Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] , яка подана адвокатом Безбабною Анастасією Олександрівною до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просить: розірвати шлюб між сторонами зареєстрований 08 лютого 2020 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 199. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що фактично з червня 2024 року сторони припинили шлюбні стосунки, перестали проживати разом, вести спільне господарство, проявляти турботу один до одного, внаслідок чого подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Наразі в провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебуває цивільна справа № 522/9004/24-Е за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей та в провадженні Київського районного суду м.Одеси перебуває цивільна справа № 947/23759/24 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позивач вважає, що у даних обставинах примирення та збереження сім`ї є неможливим. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача адвокат Безбабна А.О. позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Драгун А.С. позов не визнали. Від відповідачки на адресу суду надійшло клопотання про надання строку на примирення та зупинення провадження у справі, в якому просить надати сторонам строк на примирення 6 місяців до 10.04.2025. Представник позивача адвокат Безбабна А.О. заперечувала проти задоволення заявленого клопотання про надання строку на примирення. Зазначила, що позивач наполягає на розірванні шлюбу. Крім того в провадженні судів перебувають справи за позовами [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей та про поділ майна подружжя. Вказані позови були ініційовані відповідачкою ще до звернення позивача з позовом про розірвання шлюбу, тому примирення між сторонами неможливе. Ухвалою суду від 10.10.2024, без виходу до нарадчої кімнати, у задоволенні клопотання про надання строку на примирення відмовлено. Вислухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 08 лютого 2020 року у Приморським районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про що складено відповідний актовий запис № 199, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] (а.с. 6). Сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 12, 13). Сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, проживають окремо. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і сторін. Заперечуючи проти розірвання шлюбу відповідач не надала доказів, які б вказували на вчинення нею фактичних дій, направлених на збереження сім`ї. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги доводи позивача, суд вважає, що причини, які спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2\~ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved