Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

В серпні\~2024\~року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулося до Кременецького районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] , у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами в загальній сумі 38\~901,39 грн., судовий збір в розмірі 3 028, 00 грн., та понесені витрати на правову допомогу в сумі 13\~000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21 листопада\~2021\~року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту укладено кредитний договір № 1402905, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у сумі 1\~800 грн., а позичальник зобов`язалася повернути грошові кошти та сплатити проценти. Строк дії договору до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, але не більше 1 календарного року. 16.11.2021\~між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 100296540. 29.11.2021\~було укладено договір № 29/11-1 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю Бі Ел Джи Мікрофінанс" відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1402905. 29.11.2021\~було укладено договір № 29/11-1 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю\~«Коллект Центр»\~права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1402905. Таким чином, «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 1402905. 10.02.2022\~було укладено договір №10-26/2022-50 відповідно до якого\~Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан»\~відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 100296540. 10.01.2023\~було укладено договір №10-01/2023\~відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю\~«Коллект Центр»\~права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 100296540. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 100296540. Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконував, у зв`язку з чим має заборгованість за кредитними договорами № 100296540 від 16.11.2021\~та №1402905 від 26.11.2021\~станом на день формування позовної заяви утворилась заборгованість у загальній сумі 38\~901,39 грн., з яких: 9\~000 грн. заборгованість за основними зобов`язанням, 29\~148,39 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 720 грн. заборгованість за комісіями, 28, 80 грн. заборгованість за комісіями, 3, 99 грн. заборгованість за нараховані 3% річних. \~ Таким чином, сукупний розмір заборгованості змушує позивача звернутись з даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою судді від 12 серпня\~2024\~року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача 17 жовтня 2024 року на електрону адресу суду надійшло клопотання про підключення відповідача до слухання онлайн, або в телефоному режимі. В обґрунтування клопотання вказано, що відповідач немає фінансової можливості прибути в судове засідання, оскільки перебуває в Київській області та наявні проблеми зі здоров`ям. Ухвалою від 17 жовтня 2024 року у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про проведення судового засідання в режимі відеоконференції - відмовлено. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача у позовній заяві просив розглядати справу без присутності представника та задовольнити позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що 21 листопада\~2021\~року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту укладено кредитний договір № 1402905, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у сумі 1\~800 грн.. Згідно п. 1.1. Договору, кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит та сплатити проценти (плату з користування грошовими коштами) на умовах та у порядку, встановлених цим договором. Згідно п. 1.5. Договору кредит надається строком на 28 днів. Термін повернення кредиту 24.12.2021\~року. Відповідно до п. 1.7. Договору, позичальник сплачує проценти за кожен день строку користування кредитом у розмірі: з 1-го по 15-й день користування кредитом - 0,0010\~%, з 16-го по 28-й день користування кредитом 4,9500%. Строк дії договору до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, але не більше 1 календарного року (п. 1.16. договору). У той же час, матеріали справи не містять доказів на підтвердження виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитними договорами на умовах, встановлених ними. Проте, враховуючи, що взяті на себе зобов`язання позичальник не виконує належним чином, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення суми кредитних коштів та нарахованих на них відсотків. 29.11.2021\~було укладено договір № 29/11-1 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю Бі Ел Джи Мікрофінанс" відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1402905. 29.11.2021\~було укладено договір № 29/11-1 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю\~«Коллект Центр»\~права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1402905. Таким чином, «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 1402905. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Ч. 1 ст.\~1077\~ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Тобто, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №1402905 від 26.11.2021 в сумі 2991,39 грн. є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач порушив умови договорів, що призвело до виникнення заборгованості. Також 16.11.2021\~між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 100296540. Сума кредиту (загальний розмір) складає 7\~200,00 грн. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту 15 днів, з кінцевим терміном повернення 01.12.2021\~року. Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору проценти за користування кредитом 1350,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 %. 10.02.2022 було укладено договір №10-26/2022-50 відповідно до якого\~Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан»\~відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 100296540. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023\~відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю\~«Коллект Центр»\~права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 100296540. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 100296540. Відповідно до приписів частини 4 статті 263 ЦПК України суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12-ц (провадження №14-10цс18) відступлено від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року у справі №6-249цс15, та зроблено висновок, що «за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». У\~постанові від 07 жовтня 2020 року в справі № 127/33824/19 (провадження №61-9071св20) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду\~дійшов висновку, що «без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано вважав, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». У\~постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року у справі № 613/1436/17 (провадження № 61-17583св20)\~вказано, що: «у постанові\~Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі №753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17)\~зроблено висновок, що «у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення contra proferentem. Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. При цьому це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the diminant sinfluence of the party)». Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що 16.11.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №100296540 (далі Договір) в електронній формі, згідно з яким Товариство надало клієнту кредит у розмірі 7200,00 грн. [PERSON] за Договором нарахована заборгованість в сумі 35910,00 грн. Суд зауважує, що як Законом України «Про споживче кредитування», так і розробленими на виконання вимог цього Закону Правилами розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісії, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відтак, передбачення у Договорі Кредитодавцем (позивачем) комісії за надання Кредиту ґрунтується на вимогах закону та є правомірним. Водночас, суд звертає увагу на те, що сторонами Договору до його підписання були індивідуально узгоджені умови кредитування, що вбачається із анкети-заяви на кредит №100296540 від 16.11.2021, а саме: розмір кредиту 7200,00 грн, строк кредиту 15 днів, комісія 720,00 грн, проценти 1350,00 грн. Ці умови знайшли своє відображення як у Договорі, так і у Графіку платежів, який є невід`ємною частиною Договору у вигляді Додатку. Однак, у Договорі в пункті 2.3.1.2. також було передбачено, що позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. Договору. Зазначені обставини свідчать про те, що умовами Договору сторони передбачили порядок продовження строку кредиту та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. Аналіз пункту 2.3.1.2. Договору у сукупності з іншими умовами Договору та Графіком платежів, а також попередньо (індивідуально) узгодженими умовами у Анкеті-заяві, дозволяє дійти висновку, що наведені у п. 2.3.1.2. Договору умови є суперечливими, оскільки як попередньо узгодженими між сторонами до підписання Договору умовами, так і самим Договором (пунктами 1.3., 1.4.) разом з Графіком платежів, чітко визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит та проценти за користування кредитом 01.12.2021, і саме на такі умови спрямовувалася воля відповідача. Підсумовуючи наведене, суд вважає, що умову пункту 2.3.1.2. Договору слід тлумачити на користь відповідача, оскільки такі є нечіткими та суперечать висловленій відповідачем волі щодо умов Договору. Суд зазначає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Тобто, право ТОВ «МІЛОАН» нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору після 01.12.2021, тому починаючи із зазначеної дати товариство не мало права нараховувати проценти за користування кредитом. Отже, за умовами договору про споживчий кредит №100296540 від 16.11.2021 сторони погодили строк його дії до 01.12.2021, тому починаючи із зазначеної дати нараховування процентів за користування кредитом є необґрунтованим. При цьому, суд зазначає, що в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечуються нормою частини 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Суд зауважує, що матеріали справи містять належні, допустимі та достатні докази переходу права вимоги до відповідача від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «Коллект Центр», а відтак виснує, що майнове право позивача порушене відповідачем, тому підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором про споживчий кредит №100296540 від 16.11.2021 у сумі 9270,00 грн, з яких: 7200 основний борг (тіло кредиту), 1350,00 грн проценти за користування кредитом, 720 грн комісія за надання кредиту. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Щодо судових витрат, суд встановив наступне. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються\~у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог\~(ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Згідно приписів ст. 141 ЦПК України, беручи до уваги часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягнення судовий збір у сумі 956,74 грн. П. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:\~1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;\~2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на\~підставі\~відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.\~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В той же час, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:\~1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;\~2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;\~3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;\~4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому, за умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З метою отримання професійної правничої допомоги ТОВ «Коллект Центр» в особі директора Ткаченко М.М. уклало з Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» Договір №\~07-06/2024\~про надання правової допомоги від 07.06.2024, за яким адвокатське об`єднання взяло на себе зобов`язання надати клієнту юридичну допомогу в обсязі та на умовах,\~передбачених даним договором. Відповідно до пункту 4.1. Договору, вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору. До матеріалів справи також було долучено прайс-лист АО\~«Лігал Ассістанс» з переліком можливих наданих послуг та їх вартістю. На виконання вимог п. 4.1. договору та ч. 3 ст. 137 ЦПК України надано Витяг з Акту №1 про надання юридичної допомоги від 07.06.2024\~на суму\~13000,00 грн. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо)\~. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах\~34-36\~рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009,\~\~пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004\~заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002\~зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналізуючи опис виконаних адвокатським об`єднання робіт та наданих послуг варто зазначити, що витрати на надання різних видів консультацій, а саме, щодо усної консультації з вивченням документів та підготовка пропозицій консультації, а тому, їх виділення окремо суд вважає недоцільною, а їх вартість у загальній сумі 13 000,00 грн. є значно завищеною. Також слід вказати, що звернення до суду з позовами про стягнення боргу за кредитними договорами носить масовий характер. З цих підстав суд вважає, що послуги адвокатів за даною категорією справ є стандартними послугами і тому не потребують великих професійних затрат. Витрати на послуги адвоката в розмірі 13 000,00 грн. за даною справою на складання позовної заяви є неспівмірними із складністю справи та виконаних адвокатами робіт. Беручи до уваги вимоги ч.ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України,\~враховуючи часткове задоволення даного позову, дотримуючись принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає за можливе\~зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача до\~3 000,00 грн.

Outcome: partial