Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивачки \~ \~1.1.\~ [PERSON] ,\~від імені\~та в\~інтересах якої\~діє адвокат\~Андрейчук Сергій\~Віталійович,\~звернулась 09.08.2024\~до Іваничівського\~районного суду\~Волинської області\~з позовом\~до [PERSON] \~про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Позовна заява надійшла до суду 13.08.2024 (вх. № 3241/2024). 1.2. Представник позивачки зазначає, що 29.12.2009 Іваничівським районним судом Волинської області було ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.12.2009 і до повноліття дитини. Постановою державного виконавця Нововолинського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 11.08.2015 було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання згаданого рішення суду. 1.3. Стягнення аліментів здійснювалось із заробітної плати боржника [PERSON] у ВП «Шахта Бужанська», 23.04.2020 боржника було звільнено з роботи, після чого виконавче провадження було передано для подальшого здійснення виконавчих дій за територіальністю до Іваничівського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). 1.4. За твердженням представника позивачки, [PERSON] має заборгованість по аліментних платежах у розмірі 81052,99 грн. (станом на 01.07.2024). Сторона позивача посилається на норми ст. 196 Сімейного кодексу (СК) України, вказує, що заборгованість по аліментах виникла з вини відповідача, тому [PERSON] зобов`язаний сплатити пеню за прострочення виплати аліментів. Згідно з розрахунком, наданим стороною позивача, за період з листопада 2019 року по липень 2024 року пеня, що її має сплатити відповідач, становить 603907,76 грн. Водночас представник позивачки вказує, що розмір пені згідно з законом не може перевищувати 100% від суми заборгованості по аліментах, і вважає за необхідне стягнути з [PERSON] пеню в розмірі 81052,99 грн.. 2. Стислий виклад позиції відповідача 2.1. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений судом про дату, час та місце розгляду цивільної справи, участі в судових засіданнях не брав, уповноважив здійснювати представництво своїх інтересів у процесі адвоката Свередюк Юлію Анатоліївну. 2.2. Представниця відповідача [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву, в якому висловила заперечення проти задоволення вимог [PERSON] .. Адвокат зауважила, що вини [PERSON] у виникненні заборгованості зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина немає, оскільки державні виконавці не виконували покладеного на них законом обов`язку щодо щомісячного обчислення такої заборгованості і надання відповідних розрахунків боржнику. [PERSON] звільнився з роботи у ВП «Шахта Бужанська» ДП «Волиньвугілля» 04.10.2019 за власним бажанням, з причини невиконання роботодавцем законодавства про працю, умов колективного договору, після звільнення відповідач регулярних доходів не отримував, мав лише мінливі та тимчасові заробітки. На утриманні у [PERSON] є ще двоє малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; кошти на утримання доньки [PERSON] з відповідача стягуються на підставі рішення суду, на утримання сина [PERSON] відповідач надає кошти добровільно. Крім того, [PERSON] має зобов`язання щодо утримання матері [PERSON] , котра є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок тяжкого захворювання, стан здоров`я відповідача також погіршився з січня 2024 року, [PERSON] потребує лікування. Представниця відповідача просила суд взяти до уваги відсутність вини [PERSON] у виникненні заборгованості зі сплати аліментів на користь [PERSON] , існування тяжких життєвих обставин та відмовити у задоволенні вимог позивачки. 3. Заяви (клопотання) сторін; інші процесуальні дії у справі 3.1.Ухвалою судді від 19.08.2024 прийнято до розгляду позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення виплати аліментів, відкрито провадження у справі, визначено необхідність розгляду справи в порядку спрощеного провадження (з викликом сторін), судовий розгляд справи призначено на 17.09.2024 о 13 год 00 хв. Про дату, час та місце здійснення розгляду справи були повідомлені сторони. 3.2. Позивачка [PERSON] для участі в призначеному судовому засіданні не прибула. Представник позивачки адвокат Андрейчук С.В. надав до суду заяву від 17.09.2024, в якій просив здійснювати розгляд справи без його участі та без участі [PERSON] , повідомив про підтримання заявлених позовних вимог у повному обсязі. 3.3. Відповідач [PERSON] для участі в призначеному судовому засіданні не прибув. Представниця відповідача адвокат Свередюк Ю.А. надала до суду заяву від 17.09.2024, в якій просила здійснювати розгляд справи без її участі, проти задоволення вимог [PERSON] заперечувала з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву. 3.4. Ухвалою суду від 17.09.2024 з причини неявки сторін для участі в призначеному судовому засіданні справи судовий розгляд справи № 156/950/24 відкладено на 14.10.2024 на 11 год 00 хв, про що повідомлені учасники справи. 3.5. Для участі в судовому засіданні, призначеному на 14.10.2024 на 11 год 00 хв, сторони та їхні представники не прибули. З огляду на це та відповідно до ст. 223 ЦПК України суд здійснював судовий розгляд за відсутності учасників справи; згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 4. Фактичні обставини, встановлені судом; докази, надані сторонами у справі 4.1. Згідно зі ст.4 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 4.2. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатись як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ст.81 ЦПК України); обставини, що мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. 4.3. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України). 4.4. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини. 4.5. Позивачка [PERSON] є громадянкою України, внесена до Державного реєстру фізичних осіб платників податків, народилась [INFO] у с. Лежниця Іваничівського району Волинської області, має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а. с. 4-5). 4.6.Позивачка та відповідач перебували у шлюбі між собою, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а. с. 7). Згідно з рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 29.12.2009 у справі № 2-236/2009 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.12.2009 і до повноліття дитини. Вказане рішення суду набрало законної сили 11.01.2010, судом видано виконавчий лист 25.01.2010 (а. с. 8). 4.7. Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 11.12.2012 у справі № 0303/1386/2012 було розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , вказане рішення набрало законної сили 26.12.2012 (а. с. 6).. 4.8. Позивачка 08.12.2014 уклала новий шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а. с. 9). 4.9. Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах, складеним головним державним виконавцем Іваничівського відділу ДВС у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Цьох О.П., станом на 01.07.2024 розмір такої заборгованості [PERSON] перед [PERSON] складає 81052,99 грн. (а. с. 12-16). 4.10. Згідно з реєстром розпоряджень по АСВП № 4838064 щодо стягнення аліментів з боржника [PERSON] , наданим державним виконавцем на запит адвоката, відповідач здійснював сплату аліментів на користь позивачки нерегулярно, в період 16.10.2018 по 20.05.2024 [PERSON] здійснені 50 платежів на різні суми (а. с. 17-18). 4.11. Зі змісту інформації про виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини вбачається, що відповідне виконавче провадження було відкрито постановою державного виконавця Нововолинського МВ ДВС ГТУЮ у Волинській області від 11.08.2015, державним виконавцем звернено стягнення на доходи боржника (заробітну плату), виконавчий документ 01.09.2015 переданий для виконання адміністрації ВП «Шахта Бужанська»; 16.04.2020 виконавчий документ передано до Іваничівського РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) для подальшого виконання за територіальністю, постановою державного виконавця від 21.09.2023 накладено арешт на кошти боржника у банківських установах, постановою державного виконавця від 04.07.2024 встановлено тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, постановою державного виконавця від 10.07.2024 встановлено тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (а. с. 20-21). 4.12. Згідно з записами у трудовій книжці серії [NUMBER] , заповненої 03.06.2008 на ім`я [PERSON] , відповідач працював у ВСП «Шахта № 1 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», у ВП «Шахтоуправління «Нововолинське» ДП «Волиньвугілля», ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля», звільнений з роботи 04.10.2019 за ч.3 ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, з причини невиконання роботодавцем законодавства про працю, умов колективного договору; відомості про подальше працевлаштування відповідача у трудовій книжці відсутні (а. с. 58). 4.13. Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків від 29.08.2024 № 0319-24-02498, наданими Нововолинською ДПІ ГУ ДПС у Волинській області, інформація щодо отримання [PERSON] доходів відсутня (а. с. 59). 4.14. Відповідач [PERSON] є також батьком ще двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а. с. 60,61). Постановою державного виконавця Іваничівського РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області від 18.02.2019 відкрито виконавче провадження № 58223512 щодо виконання виконавчого листа у справі № 156/1133/18, виданого 27.12.2018 Іваничівським районним судом Волинської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 1812.2018 і до повноліття дитини (а. с. 62). 4.15. Згідно з виписками з медичної карти стаціонарного пацієнта № 1240224, № 1242800 (терапевтичне відділення КНП «Нововолинська центральна міська лікарня») [PERSON] проходив лікування в умовах медичного стаціонару в період з 09.01.2024 по 16.01.2024, в період з 09.04.2024 по 17.04.2024 з приводу захворювання суглобів (а. с. 63,64). 4.16. [PERSON] є матір`ю відповідача, вона з 11.10.2023 має встановлену інвалідність ІІ групи внаслідок тяжкого захворювання, у травні червні 2023 року проходила лікування в умовах медичного стаціонару (а. с. 65-69). 4.17. Брат відповідача [PERSON] 30.06.2022 був призваний на військову службу за мобілізацією у зв`язку з військовою агресією рф проти України та з метою забезпечення оборони держави (а. с. 70). 5. Оцінка суду 5.1. Вирішуючи заявлені позивачкою [PERSON] вимоги по суті, суд виходить з такого. 5.2. Згідно з ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу (СК) України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. 5.3. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя (ч.1 ст. 122 СК України). 5.4.Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 5.5. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. \~ \~5.6. Згідно з\~ч.1\~ст.\~196\~СК України\~у разі\~виникнення заборгованості\~з вини\~особи,\~яка зобов`язана\~сплачувати аліменти\~за рішенням\~суду або\~за домовленістю\~між батьками,\~одержувач аліментів\~має право\~на стягнення\~неустойки (пені)\~у розмірі\~одного відсотка\~суми несплачених\~аліментів за\~кожен день\~прострочення від\~дня прострочення\~сплати аліментів\~до дня\~їх повного\~погашення або\~до дня\~ухвалення судом\~рішення про\~стягнення пені,\~але не\~більше 100\~відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (ч. 2 ст. 196 СК України). \~ \~5.7. У постанові Верховного Суду від 14.12.2020 у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) висловлені правові позиції, згідно з якими стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення ст. 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. 5.8. Під час розгляду цивільної справи № 156/950/24 беззаперечно встановлено, що згідно з рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 29.12.2009 у справі № 2-636/2009 на [PERSON] покладено обов`язок щодо утримання неповнолітнього сина [PERSON] , відповідач зобов`язаний сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.12.2009 і до повноліття дитини. 5.9. Згідно зі складеним державним виконавцем розрахунком заборгованості по аліментних платежах боржник [PERSON] сплачував аліменти на користь стягувача [PERSON] нерегулярно та не у повному обсязі, внаслідок чого станом на 01.07.2024 утворилась заборгованість по аліментах на суму 81052,99 грн.. Відповідач не висував заперечень з приводу правильності такого розрахунку. 5.10. Зі змісту вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] не здійснював виплат аліментів на користь [PERSON] у грудні 2019 року, у квітні 2020 року, у червні 2020 року, у вересні 2020 року, у жовтні 2020 року, у листопаді 2020 року, у січні 2021 року, у квітні 2021 року, у травні 2021 року, у травні 2021 року, у червні 2021 року, у серпні 2021 року, у вересні 2021 року, у жовтні 2021 року, у січні 2022 року, у березні 2022 року, у квітні 2022 року, у травні 2022 року, у червні 2022 року, у листопаді 2022 року, у січні 2023 року, у березні 2023 року, у липні 2023 року, у жовтні 2023 року, у січні 2024 року, у лютому 2024 року, у квітні 2024 року, у червні 2024 року. 5.11. У постанові Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 712/11291/20-ц (провадження № 61-18578св21) надані роз`яснення щодо порядку застосування положень ч.1 ст. 196 СК України при обчисленні пені за несвоєчасну сплату аліментів. Зокрема, розмір пені за місячним платежем обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів прострочення х 1 %. За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем. 5.12. У розглядуваній позовній заяві наведений розрахунок пені за прострочення сплати аліментів боржником [PERSON] у період з листопада 2019 року по червень 2024 року на суму 132365,41 грн., такий розрахунок відповідає вказаним вище роз`ясненням судової практики. 5.13. Відповідач вказував як на поважну причину, котра зумовлює відсутність його вини щодо несплати аліментів, на бездіяльність державного виконавця, що начебто не здійснював своєчасного періодичного розрахунку заборгованості по аліментах і не ознайомлював боржника з таким розрахунком. Водночас стороною відповідача не надані до суду копії матеріалів виконавчого провадження щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів, не заявлено перед судом клопотання щодо витребування цих письмових доказів (у разі неможливості сторони самостійно здобути такі докази). Дослідження таких матеріалів дозволило би суду з`ясувати наявність чи відсутність вини державного виконавця в утворенні заборгованості. Стороною відповідача не надано доказів, які б підтверджували, що [PERSON] впродовж часу здійснення виконавчого провадження звертався до суду чи до вищого за підпорядкованістю органу Державної виконавчої служби зі скаргами на бездіяльність державного виконавця. До того ж, ватро зауважити, що згідно з ч.1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (зі змінами) боржник у виконавчому провадженні має право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій. Боржник [PERSON] не довів позбавлення його можливості ознайомитись з матеріалами справи та з`ясувати у державного виконавця розмір заборгованості по аліментах. Відтак, суд не бере до уваги заперечення сторони відповідача про вину державного виконавця щодо утворення заборгованості по аліментах боржника [PERSON] .. 5.14. Зі змісту письмових доказів, наданих стороною відповідача, вбачається, що боржник [PERSON] був звільнений з роботи 04.10.2019, з того часу не був працевлаштованим, за період з І кварталу 2023 року по ІІ квартал 2024 року доходів не отримував. Водночас відповідач не надав до суду доказів того, що він з жовтня 2019 року і дотепер уживав певних заходів для свого працевлаштування (принаймні, хоча би звертався за допомогою до місцевого центру зайнятості населення). 5.15. Поряд з цим, сторона відповідача довела, що [PERSON] у 2024 році мав проблеми зі здоров`ям, страждає на певне захворювання суглобів, у січні та у квітні 2024 року проходив лікування в умовах медичного стаціонару. Також доведено, що [PERSON] на підставі ст. 202 СК України має зобов`язання щодо утримання матері, котра є особою з інвалідністю, з червня 2023 року проходить лікування від тяжкої хвороби, відповідач на підставі ст. 180 СК України зобов`язаний утримувати ще двох малолітніх дітей доньку [PERSON] та сина [PERSON] . 5.16. Оскільки відповідач [PERSON] не довів вжиття ним усіх необхідних та достатніх заходів задля погашення заборгованості по виплаті аліментів на користь позивачки [PERSON] упродовж 2019 -2022 років, суд вбачає, що позивачка має право вимагати стягнення з боржника пені за прострочення сплати аліментів. Поряд з цим, суд зважає на теперішній матеріальний та сімейний стан [PERSON] (відповідач утримує ще двох малолітніх дітей та непрацездатну матір, не має регулярних доходів, сам страждає на певне захворювання, котре зумовлює певне обмеження здатності до фізичної праці) та застосовує до правовідносин між сторонами спору положення ч.2 ст. 196 СК України щодо зменшення розміру неустойки (пені). 5.17. Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних способу регулювання сімейних відносин в Україні (ст. 7 СК України), суд за таких обставин вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] пеню за прострочення виплати аліментів у розмірі 20000,00 грн.. Отже, заявлені позивачкою вимоги підлягають частковому задоволенню. 6.Розподіл судових витрат між сторонами 6.1. Згідно з п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (зі змінами) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі в справах про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Відтак, [PERSON] при зверненні до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів не було сплачено судовий збір. 6.2. Також позивачкою доведені витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката Андрейчука С.В. (в межах суми 10000,00 грн.), на підтвердження надані копії договору про надання професійної правничої допомоги від 27.06.2024, квитанції до прибуткового касового ордера серії ЦС № 64 від 01.08.2024, розрахунок таких витрат від 01.08.2024 (а. с. 22-24). Позивачка не заперечує факту отримання попередньої консультації щодо предмета спору від саме цього адвоката, підготовки тексту позовної заяви саме цим адвокатом, не вважає надмірними понесені нею витрати на отримання професійної правничої допомоги. 6.3. Сторона відповідача заявила про наявність понесених [PERSON] витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката Свередюк Ю.А., у межах суми 6000,00 грн., на підтвердження надані копії договору про надання правничої допомоги від 30.08.2024, квитанції до прибуткового касового ордера № 50 від 11.09.2024 (а. с. 71). Про наявність інших понесених судових витрат сторона відповідача не повідомляла. 6.4. Загальні правила розподілу судових витрат між сторонами визначені положеннями ст. 141 ЦПК України. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 6.5. За змістом ст. 141 ЦПК України в разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. 6.6. Аналогічні правові позиції висловлені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 161/4985/17 (провадження № 14-71цс19), від 20.11.2019 у справі № 210/3177/17 (провадження № 14-288цс19). Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. 6.7. Згідно з ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позову майнового характеру необхідно сплачувати судовий збір за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. \~ 6.8.\~Оскільки у\~позовах про стягнення грошових коштів ціна позову\~визначається сумою,\~яка стягується\~(п.\~1\~ч.1\~ст.\~176\~ЦПК України),\~то заявлені\~ [PERSON] позовні вимоги підлягають оплаті на рівні 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У грошовому вираженні ця сума складає 1211,20 грн. (на підставі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», з розрахунку: 0,4 х 3028,00 грн. = 1211,20 грн.). 6.9. Зважаючи на часткове задоволення судом вимог позивачки в межах суми 20000,00 грн., з урахуванням критерію пропорційності, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 298,87 грн.. 6.10. Крім того, з урахуванням критерію пропорційності, суд ухвалює рішення щодо компенсації за рахунок [PERSON] на користь [PERSON] понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1974,02 грн.; водночас з таких же міркувань суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1480,51 грн.. \~\~\~\~

Outcome: partial