Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідача на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 229578,42 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 серпня 2009 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у Здовбицькій сільській раді Здолбунівського району Рівненської області, актовий запис № 13. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 19 березня 2019 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. 24 січня 2020 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Вказує, що відповідач неодноразово висловлював бажання відмовитися від дітей. Стверджує, що [PERSON] не проявляє жодної турботи до дітей, не приймає участі у вихованні та утриманні дітей, жодного разу не з`являвся в школі чи навіть на дні народження. Не цікавиться життям [PERSON] та [PERSON] . Між [PERSON] та дітьми втрачено повністю зв`язок, відповідач не цікавиться ні фізичним, ні моральним станом дітей. 25 лютого 2019 року Здолбунівським районним судом Рівненської області в справі №562/193/19 видано судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей та відкрито було виконавче провадження №58615227. За весь період часу з 2019 року по теперішній час відповідач не сплатив жодної копійки аліментів на утримання дітей. Станом на 01 травня 2024 року за відповідачем рахується заборгованість по аліментах в сумі 229 578,42 (двісті двадцять дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят вісім) грн. 42 коп. Діти перебувають повністю на її утриманню. Просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 229 578,42 (двісті двадцять дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят вісім) грн. 42 коп. У судовому засіданні позивач та її представник, адвокат Ярмольчук В.С. позовні вимоги підтримали повністю і просять задовільнити їх. Відповідач належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань від останнього до суду не надходило. Відзив на позов суду не подано. Представник органу опіки та піклування Здовбицької сільської ради Рівненської області Рощенко О.О. подала заяву в якій просить справу розглянути без участі представника, поданий органом опіки та піклування висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав підтримує повністю. Вислухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12 лютого 2010 року та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18 травня 2013 року. Згідно рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 19 березня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до свідоцтва про шлюб виданого Здолбунівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 24 січня 2020 року серії [NUMBER] [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . Згідно ч.1 ст.18 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний і моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З роз`яснень, які містяться в пунктах 15-17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, о негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні повідомили, що відповідач по справі давно усунувся від виконання батьківських обов`язків щодо утриманням та виховання своїх дітей, діти повністю перебувають на утриманні [PERSON] . Згідно характеристик виданих Здовбицьким ліцеєм Здовбицької сільської ради Рівненської області щодо [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] вбачається, що лише позивачка приділяє увагу вихованню дітей, цікавиться їх навчанням та приходить на батьківські збори. Органом опіки та піклування Здовбицької сільської ради Рівненської області надано висновок про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] своїми діями ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню його неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення пені за несплату аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття у визначений ст.181 СК України спосіб виконання цього обов`язку. Згідно частин 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Установлено, що судовим наказом Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25 лютого 2019 року стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 22 січня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. На підставі судового наказу відкрито виконавче провадження, за яким платник аліментів [PERSON] зобов`язаний був сплачувати присуджену судовим наказом частину свого заробітку (доходу) щомісячних аліментів до кінця місяця, у якому підлягала сплата аліментів. Згідно ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. З роз`яснень, які містяться в п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року вбачається, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначеної ст.196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Законом України «Про виконавче провадження» визначено, що розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. Згідно довідки Здолбунівського відділу Державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №226-16 від 08 травня 2024 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.05.2024р. становить 229578 грн. 42 коп., яка виникла з вини відповідача. З наведеного позивачем розрахунку вбачається, що розмір пені станом на квітень 2024 року становить 799316 грн. 78 коп., правильність якого відповідачем не спростовано та не оспорюється. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню та з відповідача слід стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 100 відсотків заборгованості, а саме: 229578 (двісті двадцять дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят вісім) грн. 42 коп. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивачі звільнені від сплати судового збору за категорією спорів про стягнення аліментів, а тому з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 (Одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. Також з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved