Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідачка), про розірвання шлюбу, в якому вказав, що 11 жовтня 2003 року між ним та відповідачкою укладений шлюб, що зареєстрований виконавчим комітетом Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що складено актовий запис №29 та видане свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . За час спільного подружнього проживання від вказаного шлюбу у подружжя народилася спільна дитина - син, [PERSON] , [INFO] . На початку 2019 року відносини із відповідачкою стали напруженими і різко погіршилися, відповідачка перестала турбуватися про дитину та дбати про сім?ю. Пізніше стало відомо, що відповідачка познайомилася із іншим чоловіком та стала з ним підтримувати близькі стосунки. На ґрунті таких подій між подружжям часто відбувалися сварки, це стало причиною повного розірвання та припинення подружніх відносин та спільного сімейного життя. Також позивач зазначає, що з початку 2022 року проживає у с. Білогородка з іншою жінкою, з якою підтримує подружні відносини. На даний час, спільна з відповідачкою дитина проживає із позивачем та знаходиться на повному його утриманні та вихованні. Спору щодо місця проживання сина, [PERSON] , оскільки надалі буде проживати разом із позивачем за взаємною згодою. Зі слів позивача, відповідачка на даний час також фактично створила нову сім?ю і проживає спільно з іншим чоловіком, від якого має народити дитину, тому спору щодо стягнення та сплати аліментів між позивачем та відповідачкою також не існує. Тож, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, що зареєстрований виконавчим комітетом Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 11 жовтня 2003 року, актовий запис №29. Ухвалою суду від 21.06.2024 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву (а.с.16). Копію ухвали суду від 21.06.2024 року та позовну заяву з додатками, які були надіслані відповідачці на адресу реєстрації (а.с.15, 17), відповідачка отримала 23.08.2024 року, про що свідчить відмітка про отримання в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №0600278072239 (а.с.18). Відповідно у встановлений судом строк відповідачка на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надала, у зв`язку із чим суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що 11.10.2003 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , виконкомом Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області зареєстровано шлюб, актовий запис №29; прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка « [PERSON] » та дружини « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 23.10.2003 року (а.с.9). У подружжя є спільний син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.09.2011 року (а.с.10). Відповідно до копії довідки Виконавчого комітету Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №1649 від 17.12.2019 року, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Згідно характеристики, виданої депутатом Білогородської сільської ради Воловиком В.І., [PERSON] , [INFO] проживає у [ADDRESS] з 2022 року разом з громадянською дружиною, її неповнолітньою донькою, повнолітньою донькою та зі своїм неповнолітнім сином [PERSON] . За час проживання скарг від сусідів чи мешканців села не надходило, в конфліктних ситуаціях з сусідами не помічений (а.с.11). Як вказав позивач, а відповідачка не скористалася своїм правом заперечити проти цього, що відносини із відповідачкою стали напруженими і різко погіршилися, відповідачка перестала турбуватися про дитину та дбати про сім?ю. Пізніше стало відомо, що відповідачка познайомилася із іншим чоловіком та стала з ним підтримувати близькі стосунки. На ґрунті таких подій між подружжям часто відбувалися сварки, це стало причиною повного розірвання та припинення подружніх відносин та спільного сімейного життя. Також позивач зазначає, що з початку 2022 року проживає у с. Білогородка з іншою жінкою, з якою підтримує подружні відносини. На даний час, спільна з відповідачкою дитина проживає із позивачем та знаходиться на повному його утриманні та вихованні. Спору щодо місця проживання сина, [PERSON] , оскільки надалі буде проживати разом із позивачем за взаємною згодою. Зі слів позивача, відповідачка на даний час також фактично створила нову сім?ю і проживає спільно з іншим чоловіком, від якого має народити дитину, тому спору щодо стягнення та сплати аліментів між позивачем та відповідачкою також не існує. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються СК України. Так, статтями 104, 110, 112 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За частиною 2 статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 11.06.2019 року у справі №605/434/18, а висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що неможливо в подальшому зберегти їх сім`ю, шлюб сторін досить тривалий час носить формальний характер, подальше перебування їх у шлюбі суперечить інтересам кожного та порушує засади добровільності шлюбу, тому повинен бути розірваний. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, підстав для звільнення відповідачки від стягнення судового збору судом не встановлено, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача у розмірі 1211,20 грн. (а.с.1). Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved