Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

11 вересня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 13 вересня 2003 року між нею та [PERSON] у Відділі реєстрації актів громадянського стану Крюківського районного управління юстиції м. Кременчука Полтавської області, актовий запис №326; після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13 вересня 2003 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Крюківського районного управління юстиції м. Кременчука Полтавської області, актовий запис №326. Мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні відносини припинили, спільного господарства не ведуть, а з листопада 2021 року проживають окремо. Причиною розпаду\~сім`ї є\~відсутність взаєморозуміння,\~різні погляди\~на сімейне\~життя та\~обов`язки,\~виховання дітей,\~що призвело до втрати почуттів поваги та любові. За таких обставин позивач звернулася до суду для захисту своїх законних прав та інтересів. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 12.09.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від її представника адвоката Дворника О.В. надійшло клопотання про розгляд справи у його та позивача відсутність, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] 13 вересня 2003 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Крюківського районного управління юстиції м. Кременчука Полтавської області, актовий запис №326. Даний факт підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 13 вересня 2003 року. Сторони [PERSON] та [PERSON] мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 19 вересня 2006 року Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №540) та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 13 квітня 2016 року Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №268). З матеріалів справи вбачається, що з листопада 2021 року сторони проживають окремо, не підтримують шлюбні відносини з підстав відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на обов`язки подружжя, виховання дітей, що призвело до втрати почуттів поваги та любові. Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом №11 стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.3, ч.4 ст.56 СК України). Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст.112\~СК\~України суд\~з`ясовує\~фактичні\~взаємини\~подружжя,\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~бере\~до\~уваги наявність\~малолітньої\~дитини,\~дитини\~з інвалідністю\~та інші\~обставини\~життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Аналізуючи зазначені\~норми права\~та встановлені\~в судовому\~засіданні обставини,\~суд дійшов\~висновку,\~що подальше\~спільне подружнє\~життя сторін\~і збереження\~їх шлюбу\~суперечить інтересам\~кожного з\~них та\~інтересам їх\~малолітньої дитини,\~що має\~істотне значення,\~тому шлюб\~необхідно розірвати. Відповідно до ст.113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, після розірвання шлюбу позивач [PERSON] має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем « [PERSON] ». Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.\~141\~ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В ст.142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на наведене, враховуючи, що позов задоволено та відповідач його визнав до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір в розмірі 605,60 грн. та повернути позивачу [PERSON] з Державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 605,60 грн.

Outcome: approved