Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

В липні 2024 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у спілкуванні з дитиною. Свої вимоги мотивували тим, що їх син [PERSON] проживав з відповідачем [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який є онуком позивачів. З літа 2021 року відповідач позбавила сина позивачів та їх самих можливості спілкування з дитиною. [PERSON] не дає можливості позивачам спілкуватись з онуком телефоном та особисто. Між тим, позивачі не мають шкідливих звичок, бажають спілкуватись зі своїм онуком, брати участь у його вихованні, дбати про нього. Посилаючись на викладене, позивачі [PERSON] , [PERSON] просять суд: зобов`язати [PERSON] не перешкоджати їм у спілкуванні та побаченнях з онуком [PERSON] , [INFO] ; встановити способи у часті позивачів у вихованні та спілкуванні з малолітнім онуком [PERSON] , [INFO] , наступним чином: -вільно спілкуватись з онуком засобами телефонного зв`язку та будь-якими мобільними месенджерами з урахуванням режиму кормління, відпочинку (денний, нічний сон) та самопочуття дитини; -бачитись з онуком щотижнево кожної суботи з 09 години до 18 години та неділі з 09 години до 18 години, з правом забирати дитину до місця проживання позивачів, відвідувати культурно-освітні заклади, кінотеатри, дитячі кафе та інші заклади харчування, без супроводу матері; -у разі неможливості спілкування з дитиною у визначений час, перенести зустріч на наступні дні за домовленістю з матір`ю; -забирати онука на відпочинок та оздоровлення з виїздом за межі Миколаївської області та України, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини. Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.07.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено її розгляд у підготовчому судовому засіданні; залучено до участі у справі в якості третьої особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради; витребувано у Органу опіки та піклування ММР письмовий висновок щодо розв`язання даного спору. 26.07.2024 на адресу суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Моісеєнко О.О. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вона просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень проти позову посилається на те, що в якості першої позовної вимоги позивачами заявлено про необхідність надання доручення Службі у справах дітей Заводського району м. Миколаєва про надання висновку по суті спору. Проте, на переконання відповідача, вказана вимога не є позовною, а підлягає розгляду в порядку клопотання про витребування доказів. Відповідач заперечує ту обставину, що нею чинились будь-які перешкоди позивачам у спілкуванні з онуком. Зазначає про те, що [PERSON] , [PERSON] не вчиняли будь-яких дій, спрямованих на спілкування з [PERSON] , а тому вимоги про усунення перешкод у спілкуванні з онуком вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Також [PERSON] вважає безпідставними вимоги про надання позивачам можливості для відпочинку з онуком за кордоном, оскільки діючим законодавством встановлено спеціальний порядок для виїзду неповнолітніх дітей за кордон без супроводу (згоди) їх батьків. Також відповідач заперечує проти запропонованого позивачами графіку участі у спілкуванні з [PERSON] , оскільки згідно рішення суду в щосуботи та щонеділі з 15:00 до 19:00 годин встановлено час для зустрічей [PERSON] з його батьком, [PERSON] . Тобто фактично дитина повинна перебувати в різних місцях одночасно. Крім того, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначила про те, що вона понесла витрати на професійну правничу допомогу в зв`язку з розглядом даної справи в розмірі 3\~000,00 грн. 26.07.2024 на адресу суду від позивача надійшло повідомлення Органу опіки та піклування ММР про неможливість надання висновку по суті спору. Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.09.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] , [PERSON] адвокат Савицька О.Е. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити. Додатково пояснила, що батько дитини (син позивачів) на даний час здійснює заходи щодо примусового виконання рішення суду про визначення його участі у вихованні дитини, оскільки відповідач добровільно його не виконує, вимагає від батька 10\~000,00 грн. за кожне побачення з дитиною, окрім сплати аліментів. Позивачі останній раз бачились з онуком навесні 2024 року, коли до них [PERSON] , [INFO] , привіз батько, разом з яким вони провели всі вихідні з ночівлею, у дитини не було денного сну. Як відомо представнику позивачів онук позивачів не відвідує дитячий садок, на даний час проживає з матір`ю у м. Миколаєві. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Моісеєнко О.О. в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення судової повістки. Направлена на її адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Представник третьої\~особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином, від нього 04.09.2024 та 16.09.2024 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи Служби у справах дітей Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] відповідач [PERSON] та син позивачів [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Тобто [PERSON] , [INFO] , є рідним онуком позивачів [PERSON] , [PERSON] . З пояснень позивачів вбачається, що відповідач [PERSON] чинить їм як бабусі і дідусю перешкоди у спілкуванні з онуком [PERSON] , не дає можливості їм зустрічатись особисто, спілкуватись засобами телефонного зв`язку, тощо. Відповідач [PERSON] вказані обставини спростовує. Згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.05.2024 по справі №\~489/6170/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини встановлено час та дні для зустрічей [PERSON] з сином [PERSON] , [INFO] : щосуботи та неділі з 15:00 до 19:00 за місцем перебування дитини, без присутності матері; дні народження, святкові дні, спільний відпочинок за домовленістю між батьками з урахуванням бажання та інтересів дитини; безперешкодне спілкування засобами телефонного, поштового та електронного зв`язку; усі зустрічі проводити враховуючи розпорядок дня дитини та за умови забезпечення батьком необхідного духовного, фізичного та морального розвитку дитини. Представник позивачів у судовому засіданні пояснила, що батько дитини на даний час здійснює заходи щодо примусового виконання рішення суду про визначення його участі у вихованні дитини, оскільки відповідач добровільно його не виконує, вимагає від батька 10\~000,00 грн. за кожне побачення з дитиною, окрім сплати аліментів. Позивачі останній раз бачились з онуком навесні 2024 року, коли до них [PERSON] , [INFO] , привіз батько, разом з яким вони провели всі вихідні з ночівлею, у дитини не було денного сну. Як відомо представнику позивачів онук позивачів не відвідує дитячий садок, на даний час проживає з матір`ю у м. Миколаєві. Статтею 5 Конвенції про контакт з дітьми (підписана 15.05.2003, набрала чинності для України 01.04.2007) передбачено, що з урахуванням найвищих інтересів дитини може бути встановлено контакт між дитиною та особами, що не є її батьками, але мають сімейні зв`язки з дитиною. Договірні Держави вільні поширювати це положення на осіб, інших, ніж ті, що зазначені в пункті 1, й у випадках, коли таке поширення відбувається, держави можуть вільно вирішувати, які види контакту, визначені під літерою "a" в статті 2, повинні бути застосовані. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст.\~7\~СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, при цьому, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 1 ст.\~257 СК України баба, дід мають право спілкуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. У відповідності до ч. 3 ст.\~291 ЦК України фізична особа має право на підтримання зв`язків з членами своєї сім`ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. Відповідно до ч. 1 ст.\~263 СК України спір щодо участі баби, діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , постійно проживає із матір`ю [PERSON] . З пояснень представника позивачів вбачається, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди позивачам [PERSON] , [PERSON] у спілкуванні з онуком, що є порушенням їх права на безперешкодну участь у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Втрата тісних родинних зв`язків за наявності таких перешкод суперечить інтересам дитини та її всебічному розвитку. За правилами частини другої статті 159\~СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особистої прихильності дитини, її віку, стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Відповідно до ч. 7 ст.\~7\~СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» і частини четвертої статті 10\~ЦПК України застосовується судом як джерело права. У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Положення статті 8\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод поширюються, у тому числі, і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25.11.2014, §108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (рішення ЄСПЛ у справі «Bogonosovy v. Russia» від 05.03.2019, § 82). Подібні правові висновки щодо врахування найкращих інтересів дитини висловлені у рішенні ЄСПЛ від 23.07.2019 у справі «Швець проти України» (заява № 22208/17), а також у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 12 квітня 2021 року у справі №\~638/12278/15 (провадження № 61-14491сво20). Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, виходить із того, що на теперішній час існують перешкоди у спілкуванні позивачів з їх онуком [PERSON] , що суперечить вимогам статей 159, 257, 263 СК України, оскільки позивачі як баба і дід мають законне право на спілкування з онуком та на участь у його вихованні. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що права позивачів є порушеними та у відповідності до приписів ст.\~257\~СК України підлягають судовому захисту шляхом визначення судом способу їх участі у виховання онука шляхом встановлення місця і часу періодичних та систематичних побачень з дитиною без присутності матері, можливості спільного відпочинку, з врахуванням положень ст. 263 та 159 цього Кодексу. За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, доведення обставин свідомого, умисного спричинення конфліктів, або інших дій, які могли б негативно впливати на психо-емоційний стан дитини, покладено на відповідача. Всупереч вимогам ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81\~ЦПК України відповідачем не надано будь-яких доказів стосовно винної поведінки та свідомого спричинення позивачами конфліктів, та, зокрема, відсутні достовірні відомості про таку поведінку [PERSON] , [PERSON] відносно їх малолітнього онука, яка негативно впливала б на дитину. Врахувавши вік\~малолітнього [PERSON] ,\~2019\~р.н.,\~приймаючи до\~уваги рішення\~суду по\~справі №\~489/6170/23,\~яким встановлено\~графік спілкування\~малолітнього з\~його батьком,\~з метою\~забезпечення якнайкращих\~інтересів дитини,\~а також\~враховуючи ту\~обставину,\~що в\~матеріалах справи\~відсутні будь\~які-докази,\~що характеризують\~позивачів з\~негативної сторони,\~суд вважає\~за можливе\~визначити порядок\~участі баби\~та діда\~у вихованні\~онука шляхом спілкування з\~малолітнім онуком\~ [PERSON] наступним\~чином:\~кожної другої\~та четвертої\~неділі (дня\~тижня)\~місяця з\~12:00\~год.\~до 15:00\~год.\~-\~з можливістю\~відвідувати громадські\~місця,\~місця розваг\~і відпочинку\~для дітей,\~місце проживання\~баби і\~діда,\~без присутності матері дитини [PERSON] , із обов`язковим урахуванням стану здоров`я дитини і погодних умов; безперешкодне спілкування засобами телефонного зв`язку - із обов`язковим урахуванням режиму дня дитини. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної 20 листопада 1959 року Генеральною Асамблеєю ООН, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст.\~7\~СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Отже, згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції. Дитина має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти зі своїми родичами, за винятком випадків, коли це суперечить її інтересам. Метою законодавчого закріплення права баби і діда на спілкування з дитиною і є, насамперед, захист інтересів дитини. Здійснення бабою і дідом своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. З урахуванням викладеного, на підставі наданих сторонами доказів, враховуючи відсутність згоди між матір`ю та бабою і дідом щодо визначення порядку спілкування позивачів з онуком, малолітній вік дини, беручи до уваги, що баба і дід мають права щодо спілкування з дитиною та участі у її вихованні незалежно від того, з ким проживає дитина, суд дійшов висновку про те, що права [PERSON] , [PERSON] на участь у вихованні та спілкуванні з дитиною підлягають судовому захисту. Визначений вище спосіб участі баби і діда у вихованні онука відповідає інтересам малолітньої дитини та позивачів, не порушуватиме встановлений режим дня, створюватиме сприятливі умови для фізичного та психічного розвитку дитини, а також сприятиме повноцінному вихованню [PERSON] , задоволенню життєво важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю родичів, що забезпечить його виховання в атмосфері любові, моральної забезпеченості, враховуючи при цьому її малолітній вік. При цьому, враховуючи малолітній вік дитини, введення на території України воєнного стану, непередбачувану та стрімку зміну територій, на яких ведуться бойові дії та систематичні ракетні обстріли, відсутність станом на час розгляду справи тісних особистих відносин між дитиною та позивачами, суд вважає, що вимоги [PERSON] , [PERSON] в частині виїзду онука разом з ними на відпочинок та оздоровлення за межі Миколаївської області без присутності матері є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Згідно положень ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 605,60 грн. на користь кожного. Враховуючи часткове задовлення позову, неявку відповідача та її представника у судові засідання, ненадання доказів понесення відповідачем витрат на правничу допомогу, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення на її користь витрат на правничу допомогу та призначення судового засідання для вирішення цього питання відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial