Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтований тим, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.12.2014, шлюб між позивачем і відповідачем розірвано. Вона, як мати створює комфортні умови для проживання, розвитку та відпочинку дітей. Натомість батько дітей ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню доньок, не цікавиться станом їхнього здоров`я, фізичним розвитком, не проявляє батьківських почуттів, піклування та турботи. Ухвалою судді від 05.02.2024 відкрито провадження у цивільній справі №607/2265/24. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 26.06.2024 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, що відображено в протоколі судового засідання. В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримала з підстав викладених у ній, просила позовні вимоги задовольнити, щодо постановлення заочного рішення не заперечила. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої\~особи Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у відсутності, також подано суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Суд, заслухавши думку представника позивачки, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини. Позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.12.2014. [INFO] народилася [PERSON] , її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим повторно 09.11.2022 Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ). [INFO] народилася [PERSON] , її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим 27.01.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Згідно Довідки виданої 11.01.2024 ОСББ «Генерала М. Тарнавського, 38» [PERSON] , [INFO] , проживає без реєстрації за адресою [ADDRESS] . Разом з нею за даною адресою проживають без реєстрації: доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.11.2016, вирішено стягувати із [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 750 грн., щомісячно, на кожну дитину зокрема, починаючи з 07.06.2016 і до досягнення старшою дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості із сплати аліментів, станом на 22.01.2024 за [PERSON] числиться заборгованість в сумі 147 915 грн. Згідно з листом Державної прикордонної служби України від 05.03.2024 №19-15926/18/24-Вих, [PERSON] , [INFO] , виїхав за межі України 19.09.2019 через пункт пропуску Краківець. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, та як пояснила представник позивачки безпосередньо у судовому засіданні, протягом тривалого часу відповідач жодної участі у вихованні дітей не бере, не цікавиться їхнім життям, не виявляє бажання бачитись з доньками, не виконує батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні та утриманні дітей, не підтримує з ними ніякого зв`язку. Судом було заслухано неповнолітню дитину [PERSON] , яка є донькою позивачки та яка пояснила, що її батьками є: матір [PERSON] , батько [PERSON] . Мама на даний час працює в Республіці Польща, приїжджає на свята. Вона проживає з відчимом [PERSON] , а також з сестрами [PERSON] , яка навчається в Польщі, [PERSON] , [PERSON] , а також братом [PERSON] . [PERSON] доводиться їй рідною сестрою, а інші сестри та брат є зведеними. Мама дбає про них, висилає посилки, висилає одяг, овочі, фрукти, солодощі. Приїжджає до них, коли має можливість. Відчим [PERSON] ніде не працює, але дбає про всіх дітей, готує їсти, прибирає. Мама часто, майже кожного дня, коли не на роботі, телефонує до них. Її рідний батько [PERSON] з ними не спілкується, не бачиться, їхнім життям не цікавиться. Він залишив їх, коли їй було 8 років. Останній раз вона його бачила років 5-6 років тому. Два роки назад батько написав їм із сестрою повідомлення в телефоні, щоб вони написали йому що вони хочуть щоб їм купити. Вони йому відповіли, але на їх відповідь він не відреагував. З днем [PERSON] він їх не вітає, про них не піклується, не турбується, грошима не допомагає. В цьому році, коли вона із сестрою були в таборі, батько перший раз поздоровив сестру із днем народження. Де батько проживає, ким і де працює їй невідомо. Бабця з дідом їм також не допомагають, не опікуються, вона їх майже не знає. Коли мама з батьком проживали разом, вони жили добре. На її думку батька слід позбавити батьківських прав, оскільки він не піклувався про неї та її сестру і на даний момент також не піклується, не допомагає, ніколи не займався їхнім вихованням. Зі слів сестри [PERSON] , яка знаходиться на навчанні в Польщі, остання також прийняла рішення, що батька слід позбавити батьківських прав і думка її не змінилася. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є подругою позивачки пояснила, що знає [PERSON] з того моменту, як він зареєстрував шлюб з [PERSON] , орієнтовно 16 років назад. Приблизно 8 років назад позивачка розлучилась з чоловіком, після чого він не брав і не бере участі у вихованні дітей [PERSON] і [PERSON] , не телефонує, не приїжджає до них. Діти за нього взагалі не згадують. Він не піклується та не цікавиться життям дітей, не приймає безпосередньої участі у навчанні старшої доньки [PERSON] . Останній раз вона його бачила 12 років назад. На даний час він знаходиться в Польщі. На сьогоднішній день [PERSON] не спілкується, не зустрічається з доньками взагалі, це триває на протязі 8 років. Їй це відомо зі слів своєї подруги [PERSON] , яка є матір`ю дітей та мешкає в одному мікрорайоні з нею. Вони товаришують, часто бачаться, ходять одна до другої в гості, тісно спілкуються. Дітей [PERSON] вона бачить часто, часто спілкується з ними. На даний момент разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] проживає [PERSON] , вітчим, який повністю взяв на себе піклування над ними, виконує обов`язки батька, виховує, одягає, перевіряє уроки, слідкує щоб діти були ситі, вдягнуті, дбає про них. Грошима їх забезпечує матір, тобто позивачка, яка висилає гроші, одяг, турбується щоб вони все мали. На її думку батько [PERSON] є людиною безвідповідальною, не вміє дати дітям те, що належало. Це було видно з його вчинків. Діти потребували коштів для навчання, лікування, відпочинку, вітаннях у дні народження. Діти цього потребували, плакали, але знаючи про це батько ніяк не реагував. Діти вважають, що батько не дзвонить, не цікавиться їхнім життям, їхніми справами, а тому вони бажають, щоб його позбавили батьківських прав. Свідок додала, що [PERSON] має нову родину в Польщі, має дітей. З його сторони вона не бачить переживань з приводу життя рідних дітей. Його мама, проживає в м. Тернополі, намагається з дітьми контактувати, але ці контакти рідкі, раз на рік, на день народження, однак вона з дітьми не бачиться, в гості один до одного не ходять. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради, затвердженим рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №889 від 29.05.2024, визнано доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначений висновок органу опіки і піклування є достатньо обґрунтованим, відповідає вимогам частини п`ятої статті 19 СК України. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Положенням частиною першою статті 3 з Конвенції про права дитини, частини сьомої та восьмої\~статті 7 СК України\~передбачено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8). Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Положеннями частин першої та другої 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, та в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім враховані права батьків. Частинами першою та другою статті 152 СК України передбачено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України однією з правових підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення матері, батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Верховний Суд у постанові від 29.09.2021 у справі № 459/3411/18 зазначив, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «С.С. проти Словенії» дійшов висновку, що оскільки розуміння потреб дитини було обмеженим, а також не існувало емоційного зв`язку між матір`ю та дитиною, позбавлення батьківських прав у такому випадку відповідало конвенційним гарантіям, оскільки інтерес дитини до забезпечення постійного догляду та емоційної стабільності перевищив інтерес матері у збереженні правових зв`язків з дитиною. В справі «Суур проти Естонії» Європейський суд з прав людини також дійшов висновку про відповідність інтересам дитини позбавлення батька батьківських прав щодо неї в зв`язку з втратою контакту з дитиною, а примушування дитини до спілкування могло б бути контрпродуктивним. На підставі досліджених судом доказів судом установлено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання своїх неповнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зокрема свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не цікавиться здоров`ям дітей, не займається їхнім вихованням, не створює умов для їхнього фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, не забезпечує дітей та не спілкується із ними, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України є правовою підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. З урахуванням зазначених обставин, залишення за відповідачем батьківських прав жодним чином не сприятиме інтересам дітей. Відповідач у судове засідання не з`явився та не надав суду жодних доказів на спростування вимог позивача. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав підлягають до задоволення шляхом позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідача в користь позивача слід стягнути 1\~211, 20 грн понесеного судового збору. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 164, 180 181 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved