Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

У серпні 2024 року [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Бухтоярова Оксана Василівна, звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу. В обґрунтування позову зазначив, що 13.06.2024 відповідач позичив у нього 1350 доларів США, які зобов`язався повернути в строк до 01.08.2024, що підтверджується власноруч написаною ним розпискою. Зазначає, що зміст розписки свідчить про взяття на себе відповідачем безумовного обов`язку повернути зазначену в розписці суму та в строк до 01.08.2024. Посилається, що кошти відповідач до цього часу не повернув, його прохання про повернення грошей проігнорував, більше того, взагалі перестав відповідати на телефонні дзвінки позивача. З урахуванням наведеного, з посиланням на норми ст.ст.11, 16, 192, 202, 207, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, позивач просить суд, стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 1350 доларів США, та понесені судові витрати, які складаються зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. та 12000 грн. витрати на оплату професійної правничої допомоги. Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 5 вересня 2024 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив на позовну заяву не надав. Відповідач, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання повторно не з`явився. На електронну адресу суду надійшла заява, в якій порушується питання про перенесення судового засідання у зв`язку з неможливістю з`явитися в засідання через виклик у [INFO] по повістці. До заяви долучено фотокопію повістки №ПЕР0015176. Разом з цим, вказана заява, що надійшла на електронну адресу суду не підписана електронним цифровим підписом. Відповідно до частини восьмої\~статті 43 ЦПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника). Електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис»). Відповідно до\~статті 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Тобто, подані в електронній формі процесуальні заяви вважаються належним чином підписані, у разі їх скріпленням електронним цифровим підписом. Представник позивача [PERSON] адвокат Бухтоярова О.В. у судовому засіданні заперечила щодо заяви про відкладення розгляду справи, зауважила, що відповідач повторно в судове засідання не з`явився. Попереднє засідання відклалося за його клопотання, у якому він зазначив про перебування у відрядженні, однак станом на теперішній час відповідних доказів до суду не надав. Повторну неявку відповідача вважає зловживанням правом. Просить розгляд справи проводити за відсутності відповідача, який належним чином повідомлений про сьогоднішнє судове засідання. Відповідач [PERSON] підтримав думку свого представника, щодо відкладення судового засідання заперечив. Відповідно до ст.223 ЦПК України неявка сторін, які були повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду, не перешкоджає розгляду справи по суті. Розглянувши заяву про відкладення розгляду справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення такої та визнає причину неявки відповідача в судове засідання неповажною, останнім не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували поважність причин його неявки в судове засідання 17 жовтня 2024 року, так само і в судове засідання 4 жовтня 2024 року, такі дії відповідача направлені на затягування розгляду справи і виходячи із того, що справа розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до положень ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі рішення у відсутності відповідача по наявним у справі доказам. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав повністю та просив такий задовольнити. Повідомив, що познайомився з відповідачем [PERSON] коли той працював в «Обленерго», тоді у них склалися хороші відносини. В подальшому відповідач звернувся до нього з проханням позичити кошти, а саме 1350 доларів США, для чого були потрібні йому кошти не казав. Позивач спочатку вагався, чи варто давати в борг таку суму коштів, але потім погодився. Відповідач добровільно написав розписку про отримання коштів, однак коли настав час повернення суми боргу [PERSON] спочатку говорив, що він у відрядженні і коли повернеться, то віддасть борг, а потім взагалі перестав відповідати на телефонні дзвінки, борг не повернув. Представник позивача [PERSON] адвокат Бухтоярова О.В. у судовому засіданні позов підтримала та просила такий задовольнити. Зазначила, що відповідач дійсно позичив у позивача гроші у сумі 1350 доларів і зобов`язався їх повернути до 01.08.2024, однак після цієї дати перестав відповідати на телефонні дзвінки позивача, у зв`язки з чим позивачем було прийнято рішення звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити, зважаючи на таке. Відповідно до приписів ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З долученої до позову копії розписки судом встановлено, що [PERSON] , 1982 року народження, мешканець [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] ; РНОКПП [NUMBER] , отримав у борг від громадянина [PERSON] , 1962 року народження, мешканця [ADDRESS] , суму 1350 доларів США, які зобов`язався повернути в строк до 1 серпня 2024 року. Вказана розписка містить відмітку про написання її [PERSON] власноручно, дату написання такої, а саме 13.06.2024 та короткий підпис, прізвище та ініціали [PERSON] . Заперечень, щодо достовірності такої розписки відповідачем висловлено не було. У судовому засіданні позивачем наданий оригінал розписки, який досліджений судом, копія долученої до позову розписки відповідає наданому суду оригіналу. Відповідно до положень статей\~526,\~530,\~598,\~599 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із частиною першою\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій\~статті 627 ЦК України\~визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою\~статті 1046 ЦК України\~передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, -незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, слід виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Відповідно до частини першої\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Тому у справах про стягнення боргу за договором позики позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання, а суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Наявна у матеріалах справи розписка є борговою, позаяк у ній чітко зазначено про одержання [PERSON] грошових коштів у розмірі 1350 доларів США у боргу та обов`язок повернути такі кошти в строк до 1 серпня 2024 року. Оскільки відповідач грошові кошти отримані\~в борг не повернув,\~то позивач вправі ставити питання про стягнення боргу у розмірі 1350 доларів США у судовому порядку. Відповідно до статті 192 ЦК України: іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. Належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів саме в тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 №464/3790/16-ц (14-465цс18). Відтак позов [PERSON] підлягає задоволенню. При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно вимог статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Частиною другою статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини третя та четверта статті 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У заявленому позові представник позивача просить вирішити питання про судові витрати шляхом стягнення з відповідача на користь позивача судового збору та витрат на правову допомогу у розмірі 12000 грн. До позову представник долучила ордер серії\~АО №1139558\~від 22\~серпня 2024\~року,\~Договір про\~надання правової/правничої\~допомоги від\~21\~серпня 2024\~року,\~Акт виконаних\~робіт згідно\~договору про\~надання правової/правничої\~допомоги від\~21.08.2024,свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії РН№816, квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки №48314926 від 22 серпня 2024 року на суму 12000 грн. Предметом зазначеного вище договору, зокрема, є надання правничої допомоги клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цих договором. За змістом Акту виконаних робіт згідно договору про надання правової/правничої допомоги від 21.08.2024, [PERSON] надала, а [PERSON] прийняв юридичні послуги на підставі Договору від 21.08.2024. Вартість вказаних послуг становить 12000 (дванадцять тисяч) гривень. Перелік послуг: консультаційні послуги, складання та оформлення позовної заяви про стягнення з [PERSON] суми боргу, ксерокопіювання та посвідчення додатків до позовної заяви. Відповідно до платіжної інструкції на переказ готівки №48314926 від 22 серпня 2024 року, сплачено 12000 гривень. Відтак, грошові кошти сплачені клієнтом і отримані адвокатом в повному обсязі. У відповідності до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Глава 52 ЦК України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: 1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі; 2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; 3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає суду можливості пересвідчитись у співмірності розміру адвокатського гонорару, як того вимагає ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить з встановленого у договорі про надання правової допомоги від 21 серпня 2024 року розміру та порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Надання позивачу адвокатських послуг підтверджується: ордером серії\~АО №1139558\~від 22\~серпня 2024\~року,\~Договором про\~надання правової/правничої\~допомоги від\~21\~серпня 2024\~року,\~Актом виконаних\~робіт згідно\~договору про\~надання правової/правничої\~допомоги від\~21.08.2024\~року,свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії РН№816, квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №48314926 від 22 серпня 2024 року на суму 12000 грн. (призначення платежу оплата згідно договору про надання правничої допомоги від 21.08.2024 р. платник [PERSON] ). Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу на підставі поданих позивачем доказів, суд враховує те, що ці судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору. При визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих позивачем доказів, суд також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи). Варто зауважити, що чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. При цьому, суд враховує вимоги п.1 ч.2 ст. 137 ЦПК України та висновки постанови ВС від 02.09.2020 року у справі №329/766/18 провадження №61-6627св20 про те, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Беручи до уваги наведене суд дійшов до переконання, що представником позивача підтверджено належними й допустимими доказами витрати на професійну правничу допомогу. Оскільки судом повністю задоволено позов, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 12000 грн. Крім цього, враховуючи вимоги ч.1 ст.141\~ЦПК України суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 1211 гривень 20 копійок судового збору, сплаченого ним при поданні позову згідно квитанції від 22 серпня 2024 року.

Outcome: approved