Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

30.07.2024 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до Єланецької об`єднаної територіальної громади Вознесенського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначала, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 6,36 га наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Єланецької селищної (колишньої Великосербулівської сільської) ради Вознесенського (Єланецького) району Миколаївської області. Своєчасно, у встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України, строк вона спадщину не прийняла, з об`єктивних причин, а тому просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судове засідання позивачка не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Єланецької ОТГ Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату та час слухання справи. За заявою позивачки суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з викладеного, суд вбачає за можливе розглянути справу по суті за відсутності належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи сторін та їх представників. Дослідивши письмові матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого висновку. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України). Частиною 1ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини згідно із ч. 1ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , яка на час відкриття смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Інші особи зареєстровані за адресою реєстрації місця проживання спадкодавиці відсутні. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй земельну ділянку площею 6,36 га надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Великосербулівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області. З матеріалів справи вбачається, що стосовно майна спадкодавиці на підставі заяви позивачки приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Волошиним В.В. заведено спадкову справу за №38/2024. Судом встановлено, що позивачка являється спадкоємицею за законом [PERSON] , померлої [INFO] . Позивачка своєчасно, у встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України, строк спадщину не прийняла, оскільки внаслідок втрати близької людини (матері) мала пригнічений стан, тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні у зв`язку з підвищенням артеріального тиску. А тому, нині захист її спадкових прав можливий лише в судовому порядку шляхом визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. Так, за змістом ч. 3 ст. 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. А як указав Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Судом встановлено, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини по поважній причині. Наведені позивачкою причини пропуску строку для прийняття спадщини є об`єктивними причинами поважності пропуску строку для прийняття спадщини. Також суд звертає увагу, що право позивачки на прийняття спадщини ніким не оспорюється, інші спадкоємці, які б бажали реалізувати свої спадкові права щодо майна спадкодавці відсутні, а тому відмова у позові фактично порушила б законне право позивачки на отримання спадкового майна. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Тому, з огляду на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, неможливість позивачки в інший спосіб захистити своє невизнане право, вимога позивачки про визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved