Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

Заявник подала до суду вище вказану заяву посилаючись на ті обставини, що проживала разом із [PERSON] в період з 2007 по початок 2024 року. При цьому, від шлюбу мають двох спільних дітей. Однак, у зв`язку з систематичним вчиненням [PERSON] домашнього насильства її відносини з ним погіршились, на протязі чотирьох років на фоні постійних незгод в родині почали виникати сварки, які переросли в серйозні конфлікти, під час яких поведінка колишнього чоловіка - [PERSON] почала бути занадто агресивною, останній почав погрожувати їй фізичною розправою, висловлюватись в її адресу нецензурною лайкою, словесно принижувати мене, шарпати за одяг, штовхати , замазуватися руками, провокувати бійку. Заявник відзначає, що внаслідок зазначеного вище вона постійно зазнає психологічного тиску з боку [PERSON] . Тому вона неодноразово зверталась до органу поліції - ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області щодо притягнення колишнього чоловіка до відповідальності за вчинення домашнього насильства, але незважаючи на це [PERSON] продовжує вчиняти відносно неї домашнє насильство психологічного характеру. У зв`язку з чим та для захисту своїх прав на даний час заявник змушена подати до суду в порядку окремого провадження відповідну заяву, в якій просить суд видати обмежувальний припис щодо [PERSON] на строк 6 місяців із застосуванням заборон, передбачених у порядку ч.2 ст. 3506 ЦПК України ч.2 ст. 26 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII, а саме заборони йому наближатися на відстань 50 метрів до місця її проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування нею; особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому йому, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести листування, телефонні переговори з нею або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. 15.10.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі з призначенням розгляду в порядку окремого провадження. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заявлені нею вимоги з підстав викладених у її заяві та просила суд їх задовольнити. При цьому, на підтвердження своїх вимог та спростування заперечень [PERSON] щодо вчинення ним домашнього насильства, зокрема психологічного характеру шляхом висловлення обрах та нецензурної лайки на її адресу увімкнула аудіозапис їх спілкування зроблений нею на функцію диктофону на своєму смартфоні. На запитання суду зазначила, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , де вона проживає разом із дітьми, є її спадщиною, яку вона наразі оформлює на себе. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви заявника посилаючись на безпідставність цих вимог. При цьому на уточнююче запитання суду відзначив, що не вчиняв у відношенні колишньої дружини домашнього насильства про яке зазначено нею у заяві до суду, зокрема не висловлювався до неї нецензурною лайкою. Відзначив, що заявниця сама провокує конфлікти з нею. На запитання суду зазначив, що наразі проживає за адресою: [ADDRESS] , хоча має зареєстроване місце проживання за місцем проживання заявника розташованим за адресою: [ADDRESS] . Заслухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини. Сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.11.2007 року, але заочним рішенням ухваленим Кодимським районним судом Одеської області 31.01.2024 року у справі № 503/1263/23, яке набрало законної сили 22.04.2024 року, зазначений шлюб було розірвано, про що свідчить роздруківка відповідного судового рішення та відомості щодо справи № 503/1263/23, які наявні у публічному доступі на офіційному веб-сайті судової влади та у Єдиному державному реєстрі судових рішень. Від зазначеного шлюбу сторони мають двох спільних малолітніх дітей - синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджують копії свідоцтв про народження Серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області 03.07.2012 року та Серії [NUMBER] виданого Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 19.12.2017 року. 28.05.2024 року заявник [PERSON] зверталась до ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області із заявою, яка була зареєстрована в журналі ЄО за № 1459, щодо прийняття мір до свого колишнього чоловіка - [PERSON] , який їй на протязі останніх двох років неодноразово погрожував фізичною розправою, зокрема 28.05.2024 року. Коли її ображав. На дане звернення ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області заявнику [PERSON] було надано відповідь від 28.05.2024 року за №66.1/3485, згідно змісту якої за фактом вчинення у відношенні неї домашнього насильства у відношенні [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 1732 КУпАП та винесено стосовно нього як кривдника терміновий заборонний припис терміном на 5 діб. При цьому, згідно відомостей наявні у публічному доступі на офіційному веб-сайті судової влади та у Єдиному державному реєстрі судових рішень, судова справа № 503/1238/24 сформована в суді 30.05.2024 року за матеріалами досудового складення у відношенні [PERSON] протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 1732 КУпАП наразі не має оприлюдненого рішення за результатом її судового розгляду. 30.08.2024 року заявник [PERSON] зверталась до ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області із заявою, яка була зареєстрована в журналі ЄО за № 2645, щодо притягнення до відповідальності її колишнього чоловіка - [PERSON] , який вчинив відносно неї домашнє насильство, а саме виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою. 16.09.2024 року ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області заявнику [PERSON] було надано відповідь за №66.1/5581 на її звернення від 11.09.2024 року зареєстроване за № 2800, згідно змісту якого органом поліції висловлено позицію, що під час спілкування між нею і її колишнім чоловіком будь-яких неправомірних дій з обох сторін не вчинялось, психологічної чи фізичної загрози для дітей зі сторони батьків не було. 28.09.2024 року ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області заявнику [PERSON] було надано відповідь за №66.1/5812 на її звернення від 30.08.2024 року зареєстроване за № 2645, згідно змісту якого органом поліції висловлено позицію, що проведеною перевіркою матеріалів достатніх підстав вважати, що [PERSON] вчинив відносно неї неправомірні дії не встановлені через відсутність будь-яких доказів даної події та рекомендовано звернутися до суду з метою видачі обмежувального припису. 13.10.2024 року заявник [PERSON] зверталась до ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області із заявою, яка була зареєстрована в журналі ЄО за № 3184, щодо притягнення до адміністративної відповідальності її колишнього чоловіка - [PERSON] , який відмовлявся повертати їх спільних малолітніх дітей - [PERSON] і [PERSON] , на її зауваження не реагував, перебуваючи на вулиці погрожував їй фізичною розправою та обзивав її грубими нецензурними словами. Нормативно-правове обґрунтування: Згідно ч.1 ст. 3501 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. При цьому, згідно пункту 1 ч.1 ст. 3501 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". У відповідності до пунктів 2 і 5 ч.2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VII, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, серед іншого, на таких осіб: колишнє подружжя; особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою. Відповідно до ч.2 ст. 3505 ЦПК України, суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. В свою чергу ч.1-2 ст. 3506 ЦПК України передбачають, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Висновки суду: Суд відзначає, що звісно самі по собі звернення до органів поліції з приводу вчинення домашнього насильства ще не є достатнім і переконливим свідченням дійної наявності такого факту, але суд такі чисельні звернення заявника [PERSON] на протязі проміжку часу з кінця травня 2024 року оцінює в сукупності із аудіозаписом її спілкування із колишнім чоловіком [PERSON] зробленим нею на функцію диктофону свого смартфону, який нею був відтворений і досліджений судом безпосередньо в ході проведення судового розгляду в судовому засіданні. На зазначеному аудіозаписі зафіксовано висловлення [PERSON] образ на адресу [PERSON] та грубої брутальної нецензурної лайки, окрім того зміст аудіозапису дає суду достатні підстави вважати, що дана подія відбувалася в присутності дітей, оскільки на цьому аудіозаписі зафіксовано їх схвильовані висловлювання із засмученням від дій свого батька і бажанням їх припинення останнім. При цьому, сам [PERSON] в судовому засіданні не заперечував, що на згаданому аудіозаписі чоловічий голос належить саме йому і зафіксовано саме його висловлювання на адресу колишньої дружини, які на думку суду не можуть не викликати у останньої спричинення емоційної невпевненості, нездатності захистити себе або не завдали шкоди її психічному здоров`ю. Окрім того, суд зважає на тон і зміст висловлювань самої [PERSON] , які зафіксовані на цьому аудіозаписі та на думку суду не містить в собі ознак жодної провокації [PERSON] . Суб`єкти по відношенню до яких можливе вчинення домашнього насильства визначені спеціальним законом - Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII. Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Крім того, відповідно до пункту 14 ч.1 ст. 1Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Тому суд приходить до висновку щодо наявності у діях [PERSON] домашнього насильства психологічного характеру у відношенні [PERSON] у вигляді висловлювання образ та нецензурних слів на адресу останньої, а відтак потреби у виданні обмежувального припису. При цьому, суд вважає, що наявність у заінтересованої особи [PERSON] реєстрації місця проживання за місцем проживання заявника розташованим за адресою: [ADDRESS] не є перешкодою у застосуванні до нього заборони наближатися на відстань 50 метрів до місця проживання постраждалої особи з якою в нього припинений шлюб. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19 квітня 2023 року у справі № 753/8506/19 (провадження № 61-6564св22) зазначено висновок про те, що сама по собі реєстрація в певному місці проживання не дає особі права на користування певним житлом, якщо особа не проживала в ньому та втратила або не набула статусу члена сім`ї власника цього житла. Однак, суд вважає, що за наразі відсутня потреба у визначені максимального строку застосування обмежувального припису заявленого заявником у 6 (шість) місяців, тому за доцільне визначити цей строк у 2 (два) місяці, що не є перешкодою для подальшого продовження цього строку у випадку відсутності позитивної динаміки від заходів вжитих у відношенні кривдника. Згідно ч.1 ст. 3507 ЦПК України, за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу. Крім того, суд забезпечуючи захист заявника [PERSON] від домашнього насильства психологічного характеру з боку колишнього чоловіка - [PERSON] , зокрема шляхом заборони йому вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою - [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, водночас не може не брати до уваги те, що [PERSON] має батьківськи права і обов`язки стосовно малолітніх дітей - синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які після розлучення проживають разом саме із [PERSON] , що в свою чергу потребує принаймні мінімального спілкування між сторонами як їх батьками. З огляду на зазначене суд вважає забезпечити баланс як між захистом прав заявника [PERSON] так між реалізацією [PERSON] своїх батьківських прав і обов`язки стосовно малолітніх дітей, тому вважає, що за конкретних умов спілкування з приводу і обсягу необхідному для реалізації останніх шляхом листування у месенджері забезпечить відповідний баланс. При цьому, саме листування у месенджері здатне забезпечити фіксацію його змісту та буде стримуючим фактором від неправомірних дій з боку кривдника до постраждалої особи.

Outcome: approved