Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] \~(далі позивач) звернулася до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до Фізичної особи підприємця [PERSON] (далі відповідач), у якому просить суд: - зобов`язати відповідача прийняти від позивача придбаний 13.01.2024 товар, а саме: зимову куртку пуховик у кількості однієї штуки загальною вартістю 2\~200,00\~грн; - стягнути з Фізичної особи підприємця [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти за сплачений товар у сумі 2\~200,00 грн. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 13.01.2024 позивачка\~через засоби інтернет-додатку «Instagram» та використовуючи банківський застосунок «Приват24» придбала у відповідача зимову куртку пуховик (далі пуховик) вартістю 2\~200,00 грн, який був оплачений двома платежами. Однак, отримавши вказаний товар, позивачка виявила невідповідність між запропонованим відповідачем товаром на фото й відео та реально отриманим пуховиком, яка полягала у розбіжності його якості матеріалу та виду тканини з якої виготовлений пуховик. При цьому позивачка зазначає, що звернувшись до відповідача з пропозицією здійснити обмін або повернення пуховика, останній відмовив пославшись на те, що перед оплатою товару позивач був повідомлений про неможливість обміну/повернення, але позивачка це заперечує та вважає, що її права, як споживача на товар належної якості є порушеними і підлягають судовому захисту. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 09.02.2024 у справі №\~522/1684/24 позовну заяву залишено без руху. Усунувши недоліки, які були допущені позивачем при зверненні з позовом до суду, ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 27.02.2024 відкрито провадження у цивільній справі № 522/1684/24, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач повідомлявся судом про розгляд даної справи належним чином, однак поштове повідомлення повернулось з відміткою «адресата не знайдено». Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст. 178, 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, за кодом ЄДРПОУ 3372707609 зареєстрована Фізична особа підприємець [PERSON] . 13.01.2024 позивачка через засоби інтернет-додатку «Instagram» замовила та використовуючи банківський застосунок «Приват24» придбала у відповідача зимову куртку пуховик (далі пуховик) вартістю 2\~200,00 грн, який був оплачений того ж дня двома платежами у суміі 1\~600,00 грн та у сумі 600,00 грн, що підтверджується доданими до позовної заяви копіями виписок з банківської картки позивача. З матеріалів справи вбачається, що позивачка здійснювала спілкування з відповідачкою через інтернет, чат sofiyaslavnaya в додатку «Instagram», про що свідчать скріншоти переписки між учасниками справи, які долучені до позовної заяви. Позивачка на підтвердження обставин виникнення з відповідачем договірних правовідносин вказує, що отримавши замовлений товар пуховик, вона виявила невідповідність між надісланими їй відповідачем фото й відео на момент замовлення і по факту отримання пуховика, товар виявився неналежної якості. В зв`язку з чим, позивачка стверджує, що вона у 14-ти денний термін звернулася до відповідача з проханням здійснити обмін або повернення товару неналежної якості, на підтвердження цієї обставини, подано суду листування засобами інтернету, чат sofiyaslavnaya в додатку «Instagram», але відповідачка відмовилась здійснити обмін або повернення пуховика. Відповідач в наведеному засобу зв`язку повідомила позивача про неможливість здійснити обмін або повернення товару, оскільки він реалізовувався з категорії «розпродажу» та перед оплатою товару відповідач попереджає про неможливість його обміну/повернення. В силу ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає\~справи неінакше як\~за зверненням\~особи,поданим\~відповіднодо\~цьогоКодексу,в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судому передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання\~доказів у\~цивільних справах\~не є\~обов`язком суду,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом частини першої ст.\~202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частинах першій, третій статті 509\~ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до статті 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його (ч.1). Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним (ч.2).\~ До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів (ч.3). В силу ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч. 1 ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом статті 626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У даному випадку договірні правовідносини виникли між відповідачем, який здійснює продаж товару та фізичною особою \~позивачем, як споживачем. Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1\~Закону України «Про захист прав споживачів» споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42\~Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору. З врахуванням наведеного, усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Пунктом 6 частини першої статті 4 статті 1\~Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на\~звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Пунктом 1 абзацом другим статті 8 наведеного Закону визначено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми. Частиною 3 статті 8 вказаного Закону передбачено, що вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача.\~Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті. Відповідно до частини 5 статті 8 статті 1\~Закону України «Про захист прав споживачів» продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. Згідно з частиною 9 статті 8 статті 1\~Закону України «Про захист прав споживачів» при пред`явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред`явлення або за згодою сторін в інший строк. Частинами першою, третьою статті 9 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. При розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Таким чином, відповідач допустив порушення прав позивача під час продажу товару та з урахуванням того, що відповідач є учасником ринку надання послуг з продажу товарів, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання деяких правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ відповідачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з придбання товару. Матеріалами справи підтверджено, що умови договору\~роздрібної купівлі-продажу\~ від 13.01.2024 відповідачем не виконані, оскільки претензія позивача повернути грошові кошти відповідачем залишилася без задоволення. Протягом 14-денного строку з моменту отримання товару, позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення сплачених позивачем за товар грошових коштів та зобов`язався відправити (повернути) відповідачу товар після отримання коштів. Вказана заява залишена відповідачем без виконання та без відповіді. Отже, суд приходить до висновку, що наведений договір укладений між сторонами у справі\~є розірваним. Зважаючи на викладене, обґрунтованими та доведеними є вимоги позивача про зобов`язання відповідача прийняти від позивача пуховик та про стягнення з відповідача на користь позивача вартості вказаного вище товару у сумі 2 200,00 грн. Суд враховує, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "право на справедливий суд" та право позивача бути почутим. Про обов`язок суду забезпечити особі, яка звернулася за судовим захистом, право "бути почутою" шляхом належної оцінки судом доводів та аргументів такої особи, викладених в її заяві (скарзі), з метою реалізації основних принципів правосуддя, зокрема принципу змагальності, неодноразово і послідовно зазначала Велика Палата Верховного Суду в постановах від 22.11.2023 у справі №\~2610/7240/2012, від 12.06.2019 у справі №\~487/10128/14-ц, від 06.11.2018 у справі №\~1326/1314/2012. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням задоволення позову в повному обсязі та відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 2 422,40 грн.

Outcome: approved