким чином, з ухваленням судом рішення про стягнення боргу 07 грудня 2010 року зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за Кредитним договором не припинилося та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання 15 грудня 2020 року (дата останнього платежу\~ з погашення боргу).\~ Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за\~ увесь час прострочення з 25.06.2016 року (дата набуття\~ позивачем права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 014/4047/82/20111 від 25.08.2005 року)\~ до 15 грудня 2020 року (дата останнього платежу на погашення боргу, стягнутого рішенням Хустського районного суду від 07 грудня 2010 р.). Разом з тим главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Заперечуючи проти позову, відповідачі [PERSON] та [PERSON] крім іншого, наполягають також на застосуванні позовної давності, про що подали письмові заяви. Вирішуючи заявлене клопотання суд приходить наступного висновку. До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України). Порядок відліку позовної давності наведено у ст. 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 559 ЦК України), а тому 15 грудня 2020 року (дата остаточного погашення заборгованості, стягнутої за судовим рішенням) і є датою, коли зобов`язання відповідачів перед ТОВ «ФК «Профіт Капітал» за Кредитним договором припинилось. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі №\~ 127/15672/16-ц (№ 14-254цс19) погодилась з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах N 910/16945/14 та N 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі N 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах N 905/2324/17 та N 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі N 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. А отже, три відсотки річних та інфляційні втрати мають нараховуватися за період з 25 червня 2016 року до 14 грудня 2020 року, в межах строку позовної давності, за три роки до звернення ТОВ «ФК «Профіт Капітал» до суду з позовом. З позовною заявою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат у зв`язку з невиконанням рішення суду про стягнення\~ заборгованості за кредитним договором № 014/4047/82/20111 від 26.08.2005 року ТОВ «ФК «Кредит Капітал» звернулось у відділення «Укрпошти»\~ 02 травня 2024 року, про що свідчить дата на конверті з відбитком поштового штемпеля. Разом з тим, оскільки судове рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/4047/82/20111 від 26.08.2005 року виконано 15 грудня 2020 року і з цього дня зобов`язання\~ відповідачів\~ за кредитним договором припинилося в силу положень статті 599 ЦК України, то\~ суд дійшов\~ висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит Капітал», оскільки останнім пропущено трирічний строк звернення до суду з вимогами про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. При цьому суд враховує, що Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211«Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19,спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 3 наступного змісту: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину». Законом України № 731-ІХ від 18 червня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» пункт 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України викладено в новій редакції, а саме: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та(або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином". Одночасно у пункті 2 Прикінцевих та перехідних положень даного закону було встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. Тобто, цим законом визначено термін дії процесуальних строків, які були продовжені у зв`язку з установленням карантину, лише до 06 серпня 2020 року, та вказано на право учасників судових розглядів на можливість поновлення вказаних строків за умови поважності причини їх пропуску та зумовлення їх обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Наведене свідчить про те, що суд може за заявою учасників справи поновити процесуальний строк як до запровадження, так і після закінчення карантину якщо визнає причини такого пропуску поважними і такими, що зумовлені запровадженими обмеженнями. Сам факт запровадження карантину автоматично не продовжує відповідні процесуальні строки, та не свідчить про безумовне поновлення пропущеного процесуального строку без наведення заявником негативних обставин, які зумовлені карантинними обмеженнями і були перешкодою у вчиненні стороною процесуальних дій. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, та діє на даний час. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку, а тому це питання має вирішуватися в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві та обставин, які існували та об`єктивно перешкоджали вчиненню процесуальних дій. Згідно з висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 14 вересня 2022 року під час розгляду справи № 200/21749/17 та висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 10 листопада 2022 року під час розгляду справи № 990/115/22,\~ введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку. Аналогічний по суті висновок міститься й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 грудня 2022 року у справі № 990/102/22 (провадження № 11-119заі22). Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом строки на подання позову є процесуальними, вони можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою позивача, яка подається одночасно зі позовом або викладається у позовній заяві у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання позовної заяви, суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Ст. 120 ЦПК України встановлено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо ці строки законом не визначені, - встановлюються судом. Згідно з ч.1 ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Відповідно до ч.1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в процесуальних відносинах сторін, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки, зокрема, відмову у позові. Подаючи даний позов, ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» не вказало поважних причин пропуску строку позовної давності, із заявою про поновлення строку позовної давності не звернулось.\~ У той же час відповідачі звернулися до суду з заявою про застосування наслідків спливу позовної давності. Як роз`яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення. Щодо вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного: Частиною 1 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3). Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем, не підлягають відшкодуванню. На підставі ст.ст. 253, 256, 257, 261, 264, 512, 514, 516, 525, 526, 559, 625, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed