Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника та заінтересованих осіб: Позивач звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання із його мамою [PERSON] на час відкриття спадщини, яка померла [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його мама [PERSON] після смерті якої відкрилась спадщина на майно. За життя спадкодавець скла заповіт, яким заповіла все належне їй майно позивачу по справі. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивач звернувся з відповідною заявою до нотаріальної контори. Проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва, у зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини, йому рекомендовано звернутися до суду за поновленням додаткового строку, або встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Місце проживання позивача зареєстроване окремо від мами, однак у зв`язку з станом здоровя вона проживала з ним та вели спільне господарство. Встановлення факту постійного проживання має юридичне значення, оскільки надасть змогу реалізувати його право на оформлення спадщини після смерті мами у встановленому законом порядку. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Представник позивача адвокат Гавриленко В.Г. в судовому засіданні позов підтримав, просив його задоволити з підстав наведених в позову та долучених до нього доказів, якими доведено факт спільного проживання позивача з мамою на час відкриття спадщини. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав та не заперечив щодо його задоволення, зазначивши, що їх мама [PERSON] дійсно проживала з [PERSON] до дня смерті. Заяви та клопотання заявника та заінтересованих осіб, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 06.08.2024 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами окремого провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 29.08.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 15.10.2024 позов [PERSON] \~до [PERSON] \~ в частині визначення додаткового\~строку для\~подання заяви\~про прийняття\~спадщини - залишено без розгляду. Фактичні обставини, встановлені судом: [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується світлокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 22.06.2021 (а.с.9). Як вбачається з матеріалів справи, повідомленням приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу від 25.03.2024 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із пропущенням строку прийняття спадщини та неможливості встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем (а.с.7). На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, згідно якого заповіла усе своє майно, що буде йому належати на день смерті, де б воно не знаходилось із чого б не складалось, а також все те, на що за законом буде мати право заповіла [PERSON] . Заповіт посвідчений 13.05.2021 р. (а.с.9). Про факт того, що [PERSON] проживала разом з сином [PERSON] свідчать: - акт обстеження місця проживання від 08.10.2024 №433 виданий Новицькою сільською радою про те, що [PERSON] зареєстрована та проживала в с.Середній Угринів Калуського району Івано-Франківської області, Однак з грудня 20202 року у зв`язку з погіршенням здоров`я дійсно проживала разом з сином [PERSON] в м.Калуші де проживала до дня смерті [INFO] (а.с.42), та свідчення свідків, зокрема: свідок [PERSON] суду пояснив, що він проживає по сусідству з позивачем, а саме їх квартири знаходяться на одній житловій площадці. Бачив, що останні пів року до дня смерті в квартирі [PERSON] з ним спільно проживала його мама [PERSON] , за якою він вів догляд; свідок [PERSON] суду пояснила, що вона була сусідкою [PERSON] поки та проживала в с.Середній Угринів Калуського району. У зв`язку з погіршенням здоров`я її син [PERSON] забрав її проживати до себе у м.Калуш і та біля двох років до дня смерті проживала з ним. Він доглядав за нею, допомагав їй, а після смерті організував поховання. Встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини позивача разом з її померлою мамою має для нього юридичне значення, оскільки він зможе реалізувати своє право на прийняття та оформлення спадщини за заповітом після її смерті. Оцінка суду: суд, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, надані заявником на обґрунтування заяви, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, взявши до уваги відсутність заперечень зі сторін заінтересованої особи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з такого. Статтею 2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Для позивача встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати йому право на прийняття спадщини, як спадкоємця у встановленому законом порядку. Тобто, фактично метою позивача при зверненні до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця, зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мама позивача [PERSON] , яка на випадок своєї смерті склала заповіт та заповіла своє майно сину [PERSON] .. Після смерті позивач мав намір успадкувати майно, та звертався до нотаріуса із відповідною заявою, однак йому нотаріус відмовив, з причини пропуску строку прийняття спадщини та неможливості встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем. Позивач зареєстрований за іншим місцем проживання, про те постійно проживав із спадкодавцем та вів спільне господарство. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1220 та ч.1 ст. 1221 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Із роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», слідує, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Як визначено в до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.\~1270\~ЦК України він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Однак в даному випадку для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Як визначено в п.23. Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини, тобто, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з положень ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Таким чином, встановлення факту проживання на час відкриття спадщини зі спадкодавцем породжує для заявника юридичні наслідки, він зможе оформити свої спадкові права. Крім того, встановлення даного факту не пов`язується з наступним вирішенням підвідомчого суду спору про право та чинним законодавством не передбачено порядок іншого (позасудового) його встановлення. Як вбачається з наданих суду документів, на час відкриття спадщини [PERSON] та [PERSON] постійно проживали разом. Таким чином, в ході судового розгляду факт, що має юридичне значення, а саме той факт що позивач, як того вимагає положення ч. 3 ст.1268 ЦК України, проживав постійно зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. З огляду на викладене, виходячи з інтересів особи щодо захисту його права на спадкування, зважаючи на те, що позивач немає іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню, оскільки вимога його законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. На підставі викладеного, ст.ст. ст.ст. 15, 29, 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1223, 1258, 1261, 1268, 1270, ЦК України,

Outcome: approved