Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, а саме факту проживання з 2015, тобто більше п`яти років до часу відкриття спадщини, однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] . Заявниця у поданій заяві вказала, що у 1980 роках проживала разом [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, у яких у них народився син [PERSON] , [INFO] . Оскільки в офіційному шлюбі вони не перебували, то батько сина був записаний з її слів. У подальшому вони тривалий час не проживали разом і не підтримували шлюбних відносин. З 2015 року вони знову почали разом проживати однією сім`єю в [ADDRESS] , тобто між ними склалися фактичні шлюбні відносини. Вказується на те, що [INFO] [PERSON] помер. За час їхнього спільного проживання вони вели спільне господарство, несли спільні витрати на утримання майна, придбували спільне майно та вчиняли інші дії, властиві для сім`ї. Після смерті [PERSON] залишилося належне йому на праві власності майно, а саме право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності А/Ф «Відродження», розміром 24,01/0,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що посвідчується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН № 244061, виданим Тисменицькою райдержадміністрацією 09 лютого 2005 року, зареєстрованим в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 720. Права на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства агрофірми «Відродження»-ТзОВ «Колос» с. Одаї та право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , в якому вони проживали і вона на даний час продовжує проживати. Заявниця зазначила, що після смерті [PERSON] вона звернулась до Приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Проте, нотаріус відмовив у реєстрації спадкової справи за її заявою, повідомивши, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно неможливо, оскільки нею не надано документів, що підтверджують родинний зв`язок зі спадкодавцем або докази перебування у шлюбі, як це передбачено чинним законодавством та підпунктом 4.1. глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 за № 282/20595. Як вказує заявниця, підстава пред`явлення даної заяви полягає в тому, що оскільки вона не перебуває у родинних відносинах зі спадкодавцем [PERSON] і не перебувала в офіційному шлюбі, то не може оформити право власності на спадкове майно, що належало йому на момент смерті. Інших спадкоємців, котрі б могли і мали право на прийняття спадщини, немає. Заявниця та її представник у судовому засіданні підтримали доводи заяви. Просять заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи не прибув у судове засідання, належно повідомлявся про час і місце розгляду справи. У судовому засіданні допитано свідків. Так, свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомив, що доводиться братом заявниці. Йому відомо, що сестра прожила з чоловіком разом близько 10 років. Здійснювала поховання [PERSON] [PERSON] і надалі проживає у тій хаті, у якій жили разом із чоловіком. Свідок [PERSON] повідомила, що знайома із заявницеб тривалий період часу, є її сусідкою. Свідку відомо, що [PERSON] проживала у селі Чорнолізці разом із [PERSON] приблизно 8 років. У них є спільний син. [PERSON] здійснювала поховання [PERSON] , поставила йому пам`ятник. Заслухавши пояснення заявника та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як слідує з матеріалів справи, [INFO] помер [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 28.02.2020 № 32, виданої Чорнолізькою сільською радою Тисменицького району, зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] , було за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). У довідці Тисменицької міської ради № 211 від 23.05.2024 зазначено, що [PERSON] , [INFO] , котрий помер [INFO] , проживав разом з [PERSON] , [INFO] , за однією адресою в [ADDRESS] , котра проводила похорони після його смерті. і продовжує проживати за даною адресою на даний час (а.с. 12). Також, як слідує з копії Свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 16). Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1223, 1264 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 3, ст. 4 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, встановлення факту постійного спільного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , є необхідним заявниці для отримання права на спадкування після його смерті. Відтак, оцінюючи усі докази в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які посилається заявниця, а саме факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , з 2015, тобто більше п`яти років до часу відкриття спадщини, проживала однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини знайшли своє підтвердження дослідженими письмовими доказами та поясненнями, наданими у судовому засіданні заявниці та свідків. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved