Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-10 00:00:00

ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду із вищевказаним позовом та просить стягнути з\~ [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором в сумі 21186 грн. 39 коп. обґрунтовуючи це тим, що 13.02.2020 року між [PERSON] та ТОВ «Слон Кредит» укладено споживчий кредит №239559, відповідно до якого кредитодавець надав відповідачу кредит в розмірі 39239.61 грн., позичальник зобов`язався повернути вказану суму до 13.02.2022 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначеними умовами договору кредиту. 30.06.2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 30-06/2021, відповідно до якого ТОВ «Слон кредит» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у т.ч. за договором споживчого кредити №239559 від 13.02.2020 року, укладеним між ТОВ «Слон кредит» та боржником [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, у т.ч. за споживчим кредитним договором №239559 від 13.02.2020 року, укладеним між ТОВ «Слон креди.» та боржником [PERSON] . Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Станом на 10.05.2024 року через невиконання умов договору утворилась заборгованість на суму 21186 грн. 39 коп., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 10407.36 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 10603.12 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0 грн.; 3% пічних 9.40 грн.; витрати від інфляції 166.51 грн. Крім того,у зв`язку з пред`явленням даного позову та розгляду справи позивачем понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп. та 9000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу. Посилаючись на норми ЦК України, ТОВ «Колект Центр» просить стягнути з боржника заборгованість за кредитним договором у розмірі 21186.39 коп., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 28.05.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи повідомлявся за зареєстрованою адресою проживання, однак поштові повідомлення повернулися до суду без вручення. Правом на подання відзиву відповідач не скористався. Зі згоди позивача, та враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, суд ухвалює рішення по справі при заочному розгляді, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Відповідно до положень ст. 247 ЦПК України, судовий процес не фіксувався. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що 13.02.2020 року між [PERSON] та ТОВ «Слон Кредит» укладено споживчий кредит №239559, відповідно до якого кредитодавець надав відповідачу кредит в розмірі 39239.61 грн., відповідач порушив строки повернення кредиту, тому виникла заборгованість по кредиту. Відповідач не виконав умови кредитного договору, тому що виниклаза боргованості по кредиту в розмірі 21186 грн. 39 коп.. яка складається з: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 10407.36 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 10603.12 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0 грн.; 3% пічних 9.40 грн.; витрати від інфляції 166.51 грн. Доказів виконання відповідачем умов договору суду не надано. Відповідно до ч.1\~ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1\~ст.1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За вимогами\~ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Також, згідно матеріалів справи 30.06.2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 30-06/2021, відповідно до якого ТОВ «Слон кредит» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у т.ч. за договором споживчого кредити №239559 від 13.02.2020 року, укладеним між ТОВ «Слон кредит» та боржником [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, у т.ч. за споживчим кредитним відповідача. Згідно з пунктом 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя\~статті 512 ЦК України). Жодних обмежень щодо заміни кредитодавця у зобов`язанні, що випливає з кредитного договору, закон не містить, таких обмежень не встановлено і укладеними між фінансовими установами та відповідачем договором позики. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Згідно зі\~статтею 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статей\~1077,\~1079\~цього\~Кодексу\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор), яким може бути лише банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції, передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частина перша\~статті 1078 ЦК України\~визначає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога) а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За приписами\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а відтак доводи відповідача про відсутність у позивача майнового права, на захист якого подано цей позов, не заслуговують на увагу і є безпідставними. У порушення умов договору позики, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту у розмірі та на умовах, визначених укладеним правочином, презумпція правомірності якого не спростована, тому є підстави для задоволення позову в частині стячгнення кредиту. Підписаний сторонами та скріплений печатками акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо встановив фактичні обставини у справі які свідчать про те, що [PERSON] взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти та нараховані відсотки не повернув, тому борг по кредиту підлягає стягненню. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, слід виходити із такого. Відповідно до\~ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої\~статті 137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~регламентовано, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До суду позивачем надано: договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 20 січня 2023 року, укладений між АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», затверджений рішенням загальних зборів №03-01/2023 від 03.01.2023 про вартість послуг; платіжну інструкцію № 0433350000 від 10.04.2024 року про сплату ТОВ «КОЛЛЕКТ Центр» на рахунок АО «Лігал Ассістанс» 52000 грн. 00 коп. за надання правової допомоги; заявку про надання юридичної допомоги №252 від 24.04.2024 року до договору, підписаною керівниками АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр», згідно з якою сторони погодили надання правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , визначивши загальну ціну 9000 грн. 00 коп., в тому числі: надання усної консультації з вивчення документів 3000 гривень, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 6000 гривень (витяг з акту № 1 про надання юридичної допомоги), згідно з яким загальна вартість наданих послуг складає 6000 грн. 00 коп. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також - розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року (справа № 904/4507/18) вказує на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial