Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, згідно якого просить: -визнати за [PERSON] право власності на пенсію, яка була призначена, нарахована та належала [PERSON] , який помер [INFO] , але не була ним одержана за життя у розмірі 185656,8 грн; -стягнути з відповідача на користь позивача пенсію, яка була призначена, нарахована та належала [PERSON] , який помер [INFO] , але не була ним одержана за життя у розмірі 185656,8 грн. В обґрунтування позову вказує, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] . Рішенням Дніпровського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 160/93/22 задоволені вимоги [PERSON] до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з 01 квітня 2019 року. На виконання вказаного судового рішення відповідачем було проведено перерахунок пенсії [PERSON] з 01.04.2019 року, але не виплачена. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, у встановлений законодавством строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Нотаріусом направлений відповідний запит до ПФУ для з`ясування обсягу спадкової маси, що залишилася після смерті [PERSON] в тому числі і щодо недоотриманої ним пенсії. ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надало відповідь, що сума, нарахованої пенсії не входить до складу спадщини. Враховуючи, що позивач іншим чином ніж рішенням суду не може захистити свої права спадкоємця, який має право на спадщину, що залишилася після смерті його батька, до якої також входить розмір нарахованої але не виплаченої спадкодавцю пенсії, звернувся до суду з означеним позовом. Відповідачем відзиву не подано. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2024 року прийнято до свого провадження зазначений позов у якому відкрите провадження за правилами загального позовного провадження. 28 травня 2024 року ухвалою суду витребувано від нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] 26 червня 2024 року на адресу суду надійшла копія спадкової справи, заведена після смерті [PERSON] 09 вересня 2024 року ухвалою суду підготовче провадження закрите, а справу призначено до судового розгляду. В судове засідання особи, що беруть участь у справі не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені судом. Позивачем подано заяву про розгляд справи за його відсутності, у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання через перебування в оперативно-стратегічному угрупованні військ з метою виконання бойових завдань, згідно наказу командира ВЧ у якій він служить. У своїй заяві позовні вимоги підтримав, просить задовольнити з підстав, визначених у позові. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений судом, про причини неявки не повідомив. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена судом. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23 червня 2023 року Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 70 років в місті Новомосковськ Дніпропетровської області, про що 23 червня 2023 року складений відповідний актовий запис № 1209. З копії спадкової справи № 114/2023 від 18.12.2023 року вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] звернувся син померлого - [PERSON] , з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь позивача звернулася дружина померлого - [PERSON] . Згідно довідки про за № 98 від 12.12.2023 року [PERSON] , який помер [INFO] до дня смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На день смерті за вказаною адресою таж були зареєстровані: [PERSON] - дружина; [PERSON] - син; [PERSON] - онук та [PERSON] - онука. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вбачається, що [PERSON] , заповітів на випадок своєї смерті не складав. На запит нотаріуса з питання надання інформації щодо недоотриманої пенсії [PERSON] , [INFO] , ГУ ПФУ в Дніпропетровській області за вих.№ 0400-010508-8/45430 від 06 березня 2024 року повідомило, що до Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Недоотримана пенсія відсутня. Одночасно повідомляють, що за судовим рішенням № 160/93/22 була нарахована доплата пенсії [PERSON] . Враховуючи зазначене на отримання цієї суми необхідно звернутися до суду. На ім`я позивача, як єдиного спадкоємця після смерті [PERSON] , 01 квітня 2024 року видане свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль MITSUBISHI Spаce star, 2004 року випуску, д/н [NUMBER] , зареєстроване в р. за № 235. Згідно розрахунку доплати за пенсійною справою № ФД 97807 пенсіонера [PERSON] , розмір якої за життя [PERSON] йому не була виплачена за період з квітня 2019 року по жовтень 2022 року складає 185656,8 грн (а.с.14). Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з вимогами частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи чинних інтересів. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ст. 315 ЦК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, у тому числі, відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Отже, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що позивач постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а отже вважається таким, що прийняв її. Факт відмови від прийняття спадщини позивачем протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, судом не встановлений. А тому вимоги позивача про встановлення факту її проживання зі спадкодавцем на момент його смерті підлягають задоволенню. Статтею 41 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 386 ЦК України встановлені засади захисту права власності та передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного Кодексу України про спадкування. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію в розмірі 185656,8 грн, яка залишилась після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень статей 1216,1218,1219 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Згідно зі ст. 1261 ЦК України спадкоємцями за законом першої черги є діти спадкодавця та той з подружжя, хто його пережив, батьки. Отже, [PERSON] (син спадкодавця) у відповідності до положень ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги. За правилами ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За приписами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Позивач звернувся до суду через об`єктивні обставин, незалежні від його волі, які позбавляють його можливості оформити спадкові права і отримати спадщину, а тому, з урахуванням принципу верховенства права, наявності у нього законних очікувань на отримання у спадок належної спадкодавцю соціальної виплати, його право підлягає захисту судом. Виходячи з вищенаведеного, судом встановлено, що позивач належить до спадкоємців за законом першої черги після свого батька, інших спадкоємців за законом чи заповітом, які прийняли спадщину у встановленому законодавством порядку, не встановлено, тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на недоотриману пенсію після померлого батька [PERSON] . Щодо стягнення з відповідача на користь позивача неодержаної [PERSON] за життя частини пенсії, яка після його смерті увійшла до спадкового майна, суд зазначає наступне. Норми ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(Конвенцію ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Підстави припинення виплати пенсії передбачені ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме - за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом. Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 7.11.2014 року затверджений Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства, відповідно до якого у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади. Відповідно до п.3 цієї Постанови територіальні органи Пенсійного фонду України зобов`язані керуватись положеннями ст. 49 вказаного Закону - припиняти виплату пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду за наявності вищевказаних підстав. Відсутність зазначеного рішення свідчить, що нараховані суми пенсії повинні виплачуватися. Статтею 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. У постанові Верховного Суду у справі № 802/402/18 від 03 травня 2018 року зазначено, що пенсія особи є її приватною власністю й припинення її та невиплата не у спосіб, передбачений Законом, є втручанням в право людини на власність, а також встановлені судом обставини щодо відсутності вини пенсіонера у неотриманні пенсії та припинення такої виплати внаслідок бойових дій на території Луганської області за відсутності інших підстав припинення, тому вказано, що позивач як дружина померлого до спливу шестимісячного строку (ст. 52 Закону) має право на виплату недоотриманої пенсії за минулий час без обмежень будь-яким строком. Суд зазначає, що положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Відповідно до ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється у разі смерті пенсіонера. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Крім того, відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6). Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Отже, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини та позивач як спадкоємець має право на виплату відповідної суми. А тому позивач, як спадкоємець після смерті [PERSON] , відповідно до положень статті 1227 ЦК України, має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2022 у справі № 243/13575/19. З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на пенсію, яка була призначена, нарахована та належала [PERSON] , який помер [INFO] , але не була ним одержана за життя у розмірі 185656,8 грн та стягнення вказаної суми на користь позивача - підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати пропорційно розміру задоволенню позовних вимог зі сплати судового збору в сумі 1200 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved