Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-17 00:00:00

Представник ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» звернувся до суду з позовом вказуючи, що 14 березня 2017 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем, шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти), було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. Процентна ставка 26 % річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. АТ «Альфа банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачу та він погодився з ним, підписуючи угоду. Вказаний документ, на момент отримання відповідачем кредитних коштів містив умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Зазначає, що станом на 20 грудня 2021 року загальна сума заборгованості відповідача за кредитом становила 65 651,78 грн. 20 грудня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" набуло статусу кредитора за кредитним договором від 14 березня 2017 року, що був укладений між АТ «Альфа Банк» та відповідачем. З цих підстав позивач просить стягнути з [PERSON] , на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», заборгованість у розмірі 65\~651,78 грн., сплачений судовий збір, а також витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7 100,00 грн. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання втретє не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті «Судова влада України», що, відповідно до положень ст. 128, 130 ЦПК України, вважається належним повідомленням про розгляд справи. На підставі ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечувала сторона позивача. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 14 березня 2017 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти), укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту - споживчі потреби; ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн.; процентна ставка - 26 % річних; тип процентної ставки - фіксований; обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн. Відповідач того ж дня подав Анкту-Заяву про акцепт публічної пропозиції ПАТ "Альфа Банк" на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» (а.п. 5-7). ПАТ «Альфа банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в AT «Альфа-Банк». Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачу та він погодилася з ним, підписуючи угоду. Вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами зазначеному в цьому документі, в розмірах і порядках нарахування. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором банк виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Наведене підтверджується випискою по рахунку за кредитною карткою відповідача (а.п. 19-30). Відповідач, в свою чергу, передбачені кредитним договором зобов`язання, щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом, належним чином не виконав, внаслідок чого у відповідача перед банком виникла заборгованість, яка станом на 20 грудня 2021 року складає 65 651,78 грн. 20 грудня 2021 року між AT «Альфа-Банк» та TOB «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу № 4, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, TOB «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 14 березня 2017 року, що був укладений між ПAT «Альфа-Банк» та [PERSON] , відповідно до Додатку № 1-1 до договору факторингу № 4 від 20.12.2021 року (а.п. 9-16). Згідно з розрахунком заборгованості за позичальником, [PERSON] , станом на 20.12.2021 року обліковується заборгованість в розмірі 65\~651,78 грн. (а.п. 31). Доказів на підтвердження оскарження чи визнання зазначених правочинів у встановленому законом порядку недійсним, матеріали справи не містять, та стороною відповідача суду надано не було. Відповідачем також не надано суду доказів на спростування зазначеного розрахунку заборгованості, як і не надано доказів належного виконання позичальником своїх зобов`язань. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Отже, [PERSON] істотно порушив умови кредитного договору, не повернув суму простроченого кредиту, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ "ФК"Еліт Фінанс" заявлені обґрунтовано, а тому підлягають до задоволення. Відповідно з [PERSON] належить стягнути заборгованість за кредитним договором № 630598960 від 14 березня 2017 року, яка станом на 20 грудня 2021 року склала 65\~651,78 грн. Враховуючи задоволення позовних вимог, відповідно до норм ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3\~028,00 грн. Стосовно заявленої представником позивача вимоги про відшкодування витрат понесених на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 7 100 грн. суд виходить з такого. Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такої правової позиції щодо застосування норм права дотримується Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року по справі № 552/2145/16-ц. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Визначаючи розмір суми наданої правничої допомоги, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, зважаючи на категорію справи, яка є малозначною за ціною позову, розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження без участі представника позивача, а також, враховуючи виконання роботи адвокатом, у відповідності до Акту приймання-передачі наданих послуг від 07 березня 2024 року, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн., який буде достатнім, співмірним і справедливим, з огляду на категорію та складність справи.

Outcome: partial