Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Омега Фінанс" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 45430,75 грн та судові витрати по справі Позов мотивовано тим, що згідно договору про комплексне банківське обслуговування, укладеного між Акціонерним товариством Юнекс Банк та [PERSON] , останньому було надано кредит у розмірі 29999,00 грн. Однак зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав і станом на 31.03.2021 заборгованість за кредитним договором склала 45430,75 грн. Окрім цього, 31.03.2021 ТОВ Омега Фінанс та АТ Юнекс Банк уклали договір факторингу №31/03-2021, за яким до ТОВ Омега Фінанс перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 0.012.16.0218.ФО_К від 19 лютого 2018 року. У зв`язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 45430,75 грн та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 26 грудня 2023 року провадження у справі відкрито та постановлено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Представник відповідача надав відзив, згідно якого просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, обґрунтовуючи це тим, що заборгованість за кредитним договором №0.012.16.0218.ФО_К від 19 лютого 2018 року було частково стягнуто, у зв`язку з пред`явленням до виконання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості саме за цим договором. В подальшому вищезазначений виконавчий напис було визнано недійсним, проте кошти, які були стягнуті з відповідача, позивач не врахував, подаваючи даний позов до суду. Окрім цього, позивачем нараховано проценти після настання строку повернення позики та встановлено щомісячну плату за послуги, які за законом повинні надаватись безоплатно. Також, слід застосувати строки позовної давності по пені, штрафу, які позивачем заявлені поза межами річного строку. Позивач надав відповідь на відзив, де зазначив, що стягнуті кошти за виконавчим написом були враховані в розрахунок заборгованості та просив задовольнити позовні вимоги. В судове засідання сторони не з`явились, просили суд розглянути справу за їх відсутності за наявними доказами у справі. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до анкети-заяви та копії кредитного договору № 0.012.16.0218.ФО_К від 19 лютого 2018 року, укладеного між Акціонерним товариством Юнекс Банк та [PERSON] , останньому було надано кредит у розмірі 29999,00 грн на строк 3 роки. 31.03.2021 ТОВ Омега Фінанс та АТ Юнекс Банк уклали договір факторингу №31/03-2021, за яким до ТОВ Омега Фінанс перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 0.012.16.0218.ФО_К від 19 лютого 2018 року у сумі 45430,75 грн, що підтверджується копією реєстру прав вимоги в додатку до договору факторингу. За розрахунком позивача станом на 31.03.2021 року заборгованість за кредитним договором склала 45430,75 грн, з яких: - 16\~088,22 грн заборгованість по тілу кредиту; 3\~161,81 грн прострочені відсотки за кредитом; 20\~360,30 грн прострочена комісія за обслуговування кредиту; 5\~820,42 грн штрафи, пені. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК). Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст.526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Отже позовні вимоги в частині стягнення заборгованості тіла кредиту та відсотків є законними та обґрунтованими. Розглянувши письмові пояснення відповідача суд прийшов наступних висновків. Згідно ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позивач звернувся до суду 07.12.2023 року, отже з 07.12.2022 року треба розраховувати вимоги, оскільки трирічний строк позовної давності спливає. Але ж 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до підпункту 3 пункту 12 розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину». Таким чином строк загальної позовної давності продовжується на період дії карантину. Період дії карантину: з 02 квітня 2020 року по 30 червня 2023 року. Враховуючи норми ст. 257 ЦК України всі банківські операції, що відбулися за період з 02 квітня 2017 року по 02 квітня 2020 року мають продовжені строки позовної давності. Отже розрахунки з 02.04.2017 року мають вважатися не пропущеним строком позовної давності. Проте, у вимогах про стягнення заборгованості по пені та штрафу слід відмовити, оскільки позивачем не надано розрахунків нарахування заборгованості по пені та штрафу, що позбавляє суд можливості встановити, як саме розрахована сума пені та штрафу. Щодо заперечень відповідача про нарахування комісії, суд вирішив наступне. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Так, згідно з абз. 2 і 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору), споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. За таких обставин, підпункт 1.5.3 п.1.5 кредитного договору є нікчемним, тому позовні вимоги про стягнення простроченої комісії за обслуговування кредиту у розмірі 20\~360,30 грн не підлягають задоволенню. В розрахунках, наданих позивачем вбачається, що відповідачем було сплачено комісію у розмірі 6530,74 грн, та оскільки умови договору щодо комісії є нікчемними, слід зарахувати вже сплачену суму комісії в рахунок погашення заборгованості за процентами та тілом кредиту. Отже, 3161,81 грн слід зарахувати в погашення прострочених відсотків за кредитом, а 3368,93 грн слід зарахувати в погашення частини тіла кредиту. На підставі вищевикладеного, суд, проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулюють договірні відносини між сторонами та визначають правові наслідки порушення зобов`язання у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем, а також вказані обставини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12719,29 грн. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, згідно\~ст.141 ЦПК України, отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 751,44 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial