Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] 13 липня 2022 року звернулась до суду з позовними вимогами в яких просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо доньки, [PERSON] , [INFO] , встановити опіку над малолітньою [PERSON] , та призначення опікуном бабусю дитини - [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.10.2007 року син позивачки [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб , актовий запис у Книзі реєстрації шлюбів № 1861. [INFO] в м. Одесі у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видано 25.09.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 9002. Позивачка приходиться рідною бабусею [PERSON] ,2013р.народження. Як вказує позивачка , вже через два тижні після народження дитини [PERSON] залишила доньку [PERSON] чоловіку - [PERSON] , та вони стали проживати окремо один від одного. Батько утримував, виховував та піклувався про свою доньку [PERSON] , [INFO] . Позивачка стверджує , що відповідачка будь-якої допомоги своїй доньці не надавала, дитиною не цікавилась, участі у її вихованні не приймала. [INFO] помер батька [PERSON] , батько [PERSON] , [INFO] , яка залишилась з бабусею [PERSON] та дідусем, [PERSON] , які забезпечували її матеріально, опікувались нею та виховували. На підтвердження позовних вимог, позивачка посилається на характеристику з Одеської початкової школи № 313 Одеської міської ради,в якої зазначено, що дівчинку до закладу приводив та забирав її батько, [PERSON] , який в повному обсязі виконував свої батьківські обов`язки. Допомагали йому в цьому бабуся, [PERSON] та дідусь, [PERSON] , які і приділяли увагу розвитку дитини. На довідку № 140 від 06.06.2022, [PERSON] навчається у 3-му класі Одеського навчально-виховного комплексу №13 Суворовського району м. Одеси. Відповідно до характеристики [PERSON] , учениці НВК №13, яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , наданою 06.06.2022 директором школи [PERSON] та класним керівником [PERSON] , з боку батьків [PERSON] увага приділялась батьком та бабусею з дідусем. Вони слідкували за здоров`ям дитини, працювали, щоб [PERSON] відвідували гуртки, займалась малюванням, іноземними мовами, брала участь у шкільних конкурсах. Мати [PERSON] жодного не бачили, контакту зі школою не підтримує. Зі слів дитини не цікавиться її життям, дає надії на те, що колись приїде. Позивачка забезпечена власним житлом. На підставі наданому до позову Договору купівлі-продажу від 14.05.2013, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фадєєвою Н.О., реєстровий запис №1601, 1/2 частка трикімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , - належить [PERSON] , громадянці Молдови, РНОКПП: [NUMBER] , країна громадянства - Молдова, адреса: [ADDRESS] . Зазначене підтверджується також Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер витягу 3406494, дата формування 14.05.2013. Малолітня [PERSON] , [INFO] зареєстрована : [ADDRESS] . Згідно довідки про доходи № 2844 9309 1688 6810, виданої пенсіонеру [PERSON] 06.06.2022, позивач перебуває на обліку в Суворовському об`єднаному управлінні ПФУ в м. Одесі в Одеській області і отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з 01.12.2021 по 31.05.2022 складає 17 572,68 (сімнадцять тисяч п`ятсот сімдесят дві грн. 68 коп.) грн. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 30 травня 2022 року, [PERSON] , [INFO] , місце народження Республіка Молдова, місто Бельци, помер [INFO] у віці 46 років, про що 30 травня 2022 року складено відповідний запис № 5802, місце смерті Україна, Одеська область, місто Одеса. Як зазначила позивачка у своєму позові, відповідачка не навідувалась до дитини, не бачила її, не намагалася з нею зустрітися, не допомагала матеріально та не приймала участі у нагляді за донькою та її вихованні. Дитина матір не пам`ятає та не має до неї ніяких почуттів. Позивач стверджує, що мати дитини [PERSON] умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно доньки, оскільки ніколи не піклувалася про фізичний, моральний, та духовний розвиток дитини, не утримувала її матеріально. Інтереси дитини, її здоров`я її не цікавили, про що свідчать ті обставини, що вона не бажає бачити свою доньку. Враховуючи зазначене в позовній заяві та інших документах по суті справи, позивачка просить позбавити батьківських прав відповідача та призначити її опікуном малолітньої [PERSON] , [INFO] . 26 липня 2022 р. (т.1, а.с. 41) провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Відповідачем через свого представника адвоката Бланковську Г.О. 17 серпня 2022 року надано відзив на позовну заяву. (а.с. 56-59). Третьою особою органом опіки та піклування Суворовської (на даний час Пересипської) районної адміністрації м. Одеси 22 грудня 2022 року надано Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , та призначення [PERSON] , [INFO] , опікуном над дитиною (а.с. 178-180). 02 серпня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд по суті позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Суворовської (Пересипської) районної адміністрації м. Одеси, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та призначення опікуном. (т. 1, а.с. 227,228). Ухвалою суду від 02 серпня 2023 року в судове засідання викликано малолітню [PERSON] , [INFO] , з метою заслухати думку дитини для опитування щодо її відношення до матері [PERSON] та з`ясування думки стосовно позбавлення матері батьківських прав. Заслуховування думки дитини здійснити у присутності провідного психолога Відділу соціальної роботи центру соціальних служб Одеської міської ради у Суворовському районі [PERSON] , а також в присутності представника органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації м. Одеси. Позивачка та її представник - адвокат Унгуряну С.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та наполягали на задоволенні позову в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні та її представник - адвокат Бланковська Г.О. категорично заперечували проти позбавлення батьківських прав [PERSON] та задоволення позову, підтримали подані раніше заперечення в вигляді відзиву на позовну заяву та інших заперечень. Також зазначили, що в подальшому [PERSON] буде виконувати обов`язки матері в житті своєї доньки [PERSON] , [INFO] , в повному обсязі. Представник третьої особи надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив винести законне та обґрунтоване рішення відповідно до норм чинного законодавства. (т.1, а.с. 177). Представник третьої особи, органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, в судовому засіданні підтримав Висновок від 22.12.2022 та просив винести рішення з урахуванням прав та інтересів дитини. З`ясував обставини справи, вислухав пояснення позивачки [PERSON] і відповідачки [PERSON] , їх представників, представника органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, заслухав думку малолітньої [PERSON] , [INFO] , в присутності психолога [PERSON] , дослідив та проаналізував матеріали справи, встановив факти та відповідні до них правовідносини, суд дійшов до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували в зарееєстрованому шлюбі , в якому [INFO] народилась донька [PERSON] . Батьки разом забрали доньку з пологового відділення Одеської обласної клінічної лікарні . Згідно обміної карти пораділлю [PERSON] , через ускладнення при пологах останній було зроблено кесаревий перетин. т.1.а.с.61. Батьки проживали разом з донькою декілька місяців, доглядали та опікувались дитиною. Через два місяца батьки стали проживати окремо один від одного, за взаємною домовленністю донька залишилась проживати з батьком.Мати постійно відвідувала доньку,опікувалась нею, передавала грошові кошти на утримання доньки. Окрім малолітньої [PERSON] , [INFO] , [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] , видане 23.01.2003р. Кріуленським відділом ЗАЦС, повіт Кишинів) (т.1, а.с. 62-64). За узгодженням зі своїм чоловіком та батьком дитини [PERSON] , відповідачка виїхала на заробітки за межі України. Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , залишилась проживати разом зі своїм батьком за адресою: [ADDRESS] , - де батько дитини та його батьки - бабуся [PERSON] , [INFO] , та дідусь [PERSON] , [INFO] , піклувались та дбали про дитину. Постійно працюючи у місті Лондоні, Сполучене Королівство Великобританія, [PERSON] має постійну роботу за контрактом та заробіток в сумі 1500-2200 фунтів стерлінгів на місяць (Довідка національного страхування співробітника компанії «ФЛЕЙМ ФЛЕЙМ КОФФ ЛТД» [PERSON] станом на 30.06.2022). (т.1, а.с. 69). [PERSON] з. 21.11.2021 до 25.05.2025 має постійне житло в м. Лондоні, СК Великобританія, за адресою: [ADDRESS]. (Гарантований короткостроковий договір оренди від 26.11.2021 з орендодавцем [PERSON] ). (т.1, а.с. 72,73). [PERSON] 22.05.2019 Міністерством внутрішніх справ Сполученого Королівства Великобританії подовжено термін дії на її проживання та перебування з 22.05.2019 протягом п`яти років та підтвердження рівних прав з громадянами ЄЕЗ або Швейцарії, наданий доступ до пільг та послуг (Лист МВС СК Великобританії від 22.05.2019). (т.1, а.с. 74). В судовому засіданні 29.02.2024, відповідачка [PERSON] пояснила, що за домовленістю між нею та її чоловіком [PERSON] їх донька залишилась проживати з ним, а вона відвідувала доньку та допомогала материіально утримувати її. За життя її чоловік [PERSON] ніяких вимог що до їх домовленністі відносно доньки не висував, його влаштовувала така форма стосунків дитини з матір,ю, питань чи вимог щодо позбавлення материнсьбких прав щодо доньки батько не висував. З 2023 року вона є громадянкою Сполученого Королівства Великобританії (паспорт громадянки СК Великобританії [PERSON] оглянутий в судовому засіданні 29.02.2024). З 2015 року вона постійно перебуває та працює у Сполученому Королівстві Великобританія, має постійне місце мешкання та роботи, стабільний заробіток. З чоловіком, [PERSON] , та його родиною підтримувала добрі стосунки, опікувалась дитиною, допомагала матеріально, надсилала речі та гаджети дитині, пересилала гроші, безперешкодно спілкувалася з дитиною та чоловіком телефонним зв`язком та у соціальних мережах. Перебуваючи в Україні відповідачка відвідувала малолітню доньку [PERSON] та проводила з нею час (фото долучені до матеріалів справи, т.1, а.с. 218-226). Відповідачка через свого колишнього чоловіка, [PERSON] , надавала грошову допомогу своїй доньці та родині [PERSON] (Роздруківка листування [PERSON] з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з мобільного телефону [PERSON] за період з 07.11.2019 по 15.05.2022, Виписка АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» з 01.111.2019 по 10.08.2022 з рахунку [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . (т.1, а.с.75-83). [PERSON] не є судимою особою, не притягувалась до кримінальної відповідальності, не знятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває (Витяг з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» № ВР-000214577 від 04.08.2022 щодо громадянки Молдови [PERSON] , [INFO] (т.1, а.с. 152). Відповідачка не перебуває на психіатричному обліку (Довідка Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради № 001286 від 05.08.2022) (т.1, а.с. 153). [PERSON] не перебуває на наркологічному обліку (Довідка Комунального некомерційного підприємства «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради за №1236 від 03.08.2022 (т.1, а.с. 153). Відповідачка є власником нежилих підвальних приміщень № 601 за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частки квартири за адресою: [ADDRESS] (Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 306578428 від 04.08.2022 (т.1, а.с. 154-156). Батько дитини, [PERSON] , помер [INFO] (a/з про смерть від 30.05.2022 року № 5802 складено Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), перебував в зареєстрованому шлюбі з матір`ю дитини [PERSON] . На момент смерті батька дитини шлюб між ним та [PERSON] не розірвано (актовий запис у книзі реєстрації шлюбів № 1861 від 26.10.2011 року, реєстратор - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції) (т.1, а.с. 11). Після смерті батька [PERSON] дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з бабусею [PERSON] , [INFO] , та дідусем [PERSON] , [INFO] , які дійсно піклуються та дбають про дитину, її здоров`я та розвиток. Бабуся виявила бажання встановити опіку над малолітньою [PERSON] , [INFO] . Як зазначено у висновку наданого суду органом опіки та піклування Суворовської (на даний час Пересипської) районної адміністрації Одеської міської ради 22.12.2022 року, відповідач заперечувала проти позбавлення її батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та пояснила, що через хворобу, яка у відповідачки загострилась через п`ять місяців після пологів, вона не могла повноцінно доглядати за дитиною, тому, її чоловік, [PERSON] , забрав дівчинку та переїхав до своїх батьків. Весь час перебування дитини з батьком та після виїзду за кордон, вона раз на рік приїжджала до України побачитися з донькою та раз на місяць пересилала чоловіку кошти на утримання дитини. Після смерті батька дитини [PERSON] приїхала до України, щоб забрати доньку, але по приїзду до м. Одеси в неї стався конфлікт з свекрухою [PERSON] , так як малолітня [PERSON] , [INFO] , не бажала бачитись з матір`ю та проводити з нею час, а тим більше виїжджати з нею до іншої країни. Таким чином, відповідач повернулася до Лондону сама. На підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради (протокол засідання від 17.11.2022 №14), орган опіки та піклування Суворовської на даний час Пересипської) районної адміністрації Одеської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , та призначення [PERSON] , [INFO] , опікуном над дитиною. Судом встановлено, що за досить тривалий строк знаходження відповідачки поза межами України її покійний чоловік, батько дитини [PERSON] не звертався до відповідних органів з метою розірвати шлюб, стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини, позбавити її батьківських прав, і матеріальних претензій до відповідача батько дитини - не висував. Дізнавшись про смерть чоловіка і батька дитини, 18.07.2022 відповідачка прибула у м. Одесу, щоб забрати доньку з собою, у м. Лондон (Онлайн-заявка до візового центру для в`їзду [PERSON] до Сполученого Королівства (а.с. т.1, а.с. 135,136). 26.07.2022 відповідачем був оформлений паспорт громадянина України [PERSON] , [INFO] , для виїзду за кордон (паспорт [NUMBER] , виданий 26 липня 2022, виданий органом 5101, закінчення строку дії паспорту 26.07.2026). На підставі виїзду за кордон дитини між відповідачкою та позивачкою виникли конфліктні стосунки, у зв`язку з чим 23.07.2022 відповідачка зверталася до Відділу поліції №3 (м. Одеса) Одеського районного управління поліції №1 Головного управління національної поліції в Одеській області (Заяви [PERSON] в ЄО № 19532 від 23.07.2022, № 21122 від 08.08.2022) (т.1, а.с. 137-141). Згідно ухвали суду від 02.08.2023р., за клопотанням представника позивачки адвоката Унгуряну С.І., суд заслухав думку малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка пояснила, що нею опікується та утримує бабуся [PERSON] . Вона навчається у школі, добре вчиться, відвідує гуртки та додаткові заняття. Донька має образу на матір, вважає , що мати не цікавилася її життям, не приїжджала на свята, надсилає речі не за розміром, рідко бачиться з нею та хоче забрати від бабусі та дідуся. Дівчинка не бажає, щоб її забрала матір, а хоче постійно проживати разом з бабусею, в звичній обстановці. На даний час вона не бажає знаходитися з матір`ю та спілкуватися з нею. Про небайдужість до долі дитини та до питання позбавлення її батьківських прав щодо доньки свідчить той факт, що на протязі усього судового розгляду справи відповідачка збирала докази, надавала їх суду особисто та через свого представника. Так, у лютому 2024 року [PERSON] приїхала з Сполученого Королівства Великобританії в м. Одесу, безпосередньо взяла участь у судовому засіданні 29.02.2024, надала пояснення та докази, своєю поведінкою підтвердила зацікавленість дитиною та наміри в подальшому продовжувати спілкування з дитиною та надання допомоги, незважаючи на тривалий конфлікт з бабусею дитини. Враховуючи думку дитини та її бажання залишитися з бабусею та дідусем, відповідачка 27.02.2024р. в інтересах своєї малолітньої дитини склала нотаріально посвідчені документи (довіреність, заяви, тощо) на представництво інтересів [PERSON] , [INFO] , та надала дозвіл на вирішення усіх питань, що стосуються захисту прав та інтересів дитини та через свого представника направила на адресу позивача (т.2, а.с. 54-56). Але, дані документи повернулися відправнику (представнику [PERSON] - адвокату Бланковській Г.О.) за закінченням терміну зберігання, позивачка відмовилась від отримання цих документів, що в своїх поясненнях підтвердила в судовому засіданні 15.10.2024р.. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Пунктом 15 онодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав; нормативно-правовий акт № 3 від 30.03.2007">Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , ґрунтуються на ухиленні відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки (пункт 2 частини 1 статті 164 СК України). З огляду на зміст п. 2 ч. 1 ст. 162 СК України, позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батьки не просто не виконують свої обов`язки по вихованню дитини, а й ухиляються від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов`язків, передбачених ст. 150 СК України. За змістом частин 4-6 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Матеріали справи не містять негативних характеристик, доказів винної поведінки відповідача та умисного ухилення його від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки. Сам факт несистематичного надання матеріальної допомоги не є достатньою підставою для висновку про доцільність позбавлення особи батьківських прав з огляду на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом для впливу на особу, яка не виконує батьківських обов`язків. Таким чином позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що відповідач умисно та злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Даних щодо застосування заходів впливу у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків та їх безрезультатності матеріали справи також не містять. Обставини, на які посилається позивач як на підставу заявленого позову, а саме: невиконання матір`ю батьківських обов`язків, не знайшли свого беззаперечного доведення. Такий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 331/5427/17, провадження № 61-12023св18. У Постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 705/3040/18 досліджуються тотожні обставини. Той факт, що відповідач виїхала на заробітки до іншого міста і тривалий час не бачилася і не спілкувалася з донькою, - зазначені обставини настали поза волею і без винної поведінки відповідача, яка не має можливості спілкуватися з дитиною через складнощі, що сталися у неї в житті. Суд першої інстанції не встановив обставин, які б свідчили про те, що мати дитини не бажає спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, та не звернув увагу на те, що між сторонами у справі існує конфлікт, що негативно вплинуло на взаємовідносини відповідачки з дочкою, яка знаходиться під впливом бабусі - позивачки. Та обставина, що на час розгляду справи матеріальним забезпеченням дитини, її вихованням і розвитком займається бабуся не свідчить про те, що мати дитини не бажає приймати участь у її утриманні і вихованні, тобто, свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками. Демократичне суспільство характеризується плюралізмом, терпимістю, широтою поглядів. Таким чином, держави мають позитивне зобов`язання із забезпечення процедурних гарантій від свавілля як умову обґрунтованості втручання в права, що захищаються статтею 8 Конвенції. Щоб втручання було визнано «необхідним у демократичному суспільстві», воно повинно бути обґрунтовано «гострою соціальною необхідністю». Причини, що наводяться внутрішніми судами для обґрунтування оскаржених заходів, повинні бути достатніми і стосуватися справи. З огляду на встановлені обставини справи щодо поведінки [PERSON] суд вважає, що відсутні підстави для застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав як гострої соціальної необхідності у застосуванні такого втручання у права, захищені статтею 8 Конвенції.Згідно положень статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту (статті 15, 16 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб у межах заявлених ними вимог. У частині другій статті 16 ЦК України законодавець визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, а також зазначив, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Першочергово захист цивільних прав та інтересів полягає в з`ясуванні того, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, наприклад, договори та інші правочини, створення речей, творча діяльність, результатом якої є об`єкти права інтелектуальної власності, завдання майнової (матеріальної та моральної) шкоди іншій особі та інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених згаданими актами або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України. кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] та призначення опікуна, з урахуванням думки малолітньої [PERSON] , [INFO] , тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed