Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

Представник позивача Мєшнік К.І., який діє на підставі Довіреності №22-ЮД1 від 08.01.2024 (строк дії до 31.12.2025) звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість яка виникла станом на 26.03.2024 за договором про надання банківських послуг №б/н від 24.10.2018 у сумі 33 762,78 гривень. Позов обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору без номеру від 24.10.2018, відповідач з метою отримання кредитних коштів звернувся до ПАТ «Універсал Банк», в результаті чого отримав кредит у сумі 30 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка № [NUMBER] . Позивачем умови кредитного договору були виконані в повному обсязі. Відповідач взяті на себе обов`язки, щодо виконання умов договору, належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 26.03.2024 виникла заборгованість по сплаті кредиту у сумі 33\~762,78 гривні, яку позивач просить стягнути разом із сплаченим судовим збором у сумі 3 028,00 гривня. Ухвалою від 04.06.2024 відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Вказаною ухвалою у позивача витребувано 1) докази отримання відповідачем спеціального платіжного засобу платіжної картки «monobank»; 2) підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Умови та Тарифи, Паспорт споживчого кредиту; 3) виписки за картковим рахунком відповідача, відкритим в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» для відстеження руху грошових коштів за договором від 24.10.2018. Відповідачем відзив на позов не подано. 21.06.2024\~на електронну\~пошту \~суду представником\~позивача \~ [PERSON] \~подано довідку\~про наявність\~рахунку,\~деталізовану виписку\~про рух\~коштів,\~довідку про\~розмір встановленого\~кредитного ліміту\~та письмові\~пояснення,\~в яких\~зазначив,\~що Боржник\~не звергався\~до Банку\~з непогодженням\~про зміни\~Умов і\~правил надання\~банківських послуг,\~Тарифів,\~Таблиці обчислення\~вартості кредиту\~та Паспорта\~споживчого кредиту,\~які складають\~договір про\~надання банківських\~послуг та\~продовжував користуватись\~карткою,\~а отже\~з ними\~погодився.Кредитний договір між АТ «Універсал Банк» та Відповідачем, у т.ч. анкету-заяву разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту, які були надані банком позичальнику через мобільний додаток, було підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису самого Відповідача. Генерація ключової пари (особистого та відкритого ключів) здійснюється за допомогою смартфону Клієнта, на якому встановлений Мобільний додаток лише після Ідентифікації Клієнта з використанням смартфону Клієнта. Згенерований особистий ключ Клієнта захищається паролем та може бути розміщений у хмарному сховищі. Відкритий ключ було розміщено в Анкеті-Заяві, яка підписана Клієнтом 0220442580a2d29t33419e8b2ba7cfe739beef9440a066b4edlf98fl09e8b8918d. У підписаній\~анкеті,\~відповідач визнав,\~що електронний\~цифровий підпис\~є аналогом\~власноручного підпису\~та його\~накладення має\~рівнозначні юридичні\~наслідки із\~власноручним підписом\~на документах\~на паперових\~носіях.\~Положеннями анкети-заяви\~визначено,\~що вона\~разом з\~Умовами і\~правилами надання\~банківських послуг,\~Тарифами,\~Таблицею обчислення\~вартості кредиту\~та Паспортом\~споживчого кредиту\~складає договір\~про надання\~банківських послуг.\~Відповідач підтвердив,\~що ознайомився\~та отримав\~примірники у\~мобільному додатку\~вказаних документів,\~що складають\~договір та\~зобов`язався\~виконувати його\~умови,\~погодився з\~тим,\~що банк\~має право\~на свій\~розсуд в\~односторонньому порядку\~зменшувати або\~збільшувати розмір\~дозволеного кредитного\~ліміту та\~повідомляти його\~про це\~шляхом надсилання\~повідомлень у\~мобільний додаток.\~З метою\~підтвердження згоди\~споживача із\~умовами надання\~банківських послуг\~у момент\~реєстрації AT\~«УНІВЕРСАЛ БАНК»\~генерує і\~відправляє на\~вказаний особою\~мобільний номер\~OTP-пароль.\~Фактом підтвердження\~згоди є\~введення споживачем\~у мобільному\~додатку «Monobank»\~OTP-паролю,\~який попередньо\~був надісланий\~Банком на\~зазначений номер.\~Відповідач повідомив\~про свою\~згоду з\~умовами надання\~банківських послуг,\~у підтвердження\~чого у\~мобільному додатку\~ним було\~введено вищевказаний\~OTP-пароль.\~Успішно пройшовши\~процедуру ідентифікації,\~Відповідач 24.10.2018\~пройшов процедуру\~верифікації та\~підписав Анкету-заяву\~до Договору\~про надання\~банківських послуг\~MONOBANK\~|\~Universal\~Bank.\~З наведеного\~алгоритму укладення\~кредитного договору\~вбачається,\~що без\~ознайомлення з\~Умовами і\~правилами надання\~банківських послуг,\~Тарифами,\~Таблицею обчислення\~вартості кредиту\~та Паспортом\~споживчого кредиту,\~подальше укладення\~електронного кредитного\~договору було\~б неможливим.\~Отже,\~підписанням анкети\~-\~заяви позичальник\~підтвердив прийняття\~відповідних умов\~надання кредиту,\~які діяли\~станом на\~24.10.2018,\~а також\~засвідчив,\~що він\~повідомлений Банком\~у встановлений\~законом строк\~про всі\~умови,\~повідомлення про\~які є\~необхідним відповідно\~до вимог\~чинного законодавства.\~З огляду\~на наведене,\~лише шляхом\~попереднього погодження\~з Умовами\~і правилами\~надання банківських\~послуг можливий\~вхід у\~головне меню\~застосунку «Monobank»\~та подальше\~проведення банківських\~операцій і\~утому числі\~отримання кредиту.\~Без погодження\~у мобільному\~застосунку «monobank»\~з Умовами\~і правилами\~надання банківських\~послуг не\~є можливий\~вхід у\~головне меню\~жодна особа\~не може\~перейти далі\~у головне\~меню.\~Без переходу\~у головне\~меню застосунку\~жодна особа\~не має\~технічної можливості\~проводити будь-які\~фінансові операції,\~у тому\~числі отримання\~кредиту у\~вигляді кредитного\~ліміту.Використання кредитних\~коштів підтверджується\~випискою,\~отже Боржник\~намагається приховати\~фактичні обставини\~справи,\~а також\~те,\~що він\~погодився з\~Умовами і\~правилами надання\~банківських послуг.Отже,\~заповненням анкети-заяви\~позичальник підтвердив\~прийняття відповідних\~умов надання\~кредиту,\~які діяли\~станом на\~24.10.2018,\~а також\~засвідчив,\~що він\~повідомлений кредитодавцем\~у встановленій\~законом формі\~про всі\~умови.\~Відповідно до\~виписки про\~рух коштів\~на рахунку,\~баланс складає\~(мінус)\~-\~3\~762,78\~грн.,\~тобто заборгованість\~складає 33\~762,78\~грн.,\~яка складається\~з повністю\~використаного Боржником\~кредитного ліміту\~у сумі\~30\~000,00\~грн.\~та суми\~овердрафту (мінусу\~по картці),\~яка становить\~-\~(мінус)\~З 762,78\~грн.Відповідно до виписки про рух коштів по картці всього за весь час користування карткою Боржником було проведено поповнень карткового рахунку на суму 68\~908,80 грн., проведено витрат по картці на суму 102\~671,58 грн., а тому сума коштів, яка не була повернута Банку становить 33\~762,78 грн. З урахуванням вищесказаного присутні правові підстави для стягнення заборгованості з Боржника у повному обсязі відповідно до Анкети-заяви до договору надання банківських послуг, Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», Тарифів за карткою Моnobank. Представник позивача у судове засідання не з`явився. У позові просив розгляд справи проводити без їх участі. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив. Заяву про розгляд справи без його участі або відкладення розгляду справи не надав. Верховний Суд у постанові від 18.06.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Оскільки всі учасники справи не з`явились у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частиною другою статті 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву та письмові докази, надані сторонами під час розгляду справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст.55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У розумінні статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Із прийняттям Закону України Про електронну комерцію № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12статті 11 Закону № 675-VIII. За змістом статті 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що відповідно до банківської ліцензії ПАТ «Універсал Банк» внесено до державного реєстру банків на право надання банківських послуг, визначених ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Відповідно до Статуту АТ «Універсал Банк» (в новій редакції) АТ «Універсал Банк» є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Універсал Банк», тип якого у відповідності до рішення Загальних зборів акціонерів ПАТ «Універсал Банк» (протокол № 2-2018 від 31 жовтня 2018 р.) було змінено на приватне акціонерне товариство та який було перейменовано на Акціонерне товариство «Універсал Банк». У жовтні 2017 року АТ Універсал Банк запустив новий проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках Монобанк за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту «Monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. 24.10.2018 [PERSON] звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг (далі заява від 24.10.2018), в якій визначено, що Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники вказаних документів у мобільному додатку, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. (а.с.10) Суд звертає увагу, що Анкета-заява між позивачем та відповідачем була підписана саме 24.10.2018 особисто позичальником. Вказане не заперечувалося представником позивача. У заяві [PERSON] просив відкрити на своє ім`я поточний рахунок № [NUMBER] у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору та наведених нижче умов. Відповідно до п.2 Анкети-заяви, відповідач погодився, що ця Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договорі про надання банківських послуг (далі - Договір), укладання якого позичальник підтвердив та зобов`язувався виконувати його умови. Відповідно до п. 3 Анкети-заяви, підписанням цього Договору, позичальник підтвердив, що ознайомився з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірник у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додатково тлумачення. Позичальник погодився, що Банк має право в односторонньому порядку на свій розсуд зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Позичальник погодився, що про міну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту, банк повідомить його шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Відповідно до п.6 Анкети-заяви, позичальник просив вважати наведений зразок його власноручного підпису або його «аналог (у тому числі мій електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками , які відкриті або будуть відкриті мені в Банку. Я засвідчую генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем 0220442580a2d29t33419e8b2ba7cfe739beef9440a066b4edlf98fl09e8b8918d, яка буде використовуватись для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення моїх дій згідно з Договором. Також я визнаю, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Я підтверджую, що наступні правочини (у тому числі підписання Договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися мною та/або Банком з використанням електронного/електронного цифрового підпису. Відповідно до п.9 Анкети-заяви, позичальник підтвердив, що «ця Анкета-заява є також заявою на відкриття рахунку і карткою із зразком мого підпису». В п. 7 Анкети-заяви, відповідач підтвердив його ознайомлення з довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб. В п. 10 Анкети-заяви зазначено, що згідно з Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» позичальник надав банку згоду на обробку, передачу та отримання банком від/до бюро кредитних історій (та інших третіх осіб з метою встановлення кредитного ліміту) інформації про себе, а саме доступ до своєї кредитної історії, як для укладання договору про надання банківських послуг, так і на період його дії. Також відповідач надав право та доручила АТ «Універсал Банк» здійснювати договірне списання коштів з усіх його рахунків, відкритих у АТ «Універсал Банк», без додаткових його розпоряджень, для погашення будь-яких інших його грошових зобов`язань перед АТ «Універсал Банк», що випливають з умов договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому між ним та банком. Згідно з п. 11 Анкети-заяви, відповідач просив усе листування щодо цього договору здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали відповідно до умов договору. Судом встановлено, що на підставі укладеного Договору, яким є Анкета-заява від 24.10.2018, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок № [NUMBER] . АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту. На підтвердження\~факту укладення\~кредитного договору\~банк надав: заяву від 24.10.2018 (підписану відповідачем особисто) (а.с.10); розрахунок заборгованості за період з 01.04.2021 по 23.062024 (а.с. 11 та зворот); виписку по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 24.10.2018 по 26.03.2024 (а.с. 62-90, 101-115); довідку про наявність рахунку по картці № [NUMBER] (а.с.91, 116); довідку про розмір встановленого кредиту (а.с.92, 117); Статут АТ «Універсал банк» та документи, що підтверджують повноваження представника (а.с.32-33). Згідно Розрахунку заборгованості за період з 01.04.2021 по 26.03.2024 та виписок по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 24.10.2018 по 26.03.2024, вбачається, що відповідач має заборгованість перед АТ «Універсал банк» у сумі 33\~762,78 грн. гривні, яка складається з заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); загальний залишок заборгованості за відсотками 0 грн., заборгованість за пенею 0 грн.; судовий збір 0 грн., заборгованість за порушення грошового зобов`язання 0 грн. Також до позовної заяви, окрім Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг від 24.10.2018, яка власноручно підписана [PERSON] , позивач додав: Умови та правила обслуговування в АТ «УНІВНРСАЛ БАНК» (чинна редакція від 24.11.2021) (а.с. 12-24); Тарифи «Чорна картка monobank» від 08.12.2022 (25-26); Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank (відповідно до якого інформація, зазначена в ньому зберігає чинність та є актуальною до 01.01.2023) (27-29); Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача (а.с. 29 зворот). Вказані документи не містять підпису відповідача ані особистого, ані електронного. Тарифів, які діяли на час підписання заяви (24.10.2018) позивач не надав. Судом встановлено, що заборгованість за відсотками позивач визначив у 0 грн., проте з розрахунку заборгованості, долученої АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» до позовної заяви, вбачається, що [PERSON] нараховувались відсотки за кредитним договором від, що відображено у графах розрахунку № 9, 10 (а.с. 11 та 11 зворот), зокрема за поточною ставкою 37,2 %. З розрахунку також вбачається, що кошти, внесені [PERSON] за договором спрямовувалися на погашення нарахованої заборгованості за відсотками (графа розрахунку №10). Натомість, у заяві, що підписав [PERSON] 24.10.2018 відсутні відомості щодо погодження відсоткової ставки за користування кредитними коштами. Так, у заяві зазначено, що позичальник ознайомлений та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, примірники яких отримала в мобільному додатку. Суд звертає увагу, що у вищезазначеній Анкеті-заяві відсутні відомості щодо умови надання кредитних коштів позивачем, такі як відсотки за користування коштів, штрафи чи інші санкції за порушення умов договору, строків його виконання. Як зазначено вище, до позовної заяви АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» долучено Умови обслуговування рахунків фізичної особи в редакції станом на 24.11.2021, які не підписані відповідачем, а отже відсутні підстави стверджувати, що саме такі тарифи діяли на час укладення договору, та відповідно з ними зобов`язався ознайомитись відповідач, тобто погоджені сторонами. Умови і правила обслуговування рахунків фізичної особи в редакції станом на день укладення договору (24.10.2018) позивачем надано не було. Відтак, у цьому випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Отже, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови обслуговування рахунків фізичної особи, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів, пені та комісії, надані банком Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 634,638 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в цьому випадку АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У позовній заяві АТ «Універсал Банк» вказував на те, що особливістю проекту monobank є укладення договорів в електронній формі відповідно до розміщених на сайті банку Умов обслуговування рахунків фізичної особи та здійснення банківського обслуговування дистанційно без відділень. Разом з тим, суд також встановив, що з огляду на відсутність в матеріалах справи підписаних відповідачем Умов надання банківських послуг та Правил користування кредитною карткою у суду відсутні підстави вважати, що саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог доказами було ознайомлено відповідача. На підтвердження обставин, на які посилається АТ «Універсал Банк» у позові, ним мало бути надано умови обслуговування рахунків фізичної особи з додатками у вигляді Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорта споживчого кредиту, які містять інформацію про їх підписання електронним цифровим підписом обома сторонами договору, однак таких документів надано не було. На поданому позивачем Паспорті споживчого кредиту міститься графа «Підпис споживача», в якій зазначено, що «Споживач отримує паспорт споживчого кредиту в мобільному додатку та підписує його в електронному вигляді до підписання Договору» (а.с.28 зворот), але належного підтвердження, що вказаний документ в його повній редакції були підписані відповідачем (протокол створення та перевірки кваліфікованого електронного підпису, тощо), суду надано не було. Також не надано і належного підтвердження, що саме «Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank (що набули чинності 27.11.2021), тарифи Чорна картка monobank від 08.12.2022 та паспорт споживчого кредиту (станом на 01.01.2023), а також інші складові договору, додані до позову, були відправлені відповідачу в мобільний додаток, враховуючи підписання Анкети-заяви від 24.10.2018. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що матеріали справи не містять доказів, що саме ці Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, які містять Паспорт споживчого кредиту «картка Monobank», Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, Тарифи «Чорна картка Monobank» розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 24.10.2018. Викладення представником позивачем в заяві механізму реєстрації та отримання банківських послуг проекту Monobank, механізму утворення заборгованості в заявленому в позові розмірі, аналіз умов анкети-заяви, згідно з якою клієнт шляхом підписання анкети-заяви підтвердив, що до укладення договору був ознайомлений в електронній/письмовій формі з інформацією щодо умов кредитування та отримав відповідні документи від банку та погоджується з ними, враховуються судом, однак вищевказаних обставин не спростовують. Крім того, доводи про те, що редакція Умов та правил, наявна в матеріалах справи, може носити показовий характер, може змінюватись та доповнюватись позивачем, однак у суду під час ухвалення рішення є безперешкодний доступ до актуальних Умов і правил, що доступні в публічному доступі в режимі реального часу, є необґрунтованими, з огляду на викладений позивачем в апеляційній скарзі механізм реєстрації та отримання банківських послуг проекту Monobank, відповідно до якого ознайомлення клієнта з Умовами і правилами, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту відбувається не в публічному доступі на сайті банку, а в мобільному додатку, і теоретична можливість суду самостійно перевірити актуальність вказаних документів як не доводить, так і не спростовує обставин ознайомлення клієнта під час укладення договору з документами саме в тій редакції, яка діяла на 24.10.2018. Під час розгляду справи, представником позивача не було подано клопотань про дослідження електронного доказу, зокрема Умов і Правил на сайті АТ «Універсал Банк», а відповідно до ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Посилання представника позивача на те, що узгодження умов договору відбувається під час реєстрації після введення номера телефону, коли відповідач має ознайомитись з Умовами і натиснути «продовжити», що й свідчить про його ознайомлення і згоду з умовами і тарифами, суд відхиляє як необґрунтовані. Такий порядок ознайомлення з документами, що банк визнає складовими договору, не може підмінювати у кредитних відносинах необхідність фактичного підписання договору відповідно до приписів статті 1055 ЦК України, в той час як вони не підписані у передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» порядку. Крім того, в п.7 Паспорту споживчого кредиту (а.с. 28 зворот) зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятись від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо, а інформація, зазначена в ньому, зберігає чинність та є актуальною до 01.01.2023. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані представником позивача «Умови і Правила», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123). ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоніпроти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36). В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено уст. 8 Конституції України. Відповідно до ч. 4ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з ч.1 ст.1 ЦК України, цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені уст.3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У ч.ч. 1, 3 ст.509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У цьому випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч.1 ст.11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів»(далі - Закон №1023-XII). Згідно з п.22 ч.1 ст.1 Закону № 1023-XII, споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У п. 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, слід зауважити, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Частина 1 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» приписує, що у договорі про споживчий кредит зазначається, зокрема, таке: тип кредиту (п. 2), відсоткова ставка, її тип та порядок обчислення, у тому числі порядок зміни та сплати процентів (п. 8), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору; усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту (п. 9), загальний розмір наданого кредиту (п. 3), строк, на який надається кредит (п. 5). Надані позивачем витяг з Тарифів за чорною карткою Monobank, Паспорт споживчого кредиту Чорної картки Monobank та Умови і Правила обслуговування, які містяться в матеріалах справи, не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного сторонами 24.10.2018 підписанням Анкети-заяви, або в електронній формі. АТ «Універсал Банк» не надало суду ні в оригіналі, ні в електронних, ні у паперових копіях Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблицю обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту, які були надані ним відповідачу через мобільний додаток та які були підписані останнім, накладенням електронного цифрового підпису. Зважаючи на наведене, на підставі наданих позивачем доказів, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ «Універсал Банк» дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодив зі споживачем саме ті умови, про які зазначав при подачі позову. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Вищевказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц. При цьому, ознайомлення з Паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в Паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Такі висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладених в постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20. Крім того, аргументи позову та поданої представником позивача заяви про те, що відповідачу було надано послуги з кредитування дистанційно та всі документи, у тому числі, Умови та правила надання банківських послуг, Паспорт споживчого кредиту, Тарифи підписані електронним цифровим підписом відповідача та отримані ним у мобільному додатку Monobank не заслуговують на увагу з огляду на наступне. Відповідно до п.23 ч.1 ст.1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» (в редакції на час виникнення правовідносин сторін) кваліфікований електронний підпис - удосконалений електронний підпис, який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа. Пунктом 24 частини 1 статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» передбачено, що кваліфікований надавач електронних довірчих послуг - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, фізична особа - підприємець, яка надає одну або більше електронних довірчих послуг, діяльність якої відповідає вимогам цього Закону та відомості про яку внесені до Довірчого списку. Згідно з п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», довірчий список - перелік кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг та інформації про послуги, що ними надаються. Приписами статті 35 Закону України «Про електронні довірчі послуги», центральний засвідчувальний орган впроваджує, підтримує в актуальному стані та публікує на своєму офіційному веб-сайті Довірчий список, в якому міститься інформація про кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг разом з інформацією про кваліфіковані електронні довірчі послуги, які вони надають. Довірчий список повинен впроваджуватися, підтримуватися в актуальному стані та публікуватися в безпечному режимі з обов`язковим додаванням електронної печатки центрального засвідчуваного органу у вигляді, придатному для автоматичної обробки. Інформація, що міститься у Довірчому списку, є відкритою. Обов`язкові вимоги до Довірчого списку встановлюються Кабінетом Міністрів України. Порядок ведення Довірчого списку затверджується головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері електронних довірчих послуг. За інформацією з відомостей електронного реєстру чинних блокованих та скасованих сертифікатів відкритих ключів, АТ «Універсал Банк» не входить до Довірчого списку кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг. Отже, аргументи позовних вимог про надання відповідачу банківських послуг із застосуванням електронного цифрового підпису є неприйнятними (постанова Запорізького апеляційного суду від 01.05.2024 , справа №333/10132/23). Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, а відповідачем не спростовано, що він отримав кредитні кошти на картковий рахунок за Анкетою-заявою від 24.10.2018, якими він користувався, у т.ч. вносив кошти на погашення кредиту. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості, за договором № б/н від 24.10.2018, яким є Анкета-заява, станом на 26.03.2024 загальна сума заборгованості відповідача становить 33\~762,78 грн., з яких: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 33\~762,78 грн.; загальний залишок заборгованості за відсотками 0 грн., заборгованість за пенею 0 грн.; судовий збір 0 грн., заборгованість за порушення грошового зобов`язання 0 грн. У постанові від 23 січня 2018 року (справа № 755/7704/15-ц, провадження № 61-283 св 18) Верховним Судом зазначено, що належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. Так, з вищезазначеного розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 01.04.2021 Банк нараховував та автоматично списував з рахунку відсотки за користування кредитом у сумі 3\~953,14 грн., сплата та розмір яких не були погоджені сторонами. Розрахунок заборгованості, наданий представником позивача, не містить даних щодо руху коштів по особовому рахунку за період з 24.10.2018 по 01.04.2021. Наданий банком розрахунок заборгованості за особовим рахунком підтверджує, що тіло кредиту утворювалось у зв`язку, окрім іншого, з включенням до нього всіх несплачених відповідачем нарахувань, постійно збільшуючи його, що не було передбачено узгодженими умовами договору, а також списувались відсотки за користування кредитом, що також не було узгоджено сторонами. Суд зауважує, що внаслідок таких дій банку тіло кредиту безпідставно збільшено на суму нарахованих та несплачених відповідачем відсотків за користування кредитом та не враховані в погашення боргу списані суми відсотків, однак з одного боку фактично зазначена сума позичальником не витрачалась, а з іншого - заборгованість за тілом кредиту не зменшувалась, а тому визначена банком заборгованість за тілом кредиту з урахуванням відсотків є необґрунтованою. За таких обставин, нарахування заборгованості в частині відсотків здійснювалось банком неправомірно, а отже не підлягає стягненню, тому кошти, автоматично списані в рахунок відсотків з карткового рахунку [PERSON] слід враховувати при визначенні загального розміру заборгованості. Так, з розрахунку заборгованості за договором, а саме колонки 15 - «Сума погашення за наданим кредитом», за період користування кредитною карткою з 01.04.2021 по 26.03.2024 відповідач здійснив погашення за наданим кредитом у сумі 580,95 грн., проте, за відсутності в розрахунку заборгованості графи про витрати позичальником, здійснені за вказаний період, суд не має можливості вирахувати різницю між витраченими і повернутими коштами. Разом з тим, розрахунок заборгованості свідчить про те, що банк нараховував до платежів за відсотками кошти в сумі 3\~953,14 грн., які автоматично списувались з рахунку відповідача, які слід вирахувати із загальної заборгованості. Аналогічна позиція з цього приводу висловлена Верховним Судом в постанові від 18.05.2022 у справі №697/302/20. Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17). Таким чином, різниця між загальним залишком заборгованості за кредитом, заявленим банком, та сумою неправомірно списаних з відповідача неузгоджених платежів за користування кредитом, становить 29\~809,64 грн. = (33\~762,78 грн. 3\~953,14 грн.). Вказані висновки суду узгоджуються з висновком Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2019 року по справі № 545/2248/17. Крім того, представником позивача в обґрунтування наявності заборгованості відповідача надано виписки по особовим рахункам останнього, з яких вбачається, що [PERSON] протягом певного періоду часу активно користувався кредитними коштами, здійснював оплату карткою та поповнював її за рахунок власних коштів. Суд зауважує, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №75 від 04 липня 2018 року. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки відповідачки це баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної з коштами операції). До того ж, відповідно до правового висновку Верховного Суду у постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Згідно наданої позивачем на ухвалу суду виписки по особовому рахунку відповідача, його заборгованість за період з 24.10.2018 по 26.03.2024 склала 33\~762,78 грн. За вказаний період позивачем були здійснено списання відсотків з рахунка відповідача на загальну суму 4\~166,51 грн., а тому саме вказана сума , а не та, яка прослідковується у розрахунку заборгованості, повинна бути вирахувана з загальної заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки розрахунок заборгованості, наданий позивачем містить період не з дня укладення кредитного договору, а з 01.04.2021. Суд звертає окрему увагу, що надана позивачем виписка містить інформацію про рух грошових коштів на рахунку відповідача не за період з 24.10.2018 )дата укладення договору по 26.03.2024, а з 24.02.2019 по 19.03.2024. З вказаної виписки вбачається, що 01.01.2022 та 01.02.2022 з відповідача було стягнуто грошові кошти за порушення грошового зобов`язання у загальній сумі 1\~173,35 грн. = (1\~070,12 грн. + 103,23 грн.), а оскільки вказана відповідальність не передбачена умовами кредитного договору, яким є Анкета-заява від 24.10.2018, вказані грошові кошти також підлягають вирахуванню з загальної суми боргу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. З огляду на вищевказане, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги АТ «Універсал Банк» та стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» (Анкета-заява) від 24.10.2018 у сумі 28\~422,92 грн. Висновки суду повністю узгоджуються з правовою позицією, висловленою у постановах Запорізького апеляційного суду від 17.09.2024 (справа №336/55/24), від 16.09.2024 (справа №333/7127/23), від 19.08.2024 (справа №336/8595/23), від 01.05.2024 (справа №333/10132/23), від 04.01.2024 (справа №334/7350/23), а також у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 (справа № 545/2248/17). Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2\~548,97 гривень = (3 028,00 *(28\~422,92*100%/33 762,78)).

Outcome: partial