Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. До суду 06.08.2024 надійшла позовна заява від [PERSON] , [PERSON] до Хмельницької міської ради\~про визнання права власності на квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування поданого позову [PERSON] та [PERSON] зазначено про те, що [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради народних депутатів від 12 січня 1984 року № 10/В було видано ордер на житлове приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу № 64 на право вселення в житлове приміщення - двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] сім`єю у складі чоловіка [PERSON] , сина [PERSON] та доньки [PERSON] . Позивачка зазначає, що з того часу із сім`єю проживає у зазначеній квартирі. Сплату пайових внесків за вказану кооперативну квартиру [PERSON] розпочато у 1982 році. Впродовж 1982-1991 років остання повністю сплатила пайові внески за зазначену квартиру. Всього [PERSON] було сплачено пайових внесків на загальну суму 8491,95 руб. Окрім того, квартира, яка є предметом позову, була набута позивачами у шлюбі, а отже є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно повідомлення Хмельницького бюро технічної інвентаризації від 20.04.2023 року № 739840 право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано. В грудні 2023 року позивачка звернулась до державного реєстратора Хмельницької міської ради з метою реєстрації права власності на квартиру, що є предметом позову, проте останній було відмовлено в проведенні реєстраційних дій у зв`язку із неподанням довідки кооперативу про членство в кооперативі та внесенням таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі. Багатоквартирний будинок за адресою: [ADDRESS] , в якому знаходиться квартира [ADDRESS] , знаходиться на обслуговуванні ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання», яке є правонаступником ЗАТ «Житлово-експлуатаційне об`єднання кооперативних будинків». При звернені позивачки до ТОВ «ЖЕО» з метою отримання довідки про членство в кооперативі та про повну сплату пайових внесків за квартиру, останнє повідомило, що у нього відсутні первинні бухгалтерські документи, які би підтверджували внесення членами кооперативів пайових внесків за квартири, а квитанції [PERSON] про оплату внесків до уваги не прийняло. Відтак, на даний час, позивачі позбавлені можливості зареєструвати своє право власності на квартиру у відповідних органах, а тому змушені звертатися до суду за захистом своїх прав та інтересів, як власників нерухомого майна. 04.09.2024 до суду від представника відповідача Хмельницької міської ради, надійшов відзив у справі. У поданому відзиві відповідачем заперечуються позовні вимоги з підстав їх необґрунтованості. Зокрема, відповідачем вказується, що до матеріалів позовної заяви не додано документи, які б підтверджували внесення позивачами пайових внесків за квартиру [ADDRESS] в повному обсязі. Вказується, що у разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. При цьому, право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Водночас, документом, що підтверджує набуття у власність членом кооперативу завершеного будівництвом об`єкта, є видана таким кооперативом довідка про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі. Тому, зважаючи на зазначене, представник відповідача просить у поданому позові відмовити. У судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі та надали пояснення аналогічні обставинам, які викладені у позовній заяві. Також представник позивачів адвокат Голдзіцька О.К. додатково пояснила, що до матеріалів позовної заяви долучено копію довідки «Сберкаси м. Хмельницький» № 202/06 від 16 червня 1982 про сплату внесків на суму 3840 руб. Зазначена сума коштів становила 45% від всієї вартості квартири. Указана довідка у сукупності із квитанціями, копії яких долучено до позовної заяви позивачами, свідчить про повну сплату вартості квартири членами кооперативу. Також позивач [PERSON] зазначила про те, що вони не оформляли правовстановлюючі документи на квартиру раніше, оскільки були впевнені в тому, що квартира є їх власністю автоматично, оскільки вони повністю виплатили її вартість та отримали ордер на вселення. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, у поданому відзиві просила проводити розгляд справи без їх участі. Представники третіх осіб ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання» та Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради у судове засідання не з`явились, про час та місце проведення розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 21.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні із проведенням підготовчого судового засідання. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі. 04.09.2024 до суду від представника відповідача надійшов відзив у справі. Ухвалою суду від 18.09.2024 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради народних депутатів від 12 січня 1984 року № 10/В було видано ордер на житлове приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу № 64 серії Р № 83 від 18.01.1984 на право вселення в житлове приміщення - двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , сім`єю у складі чоловіка [PERSON] , сина [PERSON] та доньки [PERSON] . Позивачі зареєстровані та проживають у вказаній квартирі із 25.10.1984, що підтверджується Довідкою № К-03-12864 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 04.04.2023. Як вбачається із матеріалів справи, сплату пайових внесків за вказану кооперативну квартиру [PERSON] розпочато у 1982 році. Впродовж 1982-1991 років остання сплатила пайові внески за зазначену квартиру. Так, у 1982 році позивачкою було сплачено пайові внески за кооперативну квартиру в розмірі 3840 руб., що підтверджується довідкою «Сберкаси м. Хмельницький» № 202/06 від 16 червня 1982. В подальшому, впродовж 1984-1991 років було сплачено пайові внески за кооперативну квартиру на загальну суму 4651,95 руб., що підтверджується долученими позивачами до матеріалів справи квитанціями. Всього [PERSON] було сплачено пайових внесків на загальну суму 8491,95 руб. Згідно довідки № 48/01-14 від 19 квітня 2024 року, виданої Хмельницьким бюро технічної інвентаризації, у відповідності архівних справ БТІ середня вартість 1 кв. м. кооперативних квартир по [ADDRESS] станом на 1982-1984 роки становила 134 руб. У відповідності до технічного паспорта на квартиру, що є предметом позову, загальна площа квартири становить 63,2 кв. м. Отже, середня вартість кооперативної квартири по [ADDRESS] загальною площею 63,2 кв.м. становила 8468,80 руб. Відтак, суд дійшов висновку про те, що позивачкою [PERSON] сплачено пайові внески за квартиру в повному обсязі. Також суд звертає увагу, що 28.06.1969 між позивачами зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 28.06.1969. Тому квартира, яка є предметом цього позову, була набута позивачами у шлюбі, а отже є спільною сумісною власністю подружжя. Суд враховує також те, що згідно повідомлення Хмельницького бюро технічної інвентаризації від 20.04.2023 року № 739840 право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано. Як вбачається із Рішення державного реєстратора Хмельницької міської ради № 70945748 від 28.12.2023 на звернення [PERSON] з метою реєстрації права власності на квартиру, що є предметом позову, останній було відмовлено в проведенні реєстраційних дій у зв`язку із неподанням довідки кооперативу про членство в кооперативі та внесенням таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі. Водночас, багатоквартирний будинок за адресою: [ADDRESS] , в якому знаходиться квартира [ADDRESS] , знаходиться на обслуговуванні ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання», яке є правонаступником ЗАТ «Житлово-експлуатаційне об`єднання кооперативних будинків». При звернені позивачки до ТОВ «ЖЕО» з метою отримання довідки про членство в кооперативі та про повну сплату пайових внесків за квартиру, останнє листом № 115 від 30.03.2023 повідомило, що у нього відсутні первинні бухгалтерські документи, які би підтверджували внесення членами кооперативів пайових внесків за квартири. Відтак, на даний час, позивачі позбавлені можливості зареєструвати своє право власності на квартиру у відповідних органах, а тому змушені звертатися до суду за захистом своїх прав та інтересів, як власників нерухомого майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачами [PERSON] , [PERSON] та відповідачем Хмельницькою міською радою є відносини, які пов`язані із користуванням, володінням та розпорядженням власником своїм майном, а також визнання його права власності на це майно (відносини, що виникають з права власності на майно). Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Положенням ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 60 частиною 1 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які викладені в постановах від 18 вересня 1987 р. № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» та від 22 грудня 1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», у випадку сплати паю в житлово-будівельному кооперативі подружжям у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів квартира після повної сплати пайового внеску є їх спільним майном. Водночас, статтею 69 СК України передбачено право дружини і чоловіка на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з абзацом 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктами 3, 4 постанови Верховної Ради Української РСР від 26.03.1991 «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність» передбачалось, що положення статті 15 зазначеного Закону застосовуються до правовідносин, що виникли як до, так і після 15 квітня 1991 року. Правила, що містяться в Законі Української РСР «Про власність» і були передбачені Законом СРСР «Про власність в СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 1 липня 1990 року. На момент сплати пайових внесків за кооперативну квартиру були чинними положення Типового Статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 27.06.1972 № 297. Згідно із пунктом 6 Типового Статуту ЖБК членами кооперативу можуть бути громадяни, які досягли 18-річного віку, постійно проживають, а також прописані на території даного міста, селища, села або навколишніх сіл в межах одного району і потребують житла або поліпшення житлових умов. Відповідно до пунктів 31, 33, 34 Типового Статуту ЖБК після закінчення будівництва кооперативного будинку (будинків) кожному члену житлово-будівельного кооперативу з членами сім`ї надається окрема квартира у відповідності з розміром його паю і рішенням загальних зборів членів кооперативу про розподіл квартир. Квартира надається членові кооперативу на членів його сім`ї, вказаних у заяві про вступ до кооперативу. Заселення квартир у будинку житлово-будівельного кооперативу провадиться за ордерами, що видаються виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Відмову у видачі ордера може бути оскаржено в судовому порядку. Статтею 15 Закону України «Про власність», (який регулював відносини власності після законодавства УРСР) було передбачено, що член житлового, житлово-будівельного кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно із роз`ясненнями, наданими у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз`яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього, слід враховувати, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачами у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що вони набули права власності на квартиру що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки сплатили пайовий внесок за неї у повному обсязі, про що свідчить видача ордеру останнім. Вказана квартира належить позивачам на праві спільної сумісної власності подружжя. Окрім того, за весь час, з моменту отримання ордеру в 1984 році, позивачі користуються та утримують вище зазначену квартиру в належному стані, заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги відсутня. Беручи до уваги вищенаведене, [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , і не оформлення належного правовстановлюючого документу, не проведення реєстрації права власності на квартиру не може бути перешкодою для визнання факту належності їм цього житла на праві власності, оскільки останні володіють, розпоряджаються та користуються квартирою в повному обсязі без обмежень та перешкод з боку інших осіб. Вирішуючи спір між сторонами щодо визнання права власності на вказану квартиру та обґрунтованості позовних вимог, суд надав об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивачів на момент звернення до суду, а також визначив чи відповідає обраний позивачами спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивачів, та дійшов висновку про доведеність позивачами належними та допустимими доказами заявлених позовних вимог, та, як наслідок, наявність порушених права останніх з боку відповідача, що є підставою для прийняття судового рішення про задоволення позову. Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивачі посилаються, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачами належними та допустимими доказами доведено факт порушення їхніх прав у вказаних правовідносинах із відповідачем, а саме доведено факт набуття права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , а тому поданий позов слід задовільнити та визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] у рівних частках, а саме по частки квартири за кожним позивачем. Розподіл судових витрату справі. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви до суду [PERSON] та [PERSON] сплачено судовий збір пропорційно ціні позову у загальному розмірі 3352,00 грн. Разом з тим, [PERSON] , [PERSON] не просять здійснити розподіл судових витрат, а тому судовий збір не підлягає до стягнення із Хмельницької міської ради.

Outcome: approved