Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

У провадженні\~Київського районного\~суду міста\~Одеси перебувала\~на розгляді\~справа №\~947/25051/24\~за позовом [PERSON] \~до [PERSON] \~ про\~розірвання шлюбу та розподіл спільного майна подружжя. Ухвалою від 02.10.2024 затверджено мирову угоду [PERSON] та [PERSON] в частині розподілу спільного майна подружжя. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02.10.2024 задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. 04.10.2024 постановлено ухвалу про виправлення описки. 04.10.2024 до суду надійшла заява від представника позивача [PERSON] адвоката Удовиченко Ольги Анатоліївни про ухвалення додаткового рішення по вказаній цивільній справі № 9477/25051/24, в частині вирішення питання про розподіл судових витрат між сторонами. Справу за вказаною заявою передано судді Скриль Ю.А.\~ Згідно з ч.1\~ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Оглянувши матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалюючи рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Позивач у позовній заяві просив судові витрати покласти на нього. Відповідно до ч. 1\~ст.142\~Цивільного процесуального\~кодексу України, у\~разі укладення\~мирової угоди\~до прийняття\~рішення у\~справі судом\~першої інстанції,\~відмови позивача\~від позову,\~визнання позову\~відповідачем до\~початку розгляду\~справи по\~суті суд\~у відповідній\~ухвалі чи\~рішенні у\~порядку,\~встановленому законом,\~вирішує питання\~про повернення\~позивачу з\~державного бюджету\~50\~відсотків судового\~збору,\~сплаченого при\~поданні позову. Однак зазначене питання не вирішено судом під час постановлення ухвали суду від 02.10.2024 про затвердження мирової угоди в частині розподілу спільного майна подружжя. З матеріалів справи вбачається, що при поданні позовної заяви позивачем,\~\~ [PERSON] , в частині позовних вимог про розподіл спільного майна, відповідно до положень\~статті 4 ЗУ «Про судовий збір»\~було сплачено судовий збір у розмірі 9028,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №0.0.3820935650.1 від 14.08.2024. Частиною 1\~статті 142 ЦПК України\~передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так, відповідно до положень ч.2 ст.\~133\~ЦПК України порядок повернення судового збору встановлюється законом. Частиною 3 ст.\~7\~Закону України\~«Про судовий\~збір» передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справи від 17 жовтня 2014 року N 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснює, що статтею 7\~Закону України\~«Про судовий\~збір» врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи, у тому числі й за відсутності заяви (клопотання) сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору (статті 214,215 ЦПК України). Відповідно до ч.5\~ст.7 Закону України «Про судовий збір», повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. Ураховуючи викладене, суд вважає, що заява відповідає вимогам ст. 270 ЦПК України, під час розгляду справи дійсно не вирішено питання відповідно до ч. 1\~ст.\~142\~Цивільного процесуального\~кодексу України щодо\~судових витрат, тому, суд приходить до висновку, що необхідність повернення\~\~ [PERSON] судового збору у розмірі 50 % від сплаченої суми судового збору з державного бюджету, за позовну вимогу майнового характеру, тобто по 4514,00 гривень.

Outcome: approved