Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Дрогобицький міськрайонний суд із позовом до [PERSON] , за участю третьої особи : Органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про визначення місця проживання дітей. В підтвердження заявлених вимог посилається на те, що він, [PERSON] , [INFO] , з 14 серпня 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . Через особисті неприязні відносини та постійні конфлікти мати дітей фактично проживає окремо від дочки із молодшим сином, а саме за адресою : [ADDRESS] . Натомість, їхня неповнолітня дочка фактично проживає адресою: [ADDRESS] . Даний будинок належить його матері на праві особистої приватної власності, що підтверджується Договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області 11 липня 2024 року, витягом з ДРРП № 386548227 від 11.07.2024р. та витягом з ДРРП №386548303 від 11.07.2024 року. Кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами. Оскільки, вони з відповідачкою проживають окремо, та не можуть дійти згоди, з ким мають проживати їхні неповнолітні діти, він звернувся до відділу у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про визначення місця проживання дітей з батьком. Крім цього, факт самостійного виховання ним його неповнолітньої доньки підтверджується також характеристикою №01-32/359 від 17.07.2024р., згідно якої він є активним учасником батьківської спільноти в ліцеї, в якому навчається дочка, допомагає в організації позакласних заходів, відвідує батьківськи збори, відводить та забирає доньку з ліцею, цікавиться навчанням дитини, її поведінкою, настроєм, психологічним станом дитини, організовує корисне дозвілля, турбується про неї та робить все можливе для її якісного навчання. Також він піклуєся про здоров`я своїх дітей, зокрема, приводить дочку по потребі на заплановані візити лікаря - стоматолога, про що видана довідка Генеральним директором ПП «Стоматологічний центр» 17 липня 2024р., супроводжує дочку на відвідування до сімейного лікаря. З його боку відсутні виключні обставини, які б унеможливлювали б проживання дитини разом з ним, чи негативно впливали на виховання та розвиток, оскільки, він здоровий, а тому має фізичну можливість займатися вихованням своїх неповнолітніх дітей. Відповідачка на теперішній час повністю залишила дітей на нього, в неї триває пошук роботи закордоном, а в майбутньому вона взагалі має намір виїхати назавжди. Зважаючи на те, що у них із відповідачкою постійно виникають конфлікти з приводу визначення місця проживання дітей, він бажає визначити місце проживання з ним, за місцем його проживання. Просить позов задоволити. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач відзив на позовну заяву не подавала, поступила заява про визнання заявлених позовних вимог. Представником третьої особи - Відділом служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської Ради Костик М. скеровано лист про розгляд справи у відсутності представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, відтак суд знаходить можливим провести розгляд справи та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів за правилами спрощеного позовного провадження, при цьому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи суд дійшов таких висновків. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , з 14 серпня 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із Договору дарування квартири від 11.07.2024р., посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Петрів В.Я., [PERSON] безоплатно передав у власність належний йому житловий будинок під [ADDRESS] та належну йому земельну ділянку площею 0,0621 гектара, кадастровий номер земельної ділянки 4610600000:01:043:0190, місце знаходження: [ADDRESS] . Як вбачається із Характеристики №01-32/359 від 17.07.2024р., виданої ліцеєм №1 імені Івані Франка Дрогобицької міської ради Львівської області, [PERSON] навчається у ліцей №1 імені Івана Франка з першого класу; зарекомендувала себе як старання, дисциплінована, працелюбна учениця; Батько Евеліни є активним учасником батьківської спільноти, допомагає в організації позакласних заходів. Він регулярно відвідує батьківські збори, відвозить та забирає доньку з ліцею, цікавиться навчанням, поведінкою, настроєм, психологічним станом дитини. Батько організовує дівчинці корисне дозвілля, турбується про неї та робить все можливе для її якісного навчання. Як вбачається із Довідки за №87 від 17 липня 2024р., дитина [PERSON] , 19.06.2015р., проходить стоматологічне лікування в ПП Стоматологічний центр»; на заплановані візити лікаря стоматолога дитина [PERSON] з`являється у супроводі батька [PERSON] ; вартість лілування оплачував [PERSON] . Як вбачається із Довідки за №17 від 19.07.2024р., виданої Управлінням культури розвитку та туризму виконавчих органів Дрогобицьклої міської ради, [PERSON] дійсно є учасницею народного ансамблю «Верховинка» Дрогобицького Народного дому імені Івана Франка. Як вбачається із Акту №369 від 01.08.2024р., [PERSON] і [PERSON] у будинку [ADDRESS] , проживає за вказаною адресою без реєстрації з 2016року і по даний час обстеження. Вказані обставини підтверджуються долученим до матеріалів справи доказами, зокрема: Актом обстеження умов проживання від 02.08.2024 року з якого вбачається, що умови проживання у будинку за адресою : [ADDRESS] , задовільні; Будинок приватизований, загальною площею 123 кв.м., об лаштований усіма необхідними меблями та побутовою техніком, є електро-, водо-,газопостачання, дитина має свою кімнату, об лаштовану усіма необхідними речами для проживання, забезпечена сезонним одягом, взуттям та навчальним приладдям. У відповідності до ч.2\~ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.1\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції ООН про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. При цьому при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Оскільки діти [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] виявили бажання проживати тільки з позивачем [PERSON] , тобто тільки з батьком, більше прив`язані до нього та краще знаходять з ним спільну мову, зазначені вище обставини не заперечуються і матір`ю дитини [PERSON] , яка зареєстрована окремо від позивача, планує виїзджати за кордон, що у свою чергу також підтверджує факт здійснення батьком самостійного виховання своїх дітей та її перебування на повному фінансовому утриманні батька. Таким чином, суд при визначенні місця проживання дитини бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, а оскільки проживання дітей разом із батьком буде цілком відповідати інтересам дітей, позаяк позивач [PERSON] приділяє більше уваги та турботи своїм малолітнім дітям, дбає про утримання та виховання, фізичний та моральний розвиток своїх дітей, чого відповідачка у свою чергу забезпечити не може, відтак не виникає сумніву про доцільність задоволення заявлених позовних вимог позивача. Аналізуючи викладене, судом встановлено, що оскільки діти сторін проживають з позивачем та відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року у випадку, коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу, з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між вирішуватися судом. Місцем проживання фізичної особи, згідно ч.1 ст.29 ЦК України, будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання (гуртожиток, готель, тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька або за конкретною адресою. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789X11 (78912) від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до принципів 2 та 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові й моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю, отже, правові підстави, передбачені вказаними нормами матеріального права, для розлучення дитини зі своєю матір`ю відсутні. Позиція, що дитина може бути розлучена з матір`ю у виняткових випадках, також викладена у рішенні Європейського Суду з прав людини від 18 грудня 2008 року № 39948/06 у справі «Савіни проти України». Ухвалюючи рішення в справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з положеннями статті 9 зазначеної Конвенції, держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Крім того, судом враховано той факт, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини, слід насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, виходити з балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Національне сімейне законодавство, яке будується на основі Конвенції про права дитини, передбачає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суд виходить з принципу рівності прав і обов`язків обох батьків, віддаючи перевагу тому з них, хто найбільше може створити найбільш сприятливі умови для дитини, інші обставини, що мають істотне значення. Також враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріальному побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначити місце проживання дитини залишається за кожним з батьків, і питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Таким чином, судом встановлено, що позивач самостійно виховує та утримує своїх дітей : дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , мати дітей залишила їх проживати з батьком, самоусунулася від їх виховання та утримання, відтак визначення місця проживання неповнолітніх дітей саме з батьком, позивачем по справі, відповідатиме їх інтересам і сприятиме їх гармонійному розвитку в спокійному та безпечному середовищі, тому заявлені вимоги є підставними в повній мірі та такі, що підтверджуються належними доказами і відповідають якнайкращим інтересам дітей.

Outcome: approved