Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

В червні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі Товариство) звернулося до Славутського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом, в якому просило стягнути з відповідача 35650 грн. заборгованості за договором позики, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн. В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем 13.05.2023 було укладено договір позики № 78699517 на суму 10000 грн., за умовами якого відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним у строки і на умовах, передбачених цими договорами. Проте, взяті на себе зобов`язання [PERSON] належним чином не виконав, у зв`язку з чим за вказаним договором виникла заборгованість, а саме,: 10000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 25650 грн. заборгованість за відсотками. 14.06.2021 Товариство уклало договір факторингу за № 14/06/21 з ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», за умовами якого позивач набув права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників, в тому числі за договором позики, укладеним з відповідачем. Ухвалою судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 11.06.2024 дана справа передана за підсудністю до Полонського районного суду Хмельницької області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2024 справа передана на розгляд судді Полонського районного суду Горщару А.Г. Згідно з ухвалою судді Полонського районного суду Хмельницької області від 08.07.2024 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 02.09.2024 представник відповідача адвокат Хроменков В.С. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав про часткове визнання відповідачем позовних вимог Товариства, зазначивши, що на даний час [PERSON] опинився в скрутному фінансовому становищі, що призвело до неможливості виконання ним обов`язків, передбачених договором позики. Просив стягнути з відповідача прострочену заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 10000 грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовити, оскільки сторонами в письмовому вигляді не узгоджено розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, крім того [PERSON] є військовослужбовцем тож має право на встановлені законодавством пільги для такої категорії осіб, зокрема, на звільнення від сплати відсотків за користування кредитом. 05.09.2024 представник Товариства подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що позивач вважає викладені у відзиві пояснення безпідставними та необґрунтованими, оскільки позичальник погодився на умови договору позики щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, крім того відповідач не надав первісному кредитору документи, які б підтверджували, що він є військовослужбовцем та має право на відповідні пільги. Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходило. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 13.05.2023 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 78699517, за яким останньому надано кредит на суму 10000 грн. під 2,5% на день на строк 30 днів. Договір укладений у формі електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи та підписаний [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором eVOtU2ipi6. Згідно умов даного договору відповідач зобов`язався повернути кредити, сплатити проценти за користування ними у строки і на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до пункту 6 вказаного договору позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням Позичальника в електронній формі через особистий кабінет Позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації Позичальником такого права. 14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21. 22.11.2023 укладена додаткова угода № 13 до договору щодо відступлення прав вимоги згідно реєстру Боржників № 12 від 22.11.2023. Відповідно до відомостей акту прийому-передачі від 22.11.2023 реєстру боржників Товариство прийняло від ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» реєстр боржників № 12. Відповідно до витягу з вказаного реєстру прав вимоги позивач набув права грошової вимоги до відповідача за договором позики № 78699517 в сумі 35650 грн., з яких: 10000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 25650,00 грн. заборгованість за відсотками. Відтак, у відповідності до умов зазначених договорів факторингу Товариство за плату прийняло належне ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» право вимоги до відповідача. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст.11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 1046 ЦК України\~передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти. За положеннями ч.1 ст.1047 ЦК України\~договір позики укладається в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь - який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів\~України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 даного Закону, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Договір позики підписаний електронним підписом позичальника, шляхом використання одноразового ідентифікатора, відповідає вимогам\~Закону України «Про електронну комерцію»\~та вимогам до кредитних договорів.\~Кредитні кошти надані в безготівкову порядку. Проте, доказів повернення отриманих коштів відповідачем, матеріали справи не містять. Відповідно до ч.1\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 629 ЦК України\~встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно ст.514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Зважаючи на оформлені у встановленому порядку договір позики та договір факторингу, позивач є належним стягувачем неповернутих кредитних коштів та процентів за їх використання з боржника. Зобов`язання за основною сумою боргу за договором позики № 78699517 від 13.05.2024 складає 10000 грн. Разом з цим, зважаючи на фактичні строки обумовлені договором позики щодо користування кредитними коштами, розрахунок відсотків по договору позики становить 7500 грн. (10000 грн. тіло кредиту х 2,5 % х 30 днів), котрі підлягають стягненню з відповідача. Так, відповідно до частини першої статті\~1048\~та частини першої статті\~1049 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються також частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, проте з такими позовними вимогами він не звертався. Таким чином, позикодавець відповідно до\~статті 1048 ЦК України\~має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором позики в загальному розмірі 17500 грн. При цьому суд відхиляє аргументи позивача про згоду відповідача на пролонгацію договору позики, наведені у відповіді на відзив як безпідставні, оскільки позивачем не надано доказів такої пролонгації у відповідності до п. 6 договору позики, а саме додаткової угоди, підписаної із застосуванням одноразового ідентифікатора. Також суд не бере до уваги заперечення представника відповідача викладені у відзиві, щодо неправомірного нарахування позивачем відсотків за користування кредитом з підстав перебування відповідача на військовій службі у Збройних силах України виходячи з наступного. Так відповідно до положень пункту 15\~статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~визначено, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Як вбачається з відомостей копії військового квитка серії [NUMBER] [PERSON] 20 липня 2023 року був призваний у Збройні сили України [INFO] на підставі Указу Президента України № 69/2022, та відповідно до даних службового посвідчення, виданого 08.08.2023, займає посаду в третьому прикордонному загоні Державної прикордонної служби України. Проте на час строку кредитування, тобто з 13 травня до 12 червня 2023 року, [PERSON] не був військовослужбовцем, а відтак він не користується пільгами, передбаченими статтею 14 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у тому числі щодо звільнення від сплати процентів за кредитом на особливий період. Відповідно до вимог ч.1\~ст.141 ЦПК України, виходячи із задоволення позовних вимог на 49,09%, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1486,45 грн.

Outcome: partial