Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 96, ЄДРПОУ 35417298) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03 грудня 2022 року о 12-00 год. в м. Черкаси по вул. Грушевського, водій [PERSON] , керуючи автомобілем Renault Clio Symbol д.н.з. [NUMBER] (власник [PERSON] ), рухаючись по другорядній дорозі, виїхала на перехрестя з вул. Надпільна, не надавши переваги в русі автомобілю Renault Clio Symbol д.н.з. [NUMBER] (власник [PERSON] ) під керуванням водія [PERSON] , що рухався по головній дорозі вул. Надпільна, наслідок чого відбулося зіткнення чим [PERSON] порушила п. 2.3 б, 16.11 ПДР України. Внаслідок вказаного ДТП належний йому автомобіль Renault Megane д.н.з. [NUMBER] отримав значні механічні пошкодження із значними матеріальними збитками. Вина [PERSON] у вищевказаному ДТП підтверджується постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 квітня 2023 року у справі № 712/2065/23. Зазначена постанова Соснівського районного суду м. Черкаси набрала законної сили 18 квітня 2023 року. На момент вчинення ДТП винуватець ДТП, водій автомобіля Renault Clio Symbol д.н.з. [NUMBER] [PERSON] мала Поліс № АР/3411829 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ТОВ «СК «Гардіан». Відповідно до консультації № 22-D/12/72 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу вартість відновлювального ремонту (на запасні частини та матеріали) КТЗ Renault Megane д.н.з. [NUMBER] складає 203967 грн. 05 коп. в т.ч. ПДВ. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу (на запасні частини та матеріали) КТЗ Renault Megane д.н.з. [NUMBER] складає 96963 грн. 09 коп. в т.ч. ПДВ. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу (на запасні частини та матеріали) КТЗ Renault Megane д.н.з. [NUMBER] без ПДВ складає 85094 грн. 66 коп. Вказує, що фактичні витрати понесені ним на відновлювальний ремонт його автомобіля Renault Megane д.н.з. [NUMBER] становлять 98958 грн. 00 коп, що підтверджується квитанціями, накладними, товарними чеками та актами виконаних робіт. Частково ремонт його автомобіля, а саме, в розмірі 85094 грн. 66 коп. був відшкодований ТОВ «СК «Гардіан». На сьогоднішній день невідшкодованими йому внаслідок зазначеного ДТП залишаються понесені ним витрати на ремонт (відновлення) належного йому автомобіля Renault Megane д.н.з. [NUMBER] в розмірі 13863 грн. 34 коп. Також, позивач зазначає, що внаслідок даного ДТП він зазнав моральної шкоди, яку він оцінює у 10000 грн. 00 коп. Моральна шкода для нього полягає в психічних, фізичних та душевних стражданнях, які він переніс під час ДТП, порушення звичного стану життя у зв`язку з відсутністю автомобіля на протязі тривалого часу, коли він знаходився на ремонті. Незручності, які він переносить в зв`язку з вирішенням спору в судовому порядку. Протягом тривалого часу у зв`язку з пошкодженням автомобіля йому довелося шукати гроші для ремонту автомобіля. Це спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого він почав до всього нервово відноситися. Від такого стану та нецільового використання грошей, в тому числі і сімейних, постраждали крім нього і члени його родини, що призвело до розладу стосунків. Крім того, під час ДТП він отримав травми та забої, в зв`язку з чим він змушений був проходити тривале лікування, через що не мав змоги вести звичний ритм життя, працювати. Просить стягнути з [PERSON] на свою користь 13863 грн. 34 коп. матеріальної шкоди та 10000 грн. 00 коп. відшкодування моральної шкоди, а всього 23863 грн. 34 коп. та понесені судові витрати. 28 грудня 2023 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з викликом сторін. 28 лютого 2024 року через канцелярію суду адвокат Демиденко Вячеслав Анатолійович, який діє в інтересах відповідача [PERSON] , надав Відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач не вірно виклав позовні вимоги та хибно обрав відповідального за шкоду в розмірі 13863 грн. 34 коп. відповідача по справі. З суми 11868 грн. 43 коп. перебувають в межах відповідальності ТДВ «СК «Гардіан», оскільки, це є розмір утриманого ПДВ. Позивач має повне право їх отримати після звернення та надання страховику документів про проведення ремонту. Також, зазначає, що документ під назвою консультація № 22-D/12/72 від 23.03.2023 року не є належним та допустимим доказом по даній цивільні справі. Також, вважає, що жодних доказів тому, що проведені відновлювальні роботи автомобіля, які були б спрямовані на усунення наслідків ДТП, позивачем не надано. На його думку, всі надані позивачем докази на підтвердження ніби як реальної вартості ремонту не є належними та допустимими. Вважає, що в позові має бути відмовлено, в зв`язку з недоведеністю позовних вимог. Відносно моральної шкоди зазначає, що розмір ПДВ позивачу має повернути страховик й без будь-яких судових процесів, вважає оцінений розмір моральної шкоди необгрунтовано завищений, а отже, така вимога також не підлягає до задоволення. 12 березня 2024 року ухвалою суду зобов`язано Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» надати Акт огляду транспортного засобу, яким було зафіксовано пошкодження автомобіля Renault Megane, д.н.з. [NUMBER] , які він зазнав в дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 03.12.2022 року, а також інші матеріали (фото, звіти та ін.) по страховому випадку, який виник внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилася 03.12.2022 року о 12-00 год. в м. Черкаси по вул. Грушевського за участю транспортних засобів Renault Clio Symbol д.н.з. [NUMBER] (власник [PERSON] ) та Renault Megane, д.н.з. [NUMBER] (власник [PERSON] ). 03 червня 2024 року через канцелярію суду позивач [PERSON] надав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з [PERSON] на свою користь 1994 грн. 91 коп. матеріальної шкоди та 10000 грн. 00 коп. відшкодування моральної шкоди, а всього 11994 грн. 91 коп. та понесені ним судові витрати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити. Зазначив, що 3 місяця справа не передавалась в патрульну поліцію, він змушений був звернутися до суду. Також, зазначив, що просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 7500 грн. 00 коп. Адвокат Кулик Антон Олегович, який діє в інтересах позивача [PERSON] , в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Адвокат Демиденко Вячеслав Анатолійович, який діє в інтересах відповідача [PERSON] , в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в повному обсязі. Просив відмовити в стягненні правової допомоги. Представник третьої особи ТОВ «СК «Гардіан» в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 квітня 2023 року по справі № 712/2065/23, 03.12.2022 року о 12-00 год. в м. Черкаси по вул. Грушевського, водій [PERSON] керуючи автомобілем Рено Сімбол д.н.з. [NUMBER] (власник [PERSON] ), рухаючись по другорядній дорозі, виїхала на перехрестя з вул. Надпільна, не надавши переваги в русі автомобілю Рено д.н.з. [NUMBER] (власник [PERSON] ) під керуванням водія [PERSON] , що рухався по головній дорозі вул. Надпільна, внаслідок чого відбулося зіткнення, чим порушила п. 2.3 б, 16.11 ПДР України. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Даною постановою [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито, в звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Таким чином, матеріалами справи підтверджується спричинення дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до Полісу № АР/3411829 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ТОВ «СК «Гардіан». Як вбачається з Полісу № АР/3411829 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю складає 320 000 грн., за шкоду заподіяну майну складає 160000 грн., розмір франшизи 0 грн. Нормами статті 11 ЦК України, передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, п.1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5). Згідно ст.6 вказаного Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (статті 9, 22- 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик). Разом з тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість, страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його користь або на користь третьої особи страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 Цивільного кодексу України підстав. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно ст. 29 цього ж Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до ч. 3 ст. 988 Цивільного Кодексу України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля) , були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Відповідно до ст. 1194 Цивільного Кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок, підтриманий Верховним Судом у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 686/17155/15-ц, про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] звернувся до ФОП [PERSON] для визначення ринкової вартості, вартості відновлювального ремонту, матеріального збитку КТЗ Renault Megane, д.н.з. [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] / Як вбачається з Висновку, отриманого в результаті консультації, на підставі виконаних досліджень та рекомендацій, зроблений висновок, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу Renault Megane, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 03.12.2022 року складає 96963,09 грн. (включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали). Також, відповідно до узагальнення результатів оцінки, вартість відновлювального ремонту складає 203967,05 грн. (з врахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали); вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 96963,09 грн. (з врахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали); вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ складає 85094,66 грн. (без врахування ПДВ на запасні частини та матеріали). Адвокат Демиденко Вячеслав Анатолійович, який діє в інтересах відповідача [PERSON] , у своєму Відзиві на позовну заяву зазначає, що Документ під назвою консультація № 22-D,12,72 від 23.03.2023 року не є належним та допустимим доказом по даній справі. Суд не має сумнівів стосовно обґрунтованості висновків Консультації № 22-D/12/72 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, що надана оцінювачем [PERSON] . Крім того, відповідачем [PERSON] не було заявлено клопотання про призначення по справі судово автотоварознавчої експертизи. В судовому засіданні встановлено, що 13 червня 2023 року ТОВ «СК «Гардіан» перерахувало [PERSON] 85094 грн. 66 коп. Призначення платежу вказано: страхове відшкодування згідно страхового акту № G-22309-1 за пошкоджений транспортний засіб Renault Megane, д.н.з. [NUMBER] , власник [PERSON] . Без ПДВ (Платіжна інструкція № 176881 від 13.06.2023). Тобто, в судовому засіданні встановлено, що ТОВ «СК «Гардіан»» суму страхового відшкодування сплатив частково у розмірі 85094 грн. 66 коп. (вартість ремонту з урахуванням зносу та без ПДВ), посилаючись на Висновок ФОП [PERSON] . Позивач у заяві про зменшення позовних вимог зазначив, що сума страхового відшкодування, яка включає в себе суму ПДВ можливо буде в подальшому відшкодована страховою компанією винуватця дорожньо-транспортної пригоди в порядку визначеному чинним законодавством України. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно зі ст. 29 та п. 32.7 ст. 32 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092). Відповідно до вимог п. 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де: С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.; С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.; С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.; Е з - коефіцієнт фізичного зносу. Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач у справі) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, збільшення від нуля до одиниці коефіцієнту зносу деталей автомобіля впливає на зменшення вартості його відновлювального ремонту, та при наявності коефіцієнту зносу деталей автомобіля при встановленні вартості його відновлювального ремонту застосування такого коефіцієнту є обов`язковим. Пунктами 7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, встановлено, що значення Е приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та втобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки. Винятком, стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4. В судовому засіданні встановлено, що позивачем документально підтверджено вартість відновлювального ремонту автомобіля, вартість якого визначена ФОП [PERSON] з урахуванням ПДВ. А тому, суд приходить до висновку, що різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в розмірі 1994 грн.91 коп. підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] . Також, позивачем [PERSON] заявлено вимогу про відшкодування йому завданої моральної шкоди в сумі 10000 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Таким чином під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд погоджується, що внаслідок неправомірних дій [PERSON] , а саме скоєння нею ДТП, в результаті якого було пошкоджено автомобіль позивача, що призвело до душевних страждань позивача, вимушених змін у його житті та необхідності застосовувати додаткові зусилля для організації свого життя. З урахування обставин справи, виходячи із тривалості правопорушення та глибини душевних страждань, враховуючи вимоги розумності та справедливості суд вважає, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди у 10000 гривень є неспівмірним із розміром заявленої матеріальної шкоди, та вважає, що розмір відшкодування завданої позивачу моральної шкоди у грошовому виразі необхідно визначити у 5000 гривень, які слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] . Відповідно до ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, - інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до матеріалів справи, позивачем [PERSON] при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп., що підтверджується Квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 11 від 25.12.2023 року. А тому, суд, на підставі ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп. Відносно позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. У частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009). Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Забезпечення права на захист від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом (стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року). Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України). Частиною 6 ст. 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витратна оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до матеріалів справи, на підтвердження витрат на правову допомогу адвоката під час розгляду даної справи, суду надано: Договір про надання правової допомоги № 29/12-22/1 від 29 грудня 2022 року, укладеного між адвокатом Кулик Антоном Олександровичем та [PERSON] . Відповідно до п. 1.1 Договору, Клієнт в порядку та на умовах, визначених цим Договором, доручає, а Адвокат зобовязується в обсязі та на умовах передбачених даним Договором, надати правову допомогу Клієнту, а саме: юридичну консультацію, представництво інтересів Клієнта у справі про відшкодування збитків завданих дорожньо-транспортною пригодою. Відповідно до п. 3.1. Договору, за правову допомогу, передбачену в п.п. 1.1 та 1.2 даного Договору Клієнт сплачує Адвокату гонорар. Розмір гонорару згідно даного Договору становить 7500 грн. 00 коп. Акт прийому-передачі надання послуг № 1 від 12 липня 2024 року до Договору про надання правової допомоги № 29/12-22/1 від 29.12.2022 року, підписаного між [PERSON] та Адвокатом Кулик Антоном Олександровичем. Відповідно до Акту, Адвокатом були надані послуги: юридична консультація 3шт., представництво інтересів Клієнта у справі про відшкодування збитків завданих дорожньо-транспортною пригодою (правовий аналіз документів, зібрання додаткових доказів, направлення адвокатських запитів, складання позовної заяви, участь у судових засіданнях. Вартість послуг за даним актом складає без ПДВ 7500 грн. 00 коп. Клієнт претензій по об`єму, якості та строкам надання послуг до Адвоката не має. Розрахунок витрат на правничу допомогу, відповідно до якого загальна сума витрат становить 7500 грн. 00 коп. та включає юридична консультація (3 шт., 3 години, 500 грн./консультація. Разом 1500 грн. 00 коп.); правовий аналіз та вивчення документів (1 шт., 2 години, 1500 грн. 00 коп.); зібрання додаткових доказів по справі/направлення адвокатських записів (1 шт., 2 години, 1500 грн. 00 коп.); складання позовної заяви (1 шт., 2 год., 2000 грн. 00 коп.); участь в судових засіданнях (1 шт., 1 год./суд.засідання; 1000 грн. 00 коп.). Квитанцію до прибуткового касового ордера № 1-12/22 від 29 грудня 2022 року, відповідно до якої адвокатом Кулик Антоном Олександровичем прийнято від [PERSON] 6500 грн. 00 коп. Підстава Гонорар за правову допомогу згідно Договору про надання правової допомоги № 29/12-22/1 від 29.12.2022 року. Квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки № 10 від 25 грудня 2023 року, відповідно до якої [PERSON] сплатив адвокату Кулик А.О. 1000 грн. 00 коп. Призначення платежу: за представництво [PERSON] . Ордер Серії СА № 1075508 на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] на підставі Договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги № 29/12-22/1 від 29 грудня 2022 року у Придніпровському районному суді м. Черкаси у цивільній справі № 711/9706/23 адвокатом Кулик Антоном Олександровичем. Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ЧК № 000579 Кулик Антоном Олександровичем. Відповідно до положень ст. 14 ПК України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон №5076-VI не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон №265/95-ВР, Положення №13 та Положення №148 не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність. Тобто, аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Суд зазначає, що вимогами ЦПК не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката. Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 16 квітня 2020 року по справі № 727/4597/19. У постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд враховує,\~що стороною\~відповідача \~не заявлено\~клопотання про\~зменшення розміру\~судових витрат та не доведено неспівмірності витрат на правову допомогу. Враховуючи викладене вище, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, які підтверджують понесення витрат на професійну правничу допомогу суд приходить до висновку про задоволення заяви та стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 7500 грн. 00 коп. На підставі ст.ст. 11, 22, 1166, 1187 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved