Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа в порядку окремого провадження за заявою [PERSON] , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про встановлення факту належності документів. Стислий виклад позиції заявника: В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що у свідоцті про шлюб серії [NUMBER] від 22.12.1972 року, державним органом, що здійснював реєстрацію, було допущено помилку в частині відомостей про рік народження. У свідоцтві про шлюб зазначено 1947 рік народження, а відповідно до свідоцтва про народження та паспорта громадянина України, рік народження вказано як 1946. У зв`язку із цими розбіжностями, було відмовлено у призначенні пенсії по втраті годувальника. Помилка виявилася і у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , а саме: дівоче прізвище вказано російською мовою і записано як « [PERSON] », хоча правильне написання прізвища українською мовою буде « [PERSON] ». У свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] від 22.12.1972 року, у дівочому прізвищі було допущено помилку і вказано прізвище російською мовою як « [PERSON] ». Просить заяву задовольнити та встановити юридичний факт. Заяви (клопотання) учасників справи: 02.09.2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява [PERSON] , у якій вона просила проводити розгляд справи без її участі (а.с. 19). 05.09.2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшли пояснення представника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Вандзьо Олександри Богданівни (а.с. 25-26). 12.09.2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява [PERSON] , у якій вона просила проводити розгляд справи без її участі (а.с. 27). Процесуальні дії суду по справі: Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 26.07.2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (а.с. 11-12). В судове засідання 22.10.2024 року: - заявник [PERSON] - не з`явилася, про час, дату та місце розгляду повідомлялася у встановленому законом порядку. На адресу Шевченківського районного суду м. Львова подала заяву, у якій просила розгляд справи проводити без її участі. - представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Заяв та клопотань на адресу Шевченківського районного суду м. Львова не надходило. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено, що: Відповідно до копії паспорта КВ 514007, [PERSON] народилася [INFO] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , « [PERSON] » народилася [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , « [PERSON] , 1946» та « [PERSON] , 1947» уклали шлюб 22.12.1972 року. Згідно з копією рішення від 13.05.2024 року №1, [PERSON] відмовлено у призначенні пенсії в разі втрати годувальника. Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд дослідивши письмові докази в їх сукупності, дійшов висновку, що заява про встановлення факту належності документів, підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. До способів захисту цивільних прав та інтересів згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України відноситься, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно зі ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Важливе значення має вимога про обов?язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Як зазначає заявник в заяві, - встановлення факту, що має юридичне значення необхідно їй для оформлення пенсії. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справ про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 12 постанови №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Відповідно до положень\~ст. 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що заявником надано достатньо доказів, якими доведено факт належності йому правовстановлюючого документу на право приватної власності на земельну ділянку, суд вважає аргументованим посилання заявника, що розбіжності в написанні імені виникли з технічних причин. Відповідно до ч. 5 ст.\~263\~ЦПК України обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені у заяві, обґрунтування вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, доводи є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають. Таким чином, доводи заявника знайшли своє підтвердження. Суд виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, приходить до висновку що вимоги є частково обґрунтованими та доведеними. На підставі викладеного та

Outcome: partial