Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

В червні 2024 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя звернулася [PERSON] , в інтересах якої діє представник позивача\~адвокат Кошліченко Н.В. з позовною заявою, в якій просить перерозподілити частки у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , визнавши за [PERSON] право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] замість 1/3 частки, за [PERSON] право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] замість 1/3 частки; припинити право власності [PERSON] на 1/4 частку квартири [ADDRESS] , стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] вартість 212464,38 грн., та визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] та у порядку спадкування за законом на 1/2 частку вказаної квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 1993 році [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримали у власність по 1/3 частці двокімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 45,52 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності № [NUMBER] , виданого 09.06.1993 року концерном «Запоріжабразив». 12.12.1997 року [PERSON] за договором купівлі-продажу № 836, зареєстрованого Запорізькою будівельною товарною біржею, придбав у [PERSON] у власність 13/25 часток сусідньої квартири [ADDRESS] , а саме кімнату № 2 площею 13,8 кв.м. та балкон площею 1,02 кв.м. Право власності на 13/25 часток квартири [ADDRESS] було зареєстровано в ОП ЗМБТІ 17.12.1997 року за реєстровим № 37073, що підтверджується реєстраційним надписом на вказаному договорі купівлі-продажу. Після цього Державним комунальним підприємством «Градпроект» у 1997 році було розроблено проект перепланування квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] на замовлення та за особистою заявою від 01.10.1997 року [PERSON] на проведення перепланування. На розроблення проекту перепланування квартир АТ «Запорізький абразивний комбінат» було надано дозвіл на перепланування вказаних квартир, що підтверджується листом за вих. № 5/7289 від 01.10.1997 року. Придбана [PERSON] кімната № 2 квартири [ADDRESS] складала 13/25 часток квартири, мала спільну стіну із квартирою [ADDRESS] , у цій стіні було зроблено дверний отвір, а вихід із кімнати № 2 квартири [ADDRESS] до кімнати № 1 квартири [ADDRESS] було замуровано. Тобто, кімната № 2 квартири [ADDRESS] стала третьою кімнатою квартири [ADDRESS] , яка була двокімнатною, в результатів чого квартира [ADDRESS] із двокімнатної стала трикімнатною і її загальна площа збільшилась до 60,24 кв.м., а квартира [ADDRESS] відповідно з двокімнатної стала однокімнатною і її загальна площа зменшилась до 30,65 кв.м., але право власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на переплановану квартиру і збільшену за площею не було оформлено та частки співвласників не змінені. 06.11.2023 року за адресою: [ADDRESS] було проведено технічну інвентаризацію та виготовлено новий технічний паспорт на трикімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 60,24 кв.м. (інвентаризаційна справа № 383120/76/28436, реєстраційний номер ТІ01:9989-2001-3676-6927), що також підтверджується Витягом з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, реєстраційний номер документу : ТІ01:9989-2001-3676-6927, та Рішення виконавчого комітету Шевченківської районної ради № 180 від 20.11.1997 року «Про оформлення перепланування квартири [ADDRESS] », за змістом якого за висновком ГУАтаМ про перепланування квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] встановлено, що за рахунок зменшення площі з двокімнатної квартири [ADDRESS] утворилась однокімнатна квартира (з 45,62 кв.м. до 31,6 кв.м.) збільшилась загальна площа квартири [ADDRESS] ; перепланування не вплинуло на стан несучих конструкцій будинку, відповідає взаємній угоді квартировласників та ЖКВ, ВН; виконавчим комітетом Шевченківської районної ради вирішено дозволити оформлення перепланування квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , ЗБТІ внести зміни в технічну документацію квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] . Проте фактично ідеальні частки співвласників цього домоволодіння не відповідають розміру часток, зареєстрованих за ними, необхідно провести їх перерозподіл. Ідеальні частки співвласників квартири [ADDRESS] змінилися та мають такий вигляд: у [PERSON] 1/4 частка, замість раніше належної їй 1/3 частки, відповідно у [PERSON] ідеальна частка складає 1/4 частку, замість раніше належної 1/3 частки, у [PERSON] ідеальна частка складає 1/2 частку квартири [ADDRESS] , замість раніше належної 1/3 частки квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] . 22.02.2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували своє право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно по 1/2 частці за кожним на однокімнатну квартиру [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційно довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, від [INFO] . [INFO] [PERSON] помер (загинув), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 13.10.2022 року Шевченківським відділом ДРАЦС у м. Запоріжжі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №с 2569 від 13.10.2022 року та Витягом із наказу № 54 від 23.02.2023 року командира в/ч [NUMBER] . Після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Нарохи О.В. з метою оформлення спадщини звернулись [PERSON] дружина загиблого, [PERSON] син загиблого та [PERSON] дочка загиблого. Між спадкоємцями було укладено нотаріальний договір, посвідчений 09.11.2023 року приватним нотаріусом ЗМНО Нарохою О.В., зареєстрованим у реєстрі за № 1431 про поділ спадщини, а саме : [PERSON] переходить у спадщину транспортний засіб Volrswagen Passat 2008 року випуску [PERSON] переходить у спадщину житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,0314 га кадастровий номер 2310100000:07:057:0107 за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] переходить у спадщину частка квартири [ADDRESS] та 13/25 часток квартири [ADDRESS] . Проте, [PERSON] приватним нотаріусом [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності у порядку спадкування за законом на тій підставі, що у наданих документах, що посвідчують право власності спадкодавця на вищевказане майно, а саме Договорі купівлі-продажу № 836, зареєстрований Запорізькою будівельною товарною біржею 12.12.1997 року на 13/25 часток квартири [ADDRESS] , та Свідоцтві № [NUMBER] про право власності на житло, виданому концерном «Запоріжабразив» 09.06.1993 року на квартиру [ADDRESS] , та технічному паспорті на квартиру [ADDRESS] , виданому ТОВ «ЗМБТІ» 06.11.2023 року, загальна площа квартири становить 60,24 кв.м. та житлова площа становить 40,8 кв.м., що не відповідає площі, вказаній у Свідоцтві № [NUMBER] про право власності на житло, виданому концерном «Запоріжабразив» 09.06.1993 року, а також у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] належить в цілому стороннім людям. Таким чином, для оформлення спадщини після смерті батька, позивачу необхідно привести у відповідність частки квартири [ADDRESS] після проведення її перепланування, а також, враховуючи, що відповідачу [PERSON] належить лише 1/4 частка квартири [ADDRESS] , тобто її частка у квартирі є незначною, при цьому таке припинення права власності не завдасть\~істотної шкоди\~її інтересам\~та членам\~її сім`ї,\~також вона з 2008 року зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , отже має інше житло, тому позивачем заявлено позовну вимогу про припинення права власності на її 1/4 частку квартири із виплатою їй грошової компенсації за вказану частку. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.06.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, витребувано з у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Нарохи Ольги Василівни (69063, м.Запоріжжя, вул. Поштова 27/29) копію спадкової справи №30/2023 після померлого [INFO] [PERSON] . 01.08.2024 року, на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.06.2024, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В. була надана копія спадкової справи №30/2023 після померлого [INFO] [PERSON] . В підготовче судове засідання позивач та її представник не прибула, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Від відповідача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги вона визнала в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Треті особи [PERSON] та приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Нароха О.В. в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. В матеріалах справи містяться заява про розгляд справи без участі [PERSON] .. Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2\~ст. 211 ЦПК України\~судове засідання проведено у відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з огляду на таке. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 13.10.2022 року Шевченківським відділом ДРАЦС у м. Запоріжжі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №с 2569 від 13.10.2022 року. Після його смерті відкрилась спадщина на транспортний засіб Volkswagen Passat 2008 року випуску, житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,0314 га кадастровий номер 2310100000:07:057:0107 за адресою: [ADDRESS] , частку квартири [ADDRESS] та 13/25 часток квартири [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 25.04.1987 року відділом РАЦС міськвиконкому м. Запоріжжя, [PERSON] 25.04.1987 року уклав шлюб з [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу взяла прізвище « [PERSON] », актовий запис № 812. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 15.06.1987 року відділом РАГС Шевченківського райвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 1142, її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 01.04.1997 року року відділом РАГС Шевченківської райадмінінстрації м. Запоріжжя, актовий запис № 308, його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Тобто, спадкоємцями першої черги є дружина померлого [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 21.03.2023 після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Нарохи О.В. з метою оформлення спадщини звернулись [PERSON] , [PERSON] .. Між спадкоємцями було укладено договір про розподіл спадщини, посвідчений 09.11.2023 року приватним нотаріусом ЗМНО Нарохою О.В., зареєстрованим у реєстрі за № 1431, а саме: [PERSON] переходить у спадщину транспортний засіб Volkswagen Passat 2008 року випуску [PERSON] переходить у спадщину житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,0314 га кадастровий номер 2310100000:07:057:0107 за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] переходить у спадщину частка квартири [ADDRESS] та 13/25 часток квартири [ADDRESS] Проте, [PERSON] приватним нотаріусом [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право власності у порядку спадкування за законом на тій підставі, що у наданих документах, що посвідчують право власності спадкодавця на вищевказане майно, а саме Договорі купівлі-продажу № 836, зареєстрований Запорізькою будівельною товарною біржею 12.12.1997 року на 13/25 часток квартири [ADDRESS] , та Свідоцтві № [NUMBER] про право власності на житло, виданому концерном «Запоріжабразив» 09.06.1993 року на квартиру [ADDRESS] , та технічному паспорті на квартиру [ADDRESS] ,виданому ТОВ «ЗМБТІ» 06.11.2023 року, загальна площа квартири становить 60,24 кв.м. та житлова площа становить 40,8 кв.м., що не відповідає площі, вказаній у Свідоцтві № [NUMBER] про право власності на житло, виданому концерном «Запоріжабразив» 09.06.1993 року, а також у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] належить в цілому стороннім людям, що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих № 640/02-31 від 10.11.2023. Згідно аналізу письмових доказів, невідповідність часток у квартирі [ADDRESS] відбулась з наступних підстав та за наступних обставин: Згідно свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого 09.06.1993 року концерном «Запоріжабразив», [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] набули у власність по 1/3 частці квартири [ADDRESS] , загальною площею 45,52 кв.м. та складалась із двох кімнат. 12.12.1997 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 836, зареєстрованого Запорізькою будівельною товарною біржею, придбав у [PERSON] у власність 13/25 часток сусідньої квартири [ADDRESS] , а саме кімнату № 2 площею 13,8 кв.м. та балкон площею 1,02 кв.м. Право власності на 13/25 часток квартири [ADDRESS] було зареєстровано в ОП ЗМБТІ 17.12.1997 року за реєстрованим № 37073, що підтверджується реєстраційним надписом на вказаному договорі купівлі-продажу. У 1997 році Державним комунальним підприємством «Градпроект» розроблено проект перепланування квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] на замовлення [PERSON] , якою до ДКП «Градпроект» 01.10.1997 року особисто було подано заяву на проведення перепланування. АТ «Запорізький абразивний комбінат» надало дозвіл на перепланування квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , що підтверджується листом за вих. № 5/7289 від 01.10.1997 року. Придбана [PERSON] кімната № 2 квартири [ADDRESS] складала 13/25 часток квартири, мала спільну стіну із квартирою [ADDRESS] , у цій стіні було зроблено дверний отвір, а вихід із кімнати № 2 квартири [ADDRESS] до кімнати № 1 квартири [ADDRESS] було замуровано. Тобто, кімната № 2 квартири [ADDRESS] стала третьою кімнатою квартири [ADDRESS] , яка була двокімнатною. Після здійснення перепланування квартира [ADDRESS] із двокімнатної стала трикімнатною і її загальна площа збільшилась до 60,24 кв.м., а квартира [ADDRESS] відповідно з двокімнатної стала однокімнатною і її загальна площа зменшилась до 30,65 кв.м., Проте, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] право власності на переплановану квартиру і збільшену за площею не було оформлено та частки співвласників не змінені відповідно. 22.02.2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували своє право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно по 1/2 частці за кожним на однокімнатну квартиру [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційно довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, від 19.04.2024 року. 06.11.2023 року за адресою: [ADDRESS] було проведено технічну інвентаризацію та виготовлено новий технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , яка є трикімнатною та складає загальну площу 60,24 кв.м. (інвентаризаційна справа № 383120/76/28436, реєстраційний номер ТІ01:9989-2001-3676-6927) Згідно Витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, реєстраційний номер документу : ТІ01:9989-2001-3676-6927 загальна площа квартири [ADDRESS] становить 60,24 кв.м., житлова площа 40,8 кв.м., кількість кімнат три. Обстеженням 03.11.2023 року встановлено, що загальна площа квартири змінилась із 45,52 кв.м. на 60,24 кв.м., житлова площа змінилась із 30,8 кв.м. на 40,8 кв.м. за рахунок знесення старих та встановлення нових перегородок та приєднання житлової кімнати і балкону із квартири [ADDRESS] , що було дозволено Рішенням Шевченківської районної ради № 180 від 20.11.1997 року. За зверненням [PERSON] ТОВ «ЗМБТІ» 05.12.2023 року із матеріалів інвентаризаційної справи на квартиру [ADDRESS] , було надано копію рішення виконавчого комітету Шевченківської районної ради № 180 від 20.11.1997 року «Про оформлення перепланування квартири [ADDRESS] ». Як вбачається зі змісту Рішення виконавчого комітету Шевченківської районної ради № 180 від 20.11.1997 року «Про оформлення перепланування квартири [ADDRESS] » за висновком ГУАтаМ про перепланування квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] встановлено, що за рахунок зменшення площі з двокімнатної квартири [ADDRESS] утворилась однокімнатна квартира (з 45,62 кв.м. до 31,6 кв.м.) збільшилась загальна площа квартири [ADDRESS] (з 45,52 кв.м. до 58,3 кв.м.) Перепланування не вплинуло на стан несучих конструкцій будинку, відповідає взаємній угоді квартировласників та ЖКВ, ВН. Виконавчим комітетом Шевченківської районної ради вирішено дозволити оформлення перепланування квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , ЗБТІ внести зміни в технічну документацію квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] . Оскільки фактично ідеальні частки співвласників цього домоволодіння не відповідають розміру часток, зареєстрованих за ними, то вони підлягають зміні. З урахуванням перепланувань у квартирі [ADDRESS] , як тих, на які наявні правовстановлюючі документи, так і тих, що були в подальшому приєднані із квартири [ADDRESS] , ідеальні частки співвласників цього домоволодіння змінилися та мають такий вигляд: у [PERSON] 1/4 частка, замість раніше належної їй 1/3 частки, відповідно у [PERSON] ідеальна частка буде складати 1/4 частку, замість раніше належної 1/3 частки, у [PERSON] ідеальна частка буде складати 1/2 частку квартири [ADDRESS] , замість раніше належної 1/3 частки квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] . Для визначення часток власників у перепланованій і збільшеній квартирі, визначаємо, яку частку становить 15,17 кв.м. від загальної площі 60,24 кв.м. Отже, 60,24 кв.м. : 15,17 кв.м. = 1/397 , шляхом округлення частка становить 1/4 Таким чином, 1/3 частка співвласника [PERSON] у квартирі стала відповідати 1/4 частці квартири при загальній площі 60,24 кв.м. 1/3 частка співвласника [PERSON] стала відповідати 1/4 частці квартири при загальній площі 60,24 кв.м. 1/3 частка співвласника [PERSON] стала відповідати 1/4 частці квартири при загальній площі 60,24 кв.м. 13/25 часток (квартири [ADDRESS] , а саме кімната № [NUMBER] площею 13,8 кв.м. та балкон площею 1,02 кв.м.) стали відповідати 1/4 частці квартири [ADDRESS] при загальній площі 60,24 кв.м. Таким чином, на момент смерті 08.10.2022 року [PERSON] належала 1/2 частка квартири [ADDRESS] , яка є спадковою масою. Враховуючи договір про поділ спадщини, [PERSON] переходить частка її батька [PERSON] , тобто 1/2 частка квартири [ADDRESS] , а загальна її частка після прийняття спадщини становить 3/4 квартири [ADDRESS] (1/2 частка батька та її 1/4 частка). Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст.\~1268,\~1269 ЦК України\~такими, що прийняли спадщину, вважаються особи, які проживали із спадкодавцем на час її відкриття та не відмовились від спадщини, а також ті особи, які у шестимісячний строк звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). Статтями 1222 - 1223 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності зі ст.1223 ЦК у разі відсутності заповіту визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За приписами ст.ст. 1269-1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Тобто прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Факт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 ЦК України, передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Правилами ст. 1268 ЦК України встановлено, що прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Право власності гарантоване ст. 41 Конституції України і не може бути визнане дійсним чи не дійсним, оскільки як суб`єктивне право є можливістю здійснювати або не здійснювати будь-які дії, що прямо незаборонені законом, у даному випадку володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном. Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.06.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», викладених у п. 3.1, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦК України. Відповідно до п. 4.16 ст. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюсту № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених\~пунктом 3\~глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Звертаючись до приватного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] спадкоємці не мали можливості надати правовстановлюючі документи на квартиру [ADDRESS] загальною площею 60,24 кв.м., що складається із трьох кімнат, оскільки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не було здійснено перерозподіл часток співвласників квартири та не проведено після цього державну реєстрацію змін. На теперішній час реєстрація вказаних змін у позасудовому порядку неможлива з тієї причини, що помер один із співвласників. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Непорушність права власності закріплено в статті 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном. Згідно частин першої, третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 328 зазначеного Кодексу передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 цього Кодексу. (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 10 лютого 2016 р. у справі № 6-2124цс15). Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до частини третьої статті 357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. За змістом статі 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності, що передбачено статтею 361 ЦК України. Згідно зі статтями 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 ЦК України. Крім того відповідно до абз. 2 ч. 1ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі зміни часток у праві спільної власності вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. Пунктом 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визначено, що однією з підстав державної реєстрації права власності та інших речових прав є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до пунктів 3.1, 3.3 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №55 від 18.06.2007 р. (далі за текстом - Інструкція), у разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлювальних документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлювальних документів. За відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку. Відповідно до п.3.4. Інструкції, при розрахунку частки кожного співвласника в будинку необхідно визначити всю внутрішню площу будинку, а також площу, яка належить кожному співвласнику окремо відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001р. №127. Відповідно до п.3.11 Інструкції, до розрахунку не включаються тільки самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна. Таким чином, на теперішній час ідеальні частки співвласників спірної квартири не відповідають розміру часток, зареєстрованих за ними. Як встановлено судом, у квартирі [ADDRESS] зареєстрована та проживає позивач [PERSON] . Відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . У власності відповідача [PERSON] перебуває 1/4 частка квартири [ADDRESS] , що становить незначну частку відносно частки, що належить позивачу [PERSON] [PERSON] визнала позовні вимоги [PERSON] , що свідчить про те, що вона не заперечує проти припинення за нею права власності на належну їй 1/4 частку спірної квартири з виплатою їй грошової компенсації за вказану частку виходячи з оціночної вартості майна згідно Звіту про оцінку майна, копія якого додана до позову. Відповідач не надала жодного доказу, який би підтвердив, що припинення за нею права власності на її частку у квартирі може завдати істотної шкоди її інтересам та членам її сім`ї, вона має місце проживання за адресою: [ADDRESS] , де проживає і зареєстрована з 2008 року, тому суд не вбачає підстав для незадоволення даної позовної вимоги. Відповідно до частини першої\~статті 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За приписами частини першої\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до приписів частини першої\~статті 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Поняття спільної часткової власності викладено у частині першій\~статті 356 ЦК України\~як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі. У відповідності з частиною першою\~статті 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частиною другою цієї статті передбачено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Згідно із\~статтею 155 ЖК України\~власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Відповідно до частини третьої\~статті 358 ЦК України\~кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно частини першої\~статті 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Положеннями частини першої\~статті 346 ЦК України\~наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту частини другої цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом. Один з таких випадків наведено в\~статті 365 ЦК України, яка регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Відповідно до частини другої\~статті 183 ЦК України\~неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Верховний Суд України у постанові від 15.05.2013 по справі № 6-37цс13 зазначав, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої\~статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. В постанові від 02.07.2014 по справі № 6-68цс14 Верховний Суд України роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в\~статті 365 ЦК України\~свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої\~статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої\~статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності». Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої\~статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. З аналізу судової практики вбачається, що поняття «незначна частка» є оціночним, тому при вирішенні спору в судовому порядку суд враховує співвідношення вартості всього майна, часток кожного, тощо. Частка відповідача у спірному майні становить 1/4, частка позивача - 3/4, тобто частка відповідача є незначною. За частиною другою\~статті 365 ЦК України\~суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідно до абзацу 3 пункту 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи. Згідно Звіту про оцінку майна від 25.05.2024 року ринкова вартість трикімнатної квартири загальною площею 60,24 кв.м. розташованої за адресою: [ADDRESS] станом на 25.05.2024 року складає 849849,53 грн., в свою чергу вартість 1/4 її частки складає 212464,40 грн. \~ \~ \~ \~Позивачем [PERSON] внесено на депозитний рахунок суду суму вартості частки майна у розмірі 212464,40 грн, що підтверджується оригіналом квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 18 від 10.10.2024 року через АТ «Ощадбанк». Враховуючи, що позивачем попередньо внесено на депозитний рахунок суду вартість частки майна, суд вбачає підстави для постановляє рішення про припинення права [PERSON] на 1/4 частку у спільному майні, а саме квартирі [ADDRESS] . За таких обставин вимоги позивача про перерозподіл часток та визнання за нею права власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до пункту 6 частини першої\~статті 264 ЦПК\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що передбачено частиною першою\~статті 142 ЦПК України. Як встановлено судом, за звернення з позовом до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 6374 грн. У зв`язку з тим, що відповідач\~ [PERSON] \~фактично визнала позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд дійшов до висновку про повернення [PERSON] з державного бюджету 50% судового збору у розмірі 3184 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved