Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

03 січня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] суму страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 38 168,45 грн.,а також сплачений судовий збір у розмірі 2684 грн. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, що 10 серпня 2020 року між [PERSON] та позивачем укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом № АР-4751069. Забезпечений транспортний засіб BMW 523І державний номер № [NUMBER] . Строк дії полісу 11.08.2020 р. 10.08.2021 р. 02 січня 2021 року о 20-13 год. в Донецькій області, м. Маріуполь, Центральний район перехрестя пр. Металургів та Фонтанної, водій [PERSON] керуючи Т.З. BMW 523І державний номер № [NUMBER] виїхав на перехрестя виїхав на перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «ЗАЗ Сенс» державний номер [NUMBER] , який рухався на зелений сигнал світлофору, після чого останній здійснив некерований наїзд на Т.З «NІSSAN PRIMERA» державний номер [NUMBER] , який стояв, місце ДТП залишив, для встановлення особистості водія проводились поліцейські заходи, внаслідок ДТП власникам ТЗ спричинені матеріальні збитки, чим скоїв адміністративні правопорушення передбачені ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. Відповідно до постанови Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 09 березня 2021 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст.122-4,124КУпАП. 09 лютого 2021 року [PERSON] (власник ТЗ - NІSSAN PRIMERA д.н.з. [NUMBER] ) подав позивачу заяву про виплату страхового відшкодуваня. Відповідно до Страхового акту 210000383570 від 10 лютого 2021 року матеріальний транспортного засобу NІSSAN PRIMERA д.н.з. [NUMBER] , складає 22\~357,13 грн. Позивач визнав випадок страховим та 11 лютого 2021 року здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 22\~357,13 грн., що підветрджується платіжним дорученням №ЗР014609. 22 квітня 2021 року ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» подав позивачу заяву про виплату страхового відшкодування. Відповідно до страхового акту 210000417431 від 07 травня 2021 року матеріальний збиток завданий власникові автомобіля ЗАЗ Сенс д.н.з. [NUMBER] , складає 15\~811,32 грн. Позивач визнав випадок страховим та 12 травня 2021 року здійснив виплату в розмірі 15\~811,32 грн., що підтверджується платіжним дорученням №ЗР044451. \~ \~ \~ \~Відповідач після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, що підтверджено постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя по справі № 263/786/21, до позивача перейшло право вимоги коштів у сумі 38\~168,45 грн. \~ \~ \~ \~ [PERSON] було направлено претензію щодо добровільної сплати коштів в впорядку регресу. \~ \~ \~ \~Станом на 11 грудня 2023 року кошти на рахунок позивача не надходили. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 травня 2023 року визначено головуючого суддю Покопцеву Д.О. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 08 лютого 2024 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, проти заочного рішення не заперечував, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Відповідач у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час і місце судового розгляду. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення. Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.6 ст.82 ЦПК України). Постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 09 березня 2021 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст.122-4,124КУпАП. Відповідно до змісту постанови, 02.01.2021 року о 20-13 год. в Донецькій області, м. Маріуполь, Центральний район, перехрестя пр. Металургів та вул. Фонтанної, водій [PERSON] керуючи Т.З. «БМВ 523 і» державний номер [NUMBER] виїхав на перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «ЗАЗ Сенс» державний номер [NUMBER] , який рухався на зелений сигнал світлофору, після чого останній здійснив некерований наїзд на Т.З «Ніссан» державний номер [NUMBER] , який стояв, місце ДТП залишив, для встановлення особистості водія проводились поліцейські заходи, внаслідок ДТП власникам ТЗ спричинені матеріальні збитки, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.124,122-4 КУпАП. Вказана постанова суду набрала законної сили 22 березня 2021 року. 10 серпня 2020 року між [PERSON] та позивачем укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом № АР-4751069. Забезпечений транспортний засіб BMW 523І державний номер № [NUMBER] . Строк дії полісу 11.08.2020 р. 10.08.2021 р. 09 лютого 2021 року [PERSON] (власник ТЗ - NІSSAN PRIMERA д.н.з. [NUMBER] ) подав позивачу заяву про виплату страхового відшкодуваня. Відповідно до Страхового акту 210000383570 від 10 лютого 2021 року матеріальний транспортного засобу NІSSAN PRIMERA д.н.з. [NUMBER] , складає 22 357,13 грн. Позивач визнав випадок страховим та 11 лютого 2021 року здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 22 357,13 грн., що підветрджується платіжним дорученням №ЗР014609. 22 квітня 2021 року ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» подав позивачу заяву про виплату страхового відшкодування. Відповідно до страхового акту 210000417431 від 07 травня 2021 року матеріальний збиток завданий власникові автомобіля ЗАЗ Сенс д.н.з. [NUMBER] , складає 15 811,32 грн. Позивач визнав випадок страховим та 12 травня 2021 року здійснив виплату в розмірі 15 811,32 грн., що підтверджується платіжним дорученням №ЗР044451. Відповідач після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, що підтверджено постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя по справі № 263/786/21, до позивача перейшло право вимоги коштів у сумі 38 168,45 грн. [PERSON] було направлено претензію щодо добровільної сплати коштів в впорядку регресу. Станом на 11 грудня 2023 року кошти на рахунок позивача не надходили. На час розгляду справи відповідачем не надано доказів відшкодування шкоди у добровільному порядку. Частиною 2 ст.1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За приписами ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судам цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27 березня 1992 року роз`яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно зі ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. За ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved