Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

В червні 2024 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про встановлення юридичного факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що в період з 26 березня 2000 року по [INFO] померли [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] після смерті яких відкрилась спадщина на 17/20 частки домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] . Спадщину після їх смерті як спадкоємець по закону позивач прийняла своєчасно. Однак, оскільки спадкодавці не отримали при житті правовстановлюючих документів на домоволодіння, вона не може оформити на себе право власності на спадкове майно. Просила суд визнати за нею право власності на 17/20 частки домоволодіння в порядку спадкування по [ADDRESS] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак направив на адресу суду заяву, в якій позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та розглянути справу у його відсутності. Представник відповідача звернувся до суду із заявою, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до виписки з по господарської книги Малинівського старостинського округу № 10 Новоселицької міської ради Чернівецької області № 65 від 16 квітня 2024 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали 5 осіб, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/5 частці домоволодіння. Житловий будинок вказаного домоволодіння побудований в 1940 року на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстрований в Малинівській сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що домоволодіння побудоване відповідно до діючого на час його будівництва законодавства, належним чином було зареєстроване органом місцевого самоврядування і належало зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роках особам на праві спільної сумісної власності. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на 1/5 частку вказаного домоволодіння. У відповідності до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при успадкуванні по закону спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти, подружжя та батьки померлого. Зі змісту ст. 548 ЦК УРСР вбачається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Частиною другою даної статті передбачено, що зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняла його дружина [PERSON] в порядку спадкування по закону як спадкоємець 1 черги, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою виданою Малинівським старостинським округом № 10 Новоселицької міської ради Чернівецької області № 66 від 16 квітня 2024 року. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на 1/5 частки вищевказаного домоволодіння. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняли його дружина позивач [PERSON] та син [PERSON] по 1/10 частки домоволодіння за кожним в порядку спадкування по закону як спадкоємці 1 черги, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою виданою Малинівським старостинським округом № 10 Новоселицької міської ради Чернівецької області № 67 від 16 квітня 2024 року. [INFO] померла [PERSON] .. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 2/5 частки домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] , а саме на 1/5 частину її власної частки, яку вона набула в майні колишнього колгоспного двору та на 1/5 частку, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] .. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. На час її смерті в господарстві по [ADDRESS] з 1990 року постійно проживала позивач [PERSON] , що підтверджується актом опитування сусідів від 05 червня 2024 року, довідкою Малинівського старостинського округу Новоселицької міської ради № 105 від 05 червня 2024 року, випискою з погоподарської книги та іншими зібраними по справі доказами. Позивач проживала у вказаному господарстві однією сім`єю з [PERSON] більше п`яти років з 1990 року до часу смерті останньої 11 жовтня 2010 року, будучи пов`язаними спільним побутом, взаємними правами та обов`язками, спільно харчувались та мали спільний бюджет. Вирішуючи питання про встановлення даного факту суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно до положень ст. 315 ЦПК України юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, встановлюються у судовому порядку, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з роз`яснень, викладених в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. У п. 21 вказаної постанови роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. У відповідності до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших з підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняла своєчасно як спадкоємець по закону 4 черги, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем більше п`яти років до часу відкриття спадщини після смерті останньої. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на 3/10 частки вказаного домоволодіння, а саме на 1/10 частку, яку він успадкував після смерті свого батька [PERSON] та на 1/5 частину його власної частки, яку він набув в майні колишнього колгоспного двору. Позивач та відповідач (донька померлого [PERSON] ) своєчасно прийняли спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємці за законом 1 черги, звернувшись із відповідною заявою до нотаріуса, що підтверджується рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 13 серпня 2024 року та матеріалами спадкової справи відкритої після смерті [PERSON] .. Однак, у зв`язку із смертю спадкодавців та відсутністю за ними правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння. Рішенням Новоселицького районного суду від 13 серпня 2024 року за [PERSON] визнано право власності на 3/20 частки нерухомого майна, яке розташоване по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . Враховуючи, що позивач є спадкоємцем по закону після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , спадщину прийняла своєчасно, то право власності на 13/20 частин домоволодіння слід визнати за нею в порядку спадкування. Окрім цього, зважаючи на спір між сторонами з приводу майна колишнього колгоспного двору, що збереглося по теперішній час у вказаному домоволодінні, то суд вважає обґрунтованим звернення позивача до суду з вимогою про визнання права власності на її 1/5 частку у вказаному майні в обраний нею спосіб, що повністю відповідає вимогам ст. 16 ЦК України та ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту не заборонений законом, у зв`язку із чим, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст. 120, 123, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 328, 1223, 1261, 1262, 1264, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved