Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У вересні 2024 року [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Падучак І.І., звернувся до суду з позовом до Рогатинської міської ради, в якому просить визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] право власності на частину домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] та визнати за ним право власності на частину вказаного домоволодіння, як члена майна колишнього колгоспного двору. Позов обґрунтований тим, що станом на 15 квітня 1991 року він та його мати [PERSON] проживали у вказаному домоволодінні та були членами колгоспного двору. У зв`язку із смертю матері відкрилася спадщина на належну їй частину домоволодіння. Він є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті матері. Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині згідно ст. 1241 ЦК України немає. Спадщину прийняв, однак коли звернувся із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на частину домоволодіння, нотаріус відмовив у зв`язку з відсутністю документа, який посвідчує право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно. Просить визнати за ним право власності на домоволодіння в порядку спадкування та як члена майна колишнього колгоспного двору. Відповідач заперечень проти позову не подав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та справу призначено до підготовчого засідання. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, його представник адвокат Падучак І.І. просив справу розглядати за її відсутності, про що вказала у клопотанні. Рогатинська міська рада Івано-Франківської області подала заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в підготовче засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом. За змістом частин 3 та 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази в підготовчому засіданні, суд ухвалює рішення про задоволення позову з огляду на таке. Згідно довідки виконавчого комітету Нижньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області від 31 липня 2020 року №278, домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року належало до суспільної групи «колгоспний двір», в якому проживали [PERSON] та [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Нижньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області 08 квітня 2015 року. У зв`язку із смертю [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на 1/2 частину вказаного домоволодіння. Згідно копії заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Нижньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області 10 січня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №2, [PERSON] все належне їй майно заповіла [PERSON] . Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Нижньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області 31 липня 2020 року №279, на день смерті [PERSON] разом із нею по [ADDRESS] проживав її син [PERSON] . Спадкова справа щодо майна спадкодавця [PERSON] за № 67799236 заведена приватним нотаріусом Данилюк Х.Я. 10 червня 2021 року, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 65121287 від 10 червня 2021 року. Постановою приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Данилюк Х.Я. від 13 серпня 2024 року № 452/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] через відсутність документів, що підтверджують право власності спадкодавця на зазначене нерухоме майно. Згідно копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виданого на ім`я [PERSON] та довідки Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації від 24 липня 2024 року № 618, до складу домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS] входить: житловий будинок загальною площею 88,2 кв.м., житловою площею 65,1 кв.м., літня кухня площею 44,4 кв.м., стодола площею 18,5 кв.м., стайня площею 24,1 кв.м., ворота площею 7,2 кв.м., огорожа №2 площею 30,7 кв.м., огорожа №3 площею 34,1 кв.м. Реєстрація права власності на домоволодіння в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилась. Згідно копії висновку про вартість об`єкта оцінки, ринкова вартість домоволодіння станом на 10 вересня 2024 року становить 104 900,00 грн. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Згідно ст.120 ЦК УРСР в редакції 1963 року, що поширюється на спірні правовідносини, колгоспний двір визначався, як сімейно - трудове об`єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. При цьому за змістом ч.2 ст.123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення ст.ст.17,18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 р.). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 р. не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Вказані обставини дають суду зробити висновок про те, що станом на 15 квітня 1991 року, кожен із членів даного двору мали по частині у вище вказаному житловому будинку, з господарськими будівлями та спорудами. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті ( ч.1 ст. 1233 ЦК України). Спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом ( ч.1 ст. 1274 ЦК України). Судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем своєї матері за заповітом. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Статтею 55 Конституції України гарантовано право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, оскільки з наявних у суду матеріалів справи інших спадкоємців, які мають право на спадкування немає, а також враховуючи те, що позивач набув право власності на частину житлового будинку та приналежних будівель, як спадкоємець за заповітом після смерті своєї матері та як член майна колишнього колгоспного двору, однак не може отримати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, тому це право підлягає захисту судом шляхом його визнання.

Outcome: approved