Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-17 00:00:00

заявник звернувся до Голосіївського районного суду м.Київ із заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , шляхом встановлення наступних заходів тимчасового обмеження прав у спосіб: - заборони перебування в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Заява обґрунтована тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . В його квартирі фактично проживає його онук - [PERSON] , [INFO] . Сам [PERSON] тривалий час проживає разом із своєю цивільною дружиною за адресою: [ADDRESS] . Заявник стверджує, що 23.03.2024 [PERSON] перебуваючи у квартирі, за адресою [ADDRESS] завдав йому декілька ударів руками в голову чим вчиним фізичне насильство стосовно заявника. Заявник звернувся за медичною допомогою до Київської міської клінічної лікарні №12 (м. Київ) де було встановлено наявність у заявника гематоми правої щічної та підщелепної ділянки. Струс головного мозку під питанням. Вказана обставина підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою виданою Київською міською клінічною лікарнею №12 від 23.03.2024 за № 353. Заявник зазначає, що хоча він і є власником квартири [ADDRESS] , однак не може в ній перебувати, оскільки постійно потерпає від психологічного та фізичного насильства з боку онука, що проявляється в постійних погрозах життю та здоров`ю, неодноразовому застосуванню нецензурної лексики образливого характеру та фізичному насильству. Знаходження поряд із [PERSON] , на думку заявника, створює пряму загрозу для його життя та здоров`я, в зв`язку з чим [PERSON] вимушений був звернутися до Центру надання адміністративних послуг Голосіївської районної в м.Київ державної адміністрації із заявою про зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] Заявник в ході судового розгляду підтримав свої вимоги, посилаючись на вчинення [PERSON] психологічного та фізичного насильства відносно нього, та просив заяву задовольнити, з підстав, викладених в ній. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався. Вислухавши заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . У даній квартирі разом із своє матір`ю проживає його онук - [PERSON] . [PERSON] тривалий час проживає разом із своєю цивільною дружиною за адресою: [ADDRESS] . Звертаючись до суду, заявник посилається на вчинення [PERSON] відносно нього психологічного та фізичного насильства, що призводить до зміни його психологічного стану. Відповідно до ст.350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Згідно з пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Фізичним насильство є форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 та п.1 ч.1 ст.26 Закону «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. В ході судового розгляду [PERSON] вказував, що звертався 23.03.2024 р. до Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві з заявою про вчинення [PERSON] домашнього насильства, однак, доказів на підтвердження зазначених обставин та доказів прийняття рішення за даною заявою матеріали справи не містять. Доказів які підтвердили, що саме [PERSON] завдав заявнику ударів та застосовував до нього фізичне насильство заявник також суду не надав. Суд звертає увагу, що як стверджує заявник, домашнє насильство зі сторони [PERSON] відносно заявника відбулося 23.03.2024, проте [PERSON] звернувся до суду лише 14.10.2024. Інформація про будь-які інші випадки вчинення [PERSON] домашнього насильства по відношенню до заявника суду не надана. Таким чином, суд встановив, що акт фізичного насильства [PERSON] по відношенню до заявника мав місце більше семи місяців тому, та був одиничним випадком. Окрім того, суд звертає увагу, що заявник не надав суду жодних доказів того, що фізичне насильство (нанесення ударів) вчинялося саме [PERSON] . Доказів звернення в поліцію заявник не надав. Надані заявником довідки з медичної установи та фотокартки із зображенням заявника не дають можливості встановити час та обставини отримання заявником тілесних ушкоджень. Також суд звертає увагу, що заявник фактично проживає окремо від [PERSON] за адресою [ADDRESS] , в квартирі його дружини, а тому підстави для застосування такого заходу тимчасового обмеження як заборона перебування в місці спільного проживання (перебування) за адресою: [ADDRESS] відсутні. Частинами 4 та 5 ст. 26 Закону, обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. За заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті. Відповідно до ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Згідно ч. 1 ст. 350-7 ЦПК України, за заявою осіб, визначених статтею 350--2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350--6 цього Кодексу. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи всі досліджені в ході судового розгляду докази, суд приходить до висновку про недоведеність заявником фактів вчинення відносно нього фізичного, психологічного або економічного насильства з боку [PERSON] та відсутність на час розгляду справи ризиків застосування такого насильства в майбутньому. Зважаючи на викладене, надані заявником в обґрунтування заявлених вимог докази не вказують безумовно на вчинення [PERSON] домашнього насильства стосовно [PERSON] , не визначають ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства та чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для заявника, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. З огляду на наведене, у задоволенні заяви слід відмовити.

Outcome: dismissed