Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто просто» (далі - ТОВ «Авто просто») про стягнення коштів. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 07.05.2018 між ним та ТОВ «Авто просто» був укладений договір №731509 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля (далі - договір адміністрування від 07.05.2018 №731509), за умовами якого відповідач надає фінансову послугу з адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів учасниками через систему придбання у групах АвтоТак та забезпечує придбання автомобіля за рахунок об`єднаних коштів учасників на умовах договору та внутрішніх правил за умови виконання учасником зобов`язань, передбачених договором про адміністрування. Він сплачував щомісячні періодичні платежі, які йому направляло ТОВ «Авто просто» з урахуванням щомісячної винагороди та ПДВ, загальна сума сплачених коштів склала 281 600 грн. 07.07.2021 він звернувся до ТОВ «Авто просто» із заявою про розірвання договору від 07.05.2018 та просив повернути періодичні платежі. Листом від 08.07.2021 відповідач повідомив про розірвання договору згідно ст.3 договору адміністрування від 02.06.2018 №731509, поверненню підлягатимуть періодичні платежі, розраховані у відповідності до п.12.1.1. цього договору, а процедура повернення коштів відбуватиметься відповідно до п.12.1.2. цього договору. Станом на день подання позовної заяви відповідач своє зобов`язання не виконав. Заборгованість відповідача станом на теперішній час становить 281 600 грн. Крім того, просив стягнути з відповідача нараховані на суму заборгованості 3 % річних в розмірі 22 450,08 грн. та інфляційні втрати в розмірі 1 408 грн. Просив стягнути з ТОВ «Авто просто» на його користь зазначену вище заборгованість та судові витрати. 03.11.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач подав до суду відзив, у якому заперечував проти задоволення позовних вимог, вважаючи їх необґрунтованими. Зазначив, що заяву про повернення коштів з відповідними банківськими реквізитами отримав від позивача лише в січні 2024 року та в лютому 2024 року вже перерахував на відповідний рахунок 151 027,12 грн. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 07.05.2018 між [PERSON] та ТОВ «Авто просто» був укладений Договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі № [NUMBER] , за умовами якого останнє надає фінансову послугу з адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів учасниками через систему придбання у групах АвтоТак та забезпечує придбання автомобіля за рахунок об`єднаних коштів учасників на умовах договору та внутрішніх правил за умови виконання учасником зобов`язань, передбачених договором про адміністрування (ст.1 договору адміністрування від 07.05.2018 №731509). Статтею 4 Договору від 07.05.2018 №731509 визначено обов`язок учасника виконувати зобов`язання, передбачені договором про адміністрування, в порядку та строки, визначені договором; сплатити винагороду за послуги, пов`язані з включенням договору до системи АвтоТак, щомісячно не пізніше 15-го числа кожного місяця сплачувати періодичні платежі разом зі щомісячною винагородою. Пунктом 2.3. ст. 2 розділу 2 Договору від 07.05.2018 №731509 визначено, що учасник зобов`язаний повністю сплатити періодичні платежі та щомісячну винагороду згідно з графіком внесків. Авто просто щомісяця надсилає рахунки на сплату періодичного платежу разом із щомісячною винагородою за адресою, вказаною учасником в договорі. Пунктом 5.1. ст. 5 розділу 2 Договору від 07.05.2018 №731509 визначено, що учасник який належним чином виконує свої зобов`язання за цим договором, отримує автомобіль через визначені договором механізми надання права на отримання автомобіля. Порядок розірвання договору та повернення коштів, визначені у ст.12 розділу 2 Договору від 07.05.2018 №731509. Так, пунктом 12.1 статті 12 розділу 2 Договору від 07.05.2018 №731509 передбачено право учасника, який не отримав автомобіль, розірвати договір за власним бажанням, про що він зобов`язаний повідомити Авто Просто у письмовій формі. Відповідно до п. 12.1.1 ст. 12 розділу 2 Договору від 07.05.2018 №731509 сума періодичних платежів, що підлягає поверненню, розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці сплати таким учасником останнього щомісячного періодичного платежу разом із щомісячною винагородою, за вирахуванням відступного за відмову від договору у розмірі двох періодичних платежів, розрахованих відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці сплати таким учасником останнього щомісячного періодичного платежу разом із щомісячною винагородою. Максимальний строк повернення періодичних платежів згідно з п.12.1.1 не може перевищувати двох років з дня отримання Авто Просто заяви про дострокове розірвання договору. Для здійснення повернення періодичних платежів учасник повинен надіслати письмову заяву із зазначенням власних банківських реквізитів, згідно яких повинні бути перераховані грошові кошти. Сторони домовляються, що наслідки невиконання зобов`язань за цим договором регулюються умовами договору, а у випадках непередбачених ними, відповідними нормами чинного законодавства (п.13.1. ст. 13 розділу 2 договору адміністрування від 07.05.2018 №731509). Згідно з додатком №1 до Договору від 07.05.2018 №731509 позивач погодив такі умови: -поточна ціна автомобіля «Opel Astra» становить 503 000 грн., -кількість внесків - 120, -розмір винагороди за послуги, пов`язані з включенням договору до системи Авто Так та формуванням групи становить 4% + ПДВ (24 144 грн.), -періодичний платіж - 0,8333%, -щомісячна винагорода - 0,415% + ПДВ, -винагорода за послуги з передачі автомобіля учаснику - 3% + ПДВ. За період з 25.05.2018 по 15.06.2021 відповідно до отриманих рахунків позивач сплатив на користь ТОВ «Авто Просто» грошові кошти в загальній сумі 254 600 грн., що підтверджується копіями відповідних квитанцій та розрахунку платежів ТОВ «Авто Просто». 07.07.2021 [PERSON] подав до ТОВ «Авто Просто» заяву про розірвання Договору адміністрування від 07.05.2018 №731509. 05.02.2024 ТОВ «Авто Просто» перерахувало на рахунок [PERSON] грошові кошти в розмірі 151 027,12 грн., призначення платежу - Повернення внесків по дог. 731509. Ком. Зг. Тарифів банку. Без ПДВ. Приписами ст. 6, 627 ЦК України встановлено принцип свободи договору, згідно яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; водночас у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. В силу положень ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплатою неустойки і відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання (ч.1 ст.652 ЦК України). Відповідно до ч.2-4 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що між сторонами був укладений договір надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів учасниками через систему придбання у групах АвтоТак та забезпечення придбання автомобіля за рахунок об`єднаних коштів учасників, за умовами якого позивач сплатив на користь позивача періодичні платежі на загальну сум 254 600 грн. та винагороду. За ініціативою позивача Договір від 07.05.2018 №731509 з ТОВ «Авто Просто» був розірваний, що останнє підтвердило листом від 08.07.2021. При цьому згідно з п.12.1.1 договору адміністрування від 07.05.2018 №731509 для здійснення повернення періодичних платежів учасник повинен надіслати письмову заяву із зазначенням власних банківських реквізитів, згідно яких повинні бути перераховані грошові кошти. Зазначені відомості, зокрема, банківські реквізити для перерахування коштів та нотаріально завірену довіреність, позивач надіслав ТОВ «Авто Просто» не раніше 11.07.2023, оскільки реквізити датовані 07.07.2023, а довіреність оформлена у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорної Л.В. лише 11.07.2023. Сторони не надали доказів того, коли саме відповідач отримав письмову заяву позивача з банківськими реквізитами для перерахування коштів, а тому суд вважає, що днем отримання заяви є 11.07.2023 - день видачі приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорною Л.В. довіреності серії НСМ №591 956. Таким чином, максимальний строк повернення періодичних платежів сплине 11.07.2025, оскільки згідно з п.12.1.2 Договору адміністрування від 07.05.2018 №731509 не може перевищувати двох років з дня отримання на Авто Просто заяви про дострокове розірвання Договору. Для здійснення повернення періодичних платежів учасник повинен надіслати письмову заяву із зазначенням власних банківських реквізитів, згідно яких повинні бути перераховані грошові кошти. Враховуючи викладене, суд вважає необґрунтованою та передчасною вимогу позивача про стягнення з ТОВ «Авто просто» періодичних платежів в сумі 281 600 грн., оскільки відповідач повинен відповідно до умов договору адміністрування від 07.05.2018 №731509 повернути ці кошти позивачу не пізніше 11.07.2025, тобто строк виконання зобов`язання у відповідача не сплив. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін, як грошового зобов`язання, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Проте, зважаючи на те, що останнім днем виконання зобов`язання ТОВ «Авто просто» зі сплати на користь позивача коштів за договором адміністрування від 07.05.2018 №731509 є 11.07.2025, то нарахування інфляційних втрат та 3% річних є необґрунтованим. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що права позивача станом на день ухвалення рішення порушені не були, а судовому захисту відповідно до приписів ч.1 ст. 15 ЦК України та ч.1 ст. 2 ЦПК України підлягає цивільне право у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За встановлених обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача не підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, оскільки судом в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Outcome: dismissed