Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі Банк, позивач), в особі представника позивача Ванжа Н.В., звернулось до суду з позовом до [PERSON] (відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 24.02.2020 року в сумі 30112,81 грн, обґрунтувавши свої вимоги тим, що [PERSON] 24.02.2020 року ознайомився з умовами кредитування та підписав паспорт кредиту, а також відповідач власноруч на планшеті, що відповідає вимогам постанови НБУ від 13.12.2019 №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України» підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодив такі умови кредитного договору: відновлювальна кредитна лінія у розмірі до 50000,00 грн, картка «Універсальна», строком на 12 місяців з пролонгацією, процентна ставка, відсотків річних: 43,2% (в процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки до 42,0% річних); кількість та розмір, періодичність платежів: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п.1.5. та п.2.1.1.2.12. Договору). На підставі укладеного договору відповідач отримав платіжний інструмент -кредитну картку номер [NUMBER] , строк дії - 12/23, тип «Універсальна». Відповідач користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції, таким чином, згідно до Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ №164 від 29.07.2022 р. відповідач є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком. Відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості [PERSON] станом на 03.07.2024 року має заборгованість 30112,81 грн, яка складається з: 24510,37 грн - заборгованість за тілом кредита, 5602,44 грн - заборгованість за простроченими відсоткам. На підставі викладеного позивач просив суд стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 24.02.2020 року у розмірі 30112,81 грн, яка утворилась станом на 03.07.2024 року. Також, позивач просить стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, правом на подання відзиву не скористався. Судом здійснювались виклики відповідача шляхом направлення на зареєстровану адресу місця проживання відповідача судових повісток. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному ст.280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Відповідно до ст.247 ЦПК України суд розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Заяви (клопотання) учасників справи. Представником позивача подано такі заяви та клопотання: клопотання про дослідження доказів (а.с.34); клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.35); клопотання про розгляду справи за відсутності представника позивача та незаперечення проти заочного розгляду справи (а.с.36); Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 06.08.2024 позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Сторонам встановлено строки для подачі заяв по суті справи. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам вцілому, доходить висновку, що позов потрібно задовольнити виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом установлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 24.02.2020 року [PERSON] підписав «Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг» у АТ «ПриватБанк» та йому надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с.7-14). У заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг зазначено, що відповідач який діє на підставі власного волевиявлення, згідно зі статтею 634 Цивільного кодексу України, підписанням цієї Заяви приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі Умови та Правила), що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви. Згідно із наданої копії кредитного договору б/н від 24.02.2020 укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» з однієї сторони та [PERSON] , ними погоджено всі істотні умови кредитування. До кредитного договору додано підписаний 24.02.2020 відповідачем Паспорт споживчого кредиту, у якому вказано мету отримання кредиту на споживчі потреби, тип кредиту є відновлювальна кредитна лінія шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці, спосіб та строк надання кредиту безготівковим шляхом (на картковий рахунок), процентна ставка у межах пільгового періоду, розмір процентної ставки за межами пільгового періоду, тип процентної ставки фіксована. На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав розрахунок заборгованості за договором № б/н від 24.02.2020, згідно з якого станом на 03.07.2024 утворилася заборгованість у розмірі 30112,81 грн, яка складається з такого: 24510,37 грн - заборгованість за тілом кредиту; 5602,44 грн - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.17-22). Відповідно до копії виписки за договором №б/н за період з 24.02.2020 по 05.07.2024, сформованої 05.07.2024 року за картковим рахунком № [NUMBER] , який відкрито на ім`я [PERSON] , здійснювались операції, щодо зняття грошових коштів, так і погашення заборгованості (а.с.23-29). Із довідки\~виданої АТ\~КБ «Приватбанк»\~судом установлено,\~що між\~ [PERSON] \~та АТ\~КБ «Приватбанк»\~було підписано\~кредитний договір\~№б/н,\~за яким\~відповідачу було\~надано кредитну\~картку:\~ [NUMBER] ,\~дата відкриття\~24.02.2020\~року,\~терміндії\~12/23,\~тип картки\~карта Універсальна (а.с.15). Згідно з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я [PERSON] , 24.02.2020 року відбувся старт карткового рахунку № [NUMBER] та встановлено кредитний ліміт 1700,00, який в подальшому змінювався, 26.12.2022 року зменшений до 0,00 грн (а.с.16). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних). у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст.6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі. Судом установлено, що 24.02.2020 року відповідачем [PERSON] підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг. Цією заявою визначено що клієнт шляхом підписання цієї заяви приєднується до Умов та Правил надання послуг АТ КБ «Приват Банк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms в редакції, чинній на дату підписання заяви, які разом становлять договір про надання банківських послуг, приймає всі права та обов`язки, встановлені у цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати. Крім того відповідач погодився з істотними умовами кредитування, що підтверджується підписаним між сторонами кредитним договором б/н від 24.02.2020 року. Пунктом 1 ст.536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( п.1 ст.530 ЦК України). Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежного виконання). Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплатити відсотки. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитним договором б/н від 24.02.2020 року, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПриватБанк». Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно з ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Положеннями ст.599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З представлених\~позивачем письмових\~доказів,\~зокрема розрахунку\~заборгованості за\~кредитним договором\~б/н\~від 24.02.2020\~року станом\~на 03.07.2024\~року вбачається,\~що відповідач\~належним чином\~взяті на\~себе зобов`язання\~не виконував,\~у визначені\~договором строки\~погашення заборгованості\~за кредитним\~договором не\~здійснював,\~внаслідок чого,\~у нього\~перед позивачем\~утворилась заборгованість\~у сумі\~30112,81грн, з яких, заборгованість за тілом кредита 24510,37 грн, заборгованість за нарахованими відсотками 5602,44 грн. Відповідач не надав даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитними договорами у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст.617 ЦК України. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що відповідач уклавши з банком кредитний договір, користуючись наданими йому кредитними коштами та достовірно знаючи про умови кредитування, як свідчить його підпис у заяві про умови кредитування та кредитному договорі, порушив умови кредитного договору щодо своєчасного повернення тіла кредиту, та процентів, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом 30112,81 грн., яка складається із заборгованість за тілом кредита 24510,37 грн, заборгованість за простроченими відсотками 5602,44 грн, яка підлягає стягненню з відповідача. Щодо розподілу судових витрат: Банком при зверненні до суду із позовом до [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн (а.с.1). Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2422,40 грн судового збору. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved