Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

19.09.2024 представник позивача - адвокат Савіцька А.О. звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтовує тим, що 29.08.1997 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження складено відповідний актовий запис № 1364. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачкою не склалося, через діаментрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Ведення спільного господарства між сторонами припинено. Ухвалою суду від 20.09.2024 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони чи їх представники в судове засідання не з`явилися. Представник позивача Савіцька А.О. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача. Просить задовольнити позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання 22.10.2024 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України. Причини неявки відповідачем суду не повідомлені. Клопотань будь-якого змісту не надходило. Так ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду на 22.10.2024 разом з позовною заявою та її додатками направлено відповідачу за адресою місця реєстрації: [ADDRESS] . Проте, до суду повернувся конверт з відправленням, згідно довідки Укрпошти причина невручення; "адресат відсутній за вказаною адресою". У постанові Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 757/15603/19 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність за вказаною адресою, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії, а повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки . Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні Суд вважає, що наявних у справі матеріалів у цій справі, достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті Згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ч.1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18.09.2024 (видане повторно), між [PERSON] та [PERSON] 29 серпня 1997 року укладено шлюб, який зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження складено відповідний актовий запис № 1364. Прізвище дружини після уладення шлюбу - " [PERSON] " (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Таким чином суд встановив, що між сторонами, що мають неповнолітню дітину, існує спір з приводу розірвання шлюбу, що регулюється нормами Сімейного кодексу України та розірвання шлюбу можливо лише в судовому порядку. Вирішуючи спір по суті заявлених вимог суд виходить з наступного. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, не згодний на примирення, то відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи викладене суд вважає, що позов слід задовільнити та розірвати шлюб між сторонами. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не зверталася до суду з клопотанням про відновлення дошлюбного прізвища " [PERSON] ", отже і після розірвання щлюбу вона має право іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] " Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо розподілу судових витрат. Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач має 2 групу інвалідності строком дл 28.02.2027 , що підтверджено посвідченням серії [NUMBER] виданим 20.03.2024 , отже він звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" За приписами ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позов задоволено на користь позивача, що звільнений від сплати судового збору то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, що мав бути сплачений позивачем при зверненні до суду, а саме 1211,20 грн

Outcome: approved