Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

у травні 2024 року ДП «Поряд.Ок. Управління та експлуатація нерухомості» звернулося до суду із вказаним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість з оплати за додаткові житлові послуги по квартирі [ADDRESS] , за період з 01.01.2022 по 30.04.2024 , в загальній сумі 12 523,80 грн, з яких: 12 282,00 грн - заборгованість з оплати за додаткові житлові послуги по квартирі [ADDRESS] , а також 130,58 грн - інфляційне збільшення та 111,22 грн - 3 % річних, вирішити питання про розподіл судових витрат. Свої вимоги позивач мотивував тим, що на підставі протоколу загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку від 03.04.2019 та договору від 10.04.2019, укладеного з ОСББ «Дипломат Хол», він є виконавцем додаткових послуг у багатоквартирному будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом, на його прилеглій прибудинковій території за адресою: [ADDRESS] . Протоколом №20/17.12 загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] від 02.01.2021 та відповідно до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території ("Роботи (послуги), понад обов`язковий перелік") Додаткової угоди №1 від 04.01.2021 до Договору, що є невід`ємною частиною Договору про надання послуг від 10.04.2019, встановлено розмір ціни послуги. З 04.01.2021 ціна на додаткові житлові послуги (квартира, житлові приміщення) становила 5,49 грн/м, додаткові житлові послуги (підземний гараж,м/м) - 11,76 грн/м2. Зазначені рішення загальних зборів та договори щодо встановлення ціни за надані додаткові житлові послуги на момент подачі позовної заяви є чинними і не скасовані у визначений законом спосіб. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку та умов договору не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість за період з 01.01.2022 по 30.04.2024 за додаткові надані позивачем послуги в сумі 12 282,00 грн. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань по оплаті за надані послуги та наявністю заборгованості по їх оплаті, він зобов`язаний також сплатити позивачу 3% річних у сумі 111,22 грн, інфляційне збільшення в сумі 130,58 грн. На підставі викладеного, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Слободянюк А.В. від 03.06.2024 провадження у справі відкрито в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін. Як вбачається з матеріалів справи, повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось шляхом направлення копії ухвали суду, позову з додатками за адресою реєстрації. Поштове відправлення було вручено відповідачу особисто, про що свідчить підпис на повідомленні про вручення відправлення (а.с.37) Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань від 24.12.2021 ДП «Поряд.Ок. Управління та експлуатація нерухомості» є юридичною особою, код ЄДРПОУ 40248544, яка виконує комплексне обслуговування об`єктів (основний вид економічної діяльності) (а.с.16). 03.04.2019 протоколом № 9/19.03 зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням [ADDRESS] , «Дипломат Хол», зокрема, ДП «Поряд.ок. управління та експлуатація нерухомості» (40248544) визначено виконавцем додаткових послуг, в тому числі, затверджено кошторис витрат на утримання будинку та прибудинкової території (а.с.6-9). 10.04.2019 між ОСББ «Дипломат Хол» та ДП «Поряд.Ок. Управління та експлуатація нерухомості» укладено договір про надання послуг, згідно з яким виконавець зобов`язався надавати співвласникам послуги у багатоквартирному будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом, на його прилеглій прибудинковій території за адресою: [ADDRESS] , а співвласники зобов`язалися оплачувати виконавцю вказані послуги згідно з вимогами законодавства та умовами договору. Вказані обставини підтверджуються копією договору про надання послуг від 10.04.2019 (а.с.10-13). У подальшому, протоколом загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням [ADDRESS] , ОСББ «Дипломат Хол» від 02.01.2021 № 20/17.12, Додатковою угодою №1 до Договору про надання послуг від 10.04.2019, затверджено кошторис витрат на утримання будинку та прибудинкової території, відповідно до якого визначено перелік та ціни послуг, надані виконавцем на умовах вищевказаного договору: ціна за додаткові послуги за 1 м кв. житлового приміщення складає 5,49 грн та ціна послуги за 1 м кв. (паркінг) - 11,76 грн (а.с.12-13,14). [PERSON] є власником частки квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності серія та номер: [NUMBER] , видане Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації 29.01.2013. Інша частка вказаної квартири належить [PERSON] на підставі Договору про виділ частки в спільному майні подружжя, серія та номер: 315 виданому 29.01.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ткаченко Ю.В., що підтверджується відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно (номер інформаційної довідки № 379275379) (а.с.15). Відповідно до розрахунку, виконаного ДП «Поряд.Ок. Управління та експлуатація нерухомості», заборгованість [PERSON] за період з 01.01.2022 по 30.04.2024 за надані додаткові послуги позивачем становить 12 282,00 грн (а.с.17). За цей період відповідач надані додаткові послуги по квартирі не оплачувала. Згідно з наданим позивачем розрахунком за період з 01.01.2024 по 30.04.2024, розмір 3% річних становить 111,22 грн і розмір інфляційних втрат - 130,58 грн, які нараховані на щомісячну заборгованість [PERSON] зі сплати додаткових послуг по квартирі. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласник багатоквартирного будинку - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку. Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані виконувати рішення зборів співвласників. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з п. 10 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонту технічного перепланування спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно його частки співвласника. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» якщо функції з управління багатоквартирним будинком за рішенням загальних зборів об`єднання передано управителю, відносини з управління регулюються договором, укладеним між об`єднанням і управителем, умови якого повинні відповідати умовам типового договору, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства. В силу положень ч. 1 ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. У постанові Верховного Суду від 18.05.2020 року в справі № 176/456/17 та у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року в справі № 6-2951цс15 зазначено правовий висновок про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Судом встановлено, що споживачем додаткових послуг по квартирі [ADDRESS] , є відповідач. Позивачем надані додаткові послуги за період з 01.01.2022 по 30.04.2024 року по квартирі, співвласником якої є відповідач у вказаний період, на суму 12 282,00 грн. Відповідно до положення статті 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 541 Цивільного кодексу України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Правила користування приміщеннями житлових будинків, затвердженні Постановою КМУ України від 08.10.1992 № 572, п.18 зобов`язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення оплачувати житлово-комунальні послуги, тому враховуючи положення ст. 541 ЦК України зобов`язання з оплати комунальних послуг мають солідарний характер, а тому особи, що є співвласниками квартири несуть солідарні зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг. Разом з тим, відповідно до ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Отже, свої зобов`язання відповідач, як споживач додаткових послуг, належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, тому має обов`язок оплатити позивачу їх вартість. Суд відзначає, що власник у багатоквартирному будинку повинен усвідомлювати, що набуття права власності на квартиру покладає на нього обов`язок утримувати своє майно та оплачувати відповідну отриману додаткову послугу. Щодо вимог про стягнення з відповідача за період з 01.01.2024 по 30.04.2024 інфляційних втрат в розмірі 130,58 грн та 3% річних в розмірі 111,22 грн, нарахованих на суму заборгованості з наданих послуг, суд зазначає, що на спірні правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Також позивачем ставиться питання розподілу судових витрат, якими є в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу, в розмірі 10 000,00 грн. На виконання ч. 1 ст. 134 ЦПК України позивачем до позовної заяви подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат та заявлено про понесення витрат на оплату послуг з професійної правничої (правової) допомоги адвоката. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною 2 ст.141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Частиною 8 ст. 142 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу надані Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № 250123 від 25.01.2023, довіреність на представлення інтересів позивача Верхоглядом М.Л. від 25.01.2023, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Верхогляда М.Л. серія КВ № 001015, акт №12/05 прийому - передачі послуг за Договором № 250123 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 25.01.2023, платіжна інструкція про сплату позивачем грошових коштів у сумі 10 000,00 грн на користь ФОП Верхогляд М.Л. № 2603 від 23.05.2024. Відповідно до акта №12/05 виконаних робіт за Договором № 250123 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 25.01.2023, під час дії вказаного договору адвокатом надані адвокатські послуги: - проведення зустрічі з Клієнтом, ознайомлення з наданими Клієнтом документами, надання консультації в рамках зустрічі щодо вирішення даної справи, узгодження правової позиції, відшкодування витрат на виїзну консультацію до ДП «Поряд.ок УЕН» (в тому числі транспортні витрати), витрати на телекомунікаційний зв`язок, тощо - час витрачений на надання професійної правничої допомоги 1,0 год - 2 500,00 грн; - складання позовної заяви про стягнення заборгованості, формування пакету документів та подача до суду позовної заяви з додатками (у кількості 2 прим для суду та Відповідача), відправлення рекомендованим листом через відділення АТ «Укрпошта» Позовної заяви на ім`я суду у 2 прим (в т.ч. оформлення конверта), копіювання та/або друк копій документів формату А4 (у тому числі двосторонній друк) необхідних для позовної заяви, включаючи гонорар успіху адвоката (в тому числі за характер складності справи) - час витрачений на надання професійної правничої допомоги 3,0 год - 7 500,00 грн. Суд зауважує, що види робіт або послуг адвоката, витрат, про відшкодування яких у справі заявлено вимогу, мають відповідати умовам договору про надання правової допомоги, положенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і процесуального закону. Відповідно платіжної інструкції № 2603 від 23.05.2024 за договором про надання правової допомоги від 25.01.2023 № 250123 ДП «Поряд.Ок. Управління та експлуатація нерухомості» сплатило на користь ФОП Верхогляд М.Л. 10 000,00 грн. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України»(Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц). Враховуючи, що вказана справа є нескладною, обсяг реально виконаних адвокатом робіт, категорію справи, ціну позову, значення справи для сторін, відсутність публічного інтересу до справи, те що зазначені витрати не в повній мірі відповідають критерію розумності їхнього розміру, суд, вважає необхідним стягнути витрати на правову допомогу позивачу за рахунок відповідача в розмірі 4 000,00 грн, що відповідатиме критерію реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн, у зв`язку з їх документальним підтвердженням. На підставі викладеного,

Outcome: approved