Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

В квітні 2024 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила винести рішення про стягнення з відповідача на свою користь матеріальне утримання на навчання їх повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/9 частини всіх видів його заробітків щомісячно до закінчення навчання. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що їх син досяг повноліття, але навчається у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації імені [PERSON] з 02 серпня 2023 року, тому потребує матеріальної допомоги батьків. Термін закінчення навчання 30 червня 2023 рік. В зв`язку з повномасштабним вторгненням збройних формувань російської федерації до України, яке розпочалося 24 лютого 2022 року, і в зв`язку з введенням воєнного стану в країні, вона виїхала за кордон, проте продовжує матеріально підтримувати сина. Посилаючись на положення ст. 199 СК України, та вказуючи, що державне грошове забезпечення сина на навчання є значно меншим ніж встановлений прожитковий мінімум на одну особу, а знаходження його на повному державному утриманні не забезпечує всі потреби сина для його повноцінного відпочинку, духовного розвитку, розумового та соціального розвитку, тому просила суд визначити аліменти на утримання сина у вказаному розмірі. В судове засідання позивачка та її представниця не з`явилися, про час та місце засідання були повідомлені належним чином. Представниця позивачки надала заяву з проханням розглянути справу без їх участі і задовольнити позов. Відповідач до судового засідання не з`явився, про його час та місце повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Суд, вважаючи здійснити розгляд без сторін, дослідивши докази в справі, прийшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони перебували в шлюбі, який був розірваний рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 04 серпня 2015 року. За час шлюбу в них народилося троє дітей, зокрема й [PERSON] , [INFO] . Відповідач є його рідним батьком, на супротив чого доказів не подано. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 04 серпня 2015 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів його доходів щомісячно до їх повноліття. [INFO] [PERSON] досяг повноліття, але продовжує навчання. Так, згідно довідки від 28 березня 2024 року Військового інституту телекомунікацій та інформатизаціх імені Героїв Крут він є курсантом І курсу денної форми навчання і знаходиться на речовому, продовольчому та медичному забезпеченні, термін навчання 4 роки (бакалаврат). Згідно з ч. 1 та ч. 3 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статі 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Позивачкою наданою докази у виді перерахованих коштів на користь повнолітнього сина, які підтверджують надання йому матеріального утримання в зв`язку з його навчанням. Суд враховує, що повнолітній [PERSON] і перебуває на державному забезпеченні, проте вважає, що він потребує матеріальної допомоги для повноцінного навчання та життя, зокрема для придбання необхідної додаткової літератру, канцелярського приладдя, користуванням інтернетом та мобільним зв`язком, засобів гігієни тощо, але самостійно не взмозі цього зробити, так як перебуває на державній військовій службі. Тому позов підлягає задоволенню. Доказів того, що відповідач неспроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, не надано Строк сплати аліментів - з моменту подачі позову до суду і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-х років. Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України та п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір в зв`язку з тим, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні позову до суду, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Згідно з положеннями ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. За викладеного,

Outcome: partial