Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

Позивачки [PERSON] [PERSON] звернулися до Казанківського районного суду Миколаївської області із позовною заявою Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом мотивуючи її тим, що [INFO] помер їх батько - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина. До складу спадщини входить житловий будинок за [ADDRESS] , житловою площею: 41,9 кв.м, загальною площею: 86,1 кв.м, з господарськими спорудами: «Б-1» - літня кухня; «Впб» - погріб; «Г-1» - сарай; «Д-1» - гараж; «Е-1» - сарай; «Ж-1» - сарай; «З-1» - вбиральня; «2», «І», «ІІ» - спорудження; «3-5» - загорожа; які знаходяться на земельній ділянці державного фонду, площею: 900 кв.м. Вказаний будинок було придбано [PERSON] на підставі укладеного договору - купівлі продажу нерухомості з КСП «Комуніст» Казанківського району Миколаївської області, зареєстрованому на товарній біржі «Українська» за реєстровим номером № 35659 від 22.11.1998 року та зареєстрованому у Казанківському БТІ в реєстровій книзі № 1, реєстр за № 111, що підтверджується реєстраційним посвідченням, виданим Казанківським БТІ від 04.12.1998 року. Після смерті батька та відкриття спадщини, позивачки звернулися до Приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом на майно, яке складається із вказаного житлового будинку. Згідно з постановами приватного нотаріуса від 26.06.2023 року та 26.06.2024 року у видачі позивачкам свідоцтв про право на спадщину було відмовлено через відсутність нотаріального посвідчення договору - купівлі продажу житлового будинку, що свідчить про недійсність такої угоди та не набуття спадкодавцем права власності на вказане майно. Як вказують позивачки, то на теперішній час виконати вимоги законодавства щодо проведення нотаріального посвідчення вказаного договору купівлі - продажу житлового будинку є неможливим через відсутність сторін такого договору, у зв`язку з чим вони вимушені звернутися до суду. Виходячи з наведеного вище, позивачки просили в поданій позовній заяві суд: - визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом, право власності на частку житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею: 86,1 кв.м., житловою площею: 41,9 кв.м, з господарськими спорудами: «Б-1» - літня кухня; «Впб» - погріб; «Г-1» - сарай; «Д-1» - гараж; «Е-1» - сарай; «Ж-1» - сарай; «З-1» - вбиральня; «2», «І», «ІІ» - спорудження; «3-5» - загорожа; які знаходяться на земельній ділянці державного фонду, площею: 900 кв.м., який на підставі договору купівлі - продажу нерухомості, зареєстрованому на товарній біржі «Українська» за реєстровим номером № 35659 від 22.11.1998 року, який за життя належав на праві приватної власності [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ; - визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом, право власності на частку житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею: 86,1 кв.м., житловою площею: 41,9 кв.м, з господарськими спорудами: «Б-1» - літня кухня; «Впб» - погріб; «Г-1» - сарай; «Д-1» - гараж; «Е-1» - сарай; «Ж-1» - сарай; «З-1» - вбиральня; «2», «І», «ІІ» - спорудження; «3-5» - загорожа; які знаходяться на земельній ділянці державного фонду, площею: 900 кв.м., який на підставі договору купівлі - продажу нерухомості, зареєстрованому на товарній біржі «Українська» за реєстровим номером № 35659 від 22.11.1998 року, який за життя належав на праві приватної власності [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 13.08.2024 року провадження у справі було відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Витребувано у нотаріуса спадкову справу, заведену після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 17.09.2024 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до розгляду по суті. В судове засідання сторони не прибули. Про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Згідно поданої заяви представником позивачів від 16.09.2024 року, останній просив проводити судовий розгляд справи без їх участі, позовні вимоги позивачки підтримують та просять їх задовольнити. Причини неявки представника відповідача, суду не повідомлені. Неявка сторін не перешкоджає судовому розгляді справи, тому судом проведено судовий розгляд справи по суті за матеріалами справи. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить такого висновку. Судом встановлено, що 22 листопада 1998 року між [PERSON] та КСП «Комуніст» Казанківського району Миколаївської області на товарній біржі «Українська» було укладено договір купівлі - продажу нерухомості, за яким [PERSON] придбав житловий будинок по [ADDRESS] . Вказаний договір було зареєстровано товарною біржею за № 35659 (а.с.14). Вказаний житловий будинок було зареєстровано Казанківським БТІ за реєстровим № 111, про що свідчить копія реєстраційного посвідчення (а.с. 15). 05 червня 2018 року [PERSON] було складено заповіт, згідно якого, між іншим, він заповів в рівних частинах позивачкам по даній справі житловий будинок, розташований по [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії № [NUMBER] , виданого Казанківським відділом ДРАЦС у Баштанському районі Миколаївської області ПМУ МЮ (м. Одеса) (а.с. 36). Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Рожко О.О. було заведено спадкову справу № 1/2023 (60-78). Як вбачається зі спадкової справи, то до приватного нотаріуса звернулась дружина спадкодавця - [PERSON] , яка подала заяву про відмову від обов`язкової частки у спадщині, а також від іншого спадкового майна за законом (а.с. 64) та доньки спадкодавця - [PERSON] (а.с. 66) та [PERSON] (а.с. 70) із заявами про прийняття спадщини до майна померлого батька. В подальшому, 23 червня 2023 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 73). Постановою від 23 червня 2023 року у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] було відмовлено з огляду на недійсність договору купівлі - продажу житлового будинку розташованого по [ADDRESS] через не дотримання нотаріальної форми посвідчення такого договору, що свідчить про не набуття прав власності на такий будинок спадкодавцем (а.с. 74). 24 червня 2024 року [PERSON] також звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 75). Постановою від 24 червня 2023 року у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] було відмовлено з огляду на недійсність договору купівлі - продажу житлового будинку розташованого по [ADDRESS] через не дотримання нотаріальної форми посвідчення такого договору, що свідчить про не набуття прав власності на такий будинок спадкодавцем (а.с. 78). Встановлені обставини, суд оцінює з урахуванням наступного. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) (частина перша та друга статті 1220 ЦК України). У частинах першій та другій статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За вимогами ч. 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Як було встановлено судом, у відповідності до вимог закону позивчки звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , проте нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , який належав спадкодавцю, оскільки правовстановлюючий документ на це нерухоме майно не був нотаріально не посвідчений. Таким чином, суд встановивши, що договір купівлі-продажу житлового будинку нотаріально посвідчений не був, а також той факт, що спадкодавець, як покупець, на час розгляду справи помер, що виключає можливість нотаріально оформити такий договір, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачками права власності в порядку спадкування за заповітом. В той же час, суд не погоджується з частиною заявлених позовних вимог щодо визнання права власності за позивачками частки житлового будинку шляхом визнання належності такого будинку саме на праві приватної власності [PERSON] . З цього приводу суд зауважує, що набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти. Згідно зі ст. 41 ЦК УРСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Відповідно до ст. 42 ЦК УРСР угоди можуть укладатися усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній). Згідно зі ст. 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди. За змістом ст.ст. 128, 153 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку і його реєстрація органами місцевого самоврядування. За загальним правилом, визначеним у статтях 47, 227 ЦК УРСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), договори купівлі-продажу житлового будинку підлягали нотаріальному посвідченню. Враховуючи вищевикладене, незалежно від того, де фізичні або юридичні особи уклали угоду - на біржі чи поза нею, залишається необхідність дотримуватися законодавчо встановленої форми угод про відчуження нерухомого майна. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21 липня 2021 року в справі № 640/3509/19 (провадження № 61-10287св20). З огляду на наведене, перед судом не було доведено набуття спадкодавцем права приватної власності на житловий будинок за [ADDRESS] , житловою площею: 41,9 кв.м, загальною площею: 86,1 кв.м, з господарськими спорудами: «Б-1» - літня кухня; «Впб» - погріб; «Г-1» - сарай; «Д-1» - гараж; «Е-1» - сарай; «Ж-1» - сарай; «З-1» - вбиральня; «2», «І», «ІІ» - спорудження; «3-5» - загорожа; які знаходяться на земельній ділянці державного фонду, площею: 900 кв.м., а встановлені обставини у справі свідчать про те, що спадкодавець за життя не встиг оформити належні йому права на житловий будинок. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог визнавши за позивачками в порядку спадкування за заповітом, право власності на частку наведеного вище житлового будинку.

Outcome: partial