Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-17 00:00:00

В серпні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія управління активами про стягнення безпідставно отриманих коштів, в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь 18\~095,44 грн та судові витрати. В обґрунтування позову вказує, що 28 червня 2021 року приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис № 245549 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за кредитним договором укладеним [PERSON] з ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у сумі 32161,00 грн. 09 вересня 2021 на підставі вказаного вище виконавчого напису нотаріуса начальником відділу Нововоронцовського відділу державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 66778117 та 24 листопада 2023 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Вважаючи виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь відповідача заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2024 року у справі № 213/1119/24 позовні вимоги [PERSON] було задоволено, та виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис № 245549 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за кредитним договором укладеним [PERSON] з ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у сумі 32161,00 грн визнано таким, що не підлягає виконанню. Та в рамках виконавчого провадження № 66778117 з заробітної плати [PERSON] було здійснено стягнення у сумі 18095,44 грн. 27 серпня 2024 року [PERSON] звернувся до відповідача з листом в якому просив повернути безпідставно набуті кошти, однак на день звернення до суду відповіді не отримав, а тому був змушений звернутися до суду з відповідним позовом. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 03 вересня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення сторін). Відповідач заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін чи відзив на позов суду не подав, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позову та долучених до нього документів, направлялися відповідачу за місцем реєстрації, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернулися на адресу суду з відміткою\~про отримання відповідачем. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18. Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмових відзивів на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 5статті 279 ЦПК України. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. За таких обставин у відповідності до\~ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Відповідно до ч.\~2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, дійшов наступних висновків. 28 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 245549, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у розмірі 32\~161,00 грн, що виникла внаслідок неналежного виконання боржником умов кредитного договору № 1534625 від 02 лютого 2021 року. 09 вересня 2021 на підставі вказаного вище виконавчого напису нотаріуса начальником відділу Нововоронцовського відділу державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 66778117 та 24 листопада 2023 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2024 року у справі № 213/1119/24 позовні вимоги [PERSON] було задоволено, та виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис № 245549 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за кредитним договором укладеним [PERSON] з ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у сумі 32161,00 грн визнано таким, що не підлягає виконанню. Згідно копії довідки № 179 від 01 квітня 2024 року , яка видана на ім`я [PERSON] вбачається, що з його заробітної плати виконувались утримання згідно постнова ВП № 66778117 від 24.11.2023 року про стягнення заборгованості на користь ТОВ « Фінансова компанія управління активами» у розмірі 18095,44 грн за період ( грудень 2023, січень, лютий 2024). З інформації Начальника відділу Нововоронцовського відділу державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 8150 від 06.09.2024 року року вбачається, що в процесі примусового виконання виконавчого провадження № 66778117 з примусового виконання виконавчого напису № 245549 від 28.06.2024 року з боржника утримано кошти в сумі 18 095,44 грн, з яких: 14\~603,34 грн на користь стягував ТОВ «Фінансова компанія управління активами»; 3216,10 грн виконавчий збір; 276,00 грн витрати виконавчого провадження. Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Крім того,\~ст.\~1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Відповідно до частин 1, 2\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83\~ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Враховуючи, що відповідач набув майно, в даному випадку грошові кошти в сумі 14\~603,34 грн. на підставі виконавчого напису, вчиненого із порушенням закону, вказані грошові кошти є безпідставно набутим майном та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. \~ \~ \~ \~Щодо стягнення з відповідна на користь позивач сум виконавчого збору та витрат виконавчого провадження суд зазначає наступне. У рамках здійснення виконавчого провадження № 66778117 з боржника утримано кошти в сумі 18 095,44 грн, з яких: 14\~603,34 грн на користь стягував ТОВ «Фінансова компанія управління активами»; 3216,10 грн виконавчий збір; 276,00 грн витрати виконавчого провадження. Грошові кошти у розмірі 3492,10 грн. (3216,10 виконавчий збір на користь держави, 276,00 грн. витрати на проведення виконавчих дій) були зараховані до державного бюджету, а тому відповідачами за такою позовною вимогою повинні бути відповідний відділ державної виконавчої служби та Державна казначейська служба України, а позивачем вимоги до відділу Державної виконавчої служби та Державної казначейської служби України не заявлено. Слід вказати на те, що Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 14 лютого 2022 року справа № 201/1311/19 (провадження № 61-15241св21), зазначив про те, що оскільки постанови приватного виконавця …. не оскаржувалися позивачем у порядку, встановленому чинним законодавством, не скасовані та дії відповідача щодо винесення зазначених постанов не визнані протиправними…, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність правових підстав для застосування статті 1212 ЦК України до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку з безпідставним, на думку позивача, стягненням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження, оскільки такі кошти не можуть вважатися безпідставно набутими у розумінні статті 1212 ЦК України, а є витратами виконавчого провадження. При цьому у зазначеній постанові вказано на те, що частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. З наведених норм права вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15). З огляду на викладене, позовні вимоги до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» в частині стягнення, як безпідставно набутих коштів 3492,10 грн. (3216,10 виконавчий збір на користь держави, 276,00 грн. витрати на проведення виконавчих дій) задоволенню не підлягають. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 2 500,00 грн, за складання позовної заяви та 500,00 грн за кожне судове засідання. Витрати на професійну правничу допомогу, відповідно до п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України, віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до чч. 1-6 ст.137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 №301/1894/17 вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Так позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу було надано: копію договору про надання правничої допомоги № 52 від 16.05.2024 року; копію Акту про приймання передачу наданих послуг від 27 серпня 2024, з переліком наданих адвокатом послуг, вартість яких становить 2500,00 грн та копію квитанції серії ААС № 195136 про оплату позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2500,00 грн. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 977,46 грн.

Outcome: partial