Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

Позивачка звернулася до Катеринопільського районного суду Черкаської області з позовом до відповідачів про позбавлення батьківських прав, призначення піклувальника та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 14.01.2008 року між її сином [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, від якого у них [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 24.05.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу їхній малолітній син [PERSON] залишився проживати з бабою по лінії матері [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла, а неповнолітня дитина [PERSON] стала проживати разом з бабою по лінії батька [PERSON] у с. Новоселиця, Звенигородського району, Черкаської області та знаходиться повністю на її утриманні, оскільки його батьки [PERSON] та [PERSON] ухилилися від виконання своїх обов`язків щодо виховання неповнолітньої дитини та її матеріального забезпечення. Висновком органу опіки та піклування Катеринопільської селищної ради від 11.04.2024 року № 369/02-48 визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 09.05.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 20.05.2024 року провадження у зазначеній справі відкрите за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 15.07.2024 року закрито підготовче провадження в цивільній справі та призначити справу до судового розгляду. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити позов з підстав, наведених у позовній заяві. У судове засідання призначене на 25.06.2024р., 06.06.202р., 21.06.2022р. та 08.07.2022р. відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причину неявки не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Катеринопільської селищної ради в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Суд, заслухавши позивачку та представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина маєправо нарівень життя,достатній дляїї фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно довимог ч.ч. 1, 2 ,4, 5 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав,с вобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби міжнародами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Положеннями ч. 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.ч. 2, 3, 4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися проздоров`ядитини,її фізичний,духовний таморальний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. У ч. 1 ст. 152 СК України передбачено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 ч. 1 вказаної правової норми визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення наведеної норми права дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Положеннями ст. 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно вимог пунктів 1, 2, 6 ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері) так і для дитини, тому позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ч.ч. 4, 7 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Порядок відібрання і передання дитини встановлюється законом. За змістом ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Так, згідно ч. 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 244 СК України піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , про що Новоселицькою сільською радою Катеринопільського району Черкаської області зроблено відповідний актовий запис за № 5 та видано 02.09.2008 року Свідоцтво про народження серія [NUMBER] , в якому в якості батьків вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно з рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 24.05.2012 року у справі № 2309/420/2012 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 25.09.2023 року відділом реєстрації та муніципальних послуг Катеринопільської селищної ради Звенигородського району Черкаської області, про що складено відповідний актовий запис № 46. Відповідно до довідки, виданої старостою старостинського округу Павлом Прокопенком № 70/16-19 від 28.06.2023 року, сім`я [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований, але не проживає по [ADDRESS] має такиц склад: мати - [PERSON] , [INFO] (зареєстрована, але не проживає з 2018 року). Згідно акту обстеження про встановлення фактичного місця проживання без реєстрації [PERSON] , [INFO] , виданого 26.01.2024 року старостою старостинського округу Павлом Прокопенком, зі слів сусідів [PERSON] проживає без реєстрації з 01.11.2023 року по даний час за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження умов проживання неповнолітньої дитини [PERSON] від 08.04.2024 року за адресою: [ADDRESS] , умови для проживання та навчання неповнолітнього [PERSON] створені. Мати [PERSON] та батько [PERSON] не беруть участі у житті дитини. З характеристики, виданої ДНЗ «Михайлівське ВПУ» вбачається, що [PERSON] навчається у ДНЗ «Михайлівське ВПУ» з 01.09.2023 року. Здобуває професію «Оператор з обробки інформації та програмного забезпечення». За час навчання зарекомендував себе як активний, дисциплінований та відповідальний учень. Не палить. У вживанні алкогольних напоїв чи наркотичних речовин помічений не був. Згідно з висновком, виданим КНП «Катеринопільська БПЛ» про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини [PERSON] від 12.02.2024 року, медичних протипоказів не виявлено. Згідно з висновком, виданим КНП «Катеринопільська БПЛ» про стан здоров`я заявника [PERSON] від 24.04.2024 року, за станом здоров`я протипоказів не виявлено. Відповідно до довідки КНП «Катеринопільська БПЛ» № 109 від 23.06.2023 року [PERSON] , [INFO] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , за медичною допомогою до лікаря психіатра-нарколога не зверталась. Відповідно до довідки-характеристики, виданої старостою старостинського округу Павлом Прокопенком № 31/16-19 від 28.03.2024 року [PERSON] за час проживання в с. Новоселиця зарекомендувала себе з позитивної сторони, як людина порядна та добросовісна. Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» [PERSON] на території України станом на 03.08.2023 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Висновком органу опіки та піклування Катеринопільської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 11.04.2024 року № 369/02-48 визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] . Згідно подання виконавчого комітету Катеринопільської селищної ради про доцільність встановлення піклування над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] від 26.04.2024 року № 02-32/1708, діючи в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , орган опіки та піклування вважає за доцільне призначення [PERSON] , [INFO] , піклувальником над [PERSON] , [INFO] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сусідкою [PERSON] пояснила, що зараз батько [PERSON] проживає в Росії. У нього інша сім`я. [PERSON] жив в Росії разом із батьком, але відносини у них не склалися і 3 роки тому батько привіз його в Україну. Тут [PERSON] спочатку проживав з бабусею по лінії матері [PERSON] , а коли та померла то став проживати разом з бабусею по лінії батька [PERSON] у с. Новоселиця. На даний час від батька допомоги немає більше 3 років. Також зазначила, що мама [PERSON] кинула його близько 10 років тому і не цікавиться дитиною, не приймає участі в її вихованні. Чула, що вона в Черкасах на вокзалі вживала спиртні напої. На даний час лише бабуся [PERSON] створює йому належні умови для морального та фізичного розвитку, дбає про стан його здоров`я та забезпечує його побут. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою [PERSON] з моменту народження дитини [PERSON] суду пояснила, що дитина [PERSON] разом із своїми батьками проживала окремо від [PERSON] .. Проте уже 5 років батьків дитини не бачила. На даний час [PERSON] проживає разом зі своєю бабусею по лінії батька [PERSON] у с. Новоселиця, яка сама займається вихованням дитини та його матеріальним забезпеченням. [PERSON] спілкується зі своєю бабусею [PERSON] як онук з бабусею, у них склалися приязні стосунки, бабуся йому замінює батьків, оскільки вони не приймають участі у вихованні своєї дитини та не надають матеріальної допомоги на його утримання. [PERSON] не заперечував щодо встановлення над ним піклування і призначення піклувальником його бабусю [PERSON] .. Пояснив, що ні батька ні матір вже не бачив значний час, оскільки вони з ним не спілкуються, бабуся піклується про нього, а він за бабусею з якою перебуває у приязних стосунках. Таким чином судом встановлено, що відповідачі життям свого неповнолітнього сина [PERSON] не цікавляться, свідомо самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно свого неповнолітнього сина, а тому суд доходить до висновку, що необхідно [PERSON] та [PERSON] позбавити батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] і, на підставі викладеного, таке позбавлення батьківських прав відповідає найвищим інтересам неповнолітньої дитини. З урахуванням того, що батьки дитини не бажають приймати участь у вихованні своєї дитини, що свідчить про злісне ухилення ними від виконання своїх батьківських обов`язків, а також про те, що дитина їм не потрібна, при цьому неповнолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою і судом не встановлено перешкод для призначення [PERSON] піклувальником неповнолітньої дитини, суд доходить до висновку, що слід також встановити піклування над неповнолітнім [PERSON] призначивши його піклувальником його бабусю [PERSON] . Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідачів аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд має врахувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина потребує утримання, та те, що відповідач є працездатною, не надала суду доказів про наявність у неї непрацездатних чоловіка, батьків, дітей та про проведення з них стягнень на утримання зазначених осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Оскільки відповідачі є батьками неповнолітньої дитини, та мають обов`язок з її утримання, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. За таких обставин суд вважає, що вбачаються правові підстави для стягнення з [PERSON] та [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів їх заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 2 ст. 133 ЦПК України, згідно з якими розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. За змістом ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та призначення піклувальника підлягають задоволенню, а позивачка згідно довідки МСЕК серія 10 ААА № 250396 від 09.11.2010 року має ІІ групу інвалідності безтерміново, у зв`язку з чим звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю), тому суд дійшов висновку, що відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідачів солідарно в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. Окрім цього, приймаючи до уваги, що позовна вимога про стягнення аліментів підлягає також задоволенню, а позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів), тому суд дійшов висновку, що з кожного із відповідачів в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн..

Outcome: approved