Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-17 00:00:00

09 серпня 2024 року позивач [PERSON] звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона 29.03.2023 уклала договір про охорону своєї квартири з ТОВ «Венбест-Безпека19». За умовами договору відповідач несе матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань по договору, завдані зловмисниками, які проникли на об`єкт в період охорони, та вчинили крадіжку майна, що зберігалось на об`єкті. З 10.04.2023 по грудень 2023 року в належну позивачу квартиру здійснене проникнення невідомими особами з подальшим здійсненням крадіжки її майна. За даним фактом позивач звернулась до поліції, де були внесені відповідні відомості до ЄРДР. Спричинену майнову шкоду позивач оцінює у 80\~000 грн., яку просить стягнути з відповідача, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за укладеним договором. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 120\~000 грн., яка виразилась у емоційному стресі, почуттям розгубленості, тривоги, обурення. Стислий виклад заперечень відповідача. Представник відповідача подав відзив на позов в якому заперечує щодо задоволення позову та обставин викладених у ньому. Так дійсно між позивачем та відповідачем був укладений договір про охорону за допомогою пульта централізованого спостереження квартири, що належить позивачці. Такий договір був розірваний 31.12.2023 через заборгованість, що була у позивачки. Позов не містить посилання на докази, що можуть підтвердити факт здійснення крадіжки, вину відповідача у спричиненому, зламування, руйнування заблокованих технічними засобами сигналізації вікон та інших конструкцій на об`єкті. Матеріальна шкода, яку визначила позивачка не підтверджуєтеся будь-якими доказами, як і заявлена моральна шкода. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 29 березня 2023 року між ТОВ «ВЕНБЕСТ-БЕЗПЕКА19» та [PERSON] укладено договір №1548/19-ОПДН згідно умов якого виконавець (відповідач) прийняв під охорону за допомогою пульта централізованого спостереження об`єкт, а саме квартиру замовника (позивача), що розташована за адресою [ADDRESS] . Згідно умов вказаного договору Виконавець (відповідач) зобов`язаний при виявленні ГМР «Виконавця» ознак проникнення сторонніх осіб на Об`єкті, вживати заходи щодо їх затримання, здійснювати охорону місця пригоди, сповіщати про це «Замовника» та чергову частину Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області. Пунктом 5.2.1 Договору передбачено, що Виконавець несе відповідальність перед Замовником за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань по договору за збитки, завдані зловмисниками, які проникли на Об`єкт в період охорони, шляхом зламування, відкривання, або руйнування заблокованих технічними засобами сигналізації вікон, дверей та інших конструкцій та вчинили крадіжку майна, що зберігалось на Обєкті, якщо буде встановлена вина Виконавця у її допущенні в межах завданих збитків, але не більше 10\~000 грн. Розмір збитків, нанесених Замовнику внаслідок неналежного здійснення договірних зобов`язань Виконавцем, встановлюється уповноваженими працівниками Сторін, і повинен підтверджуватися відповідними документами та розрахунками вартості викраденого, пошкодженого чи знищеного майна, і звірятися з даним бухгалтерської звітності. Згідно відповіді начальника ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області №43.7/3-603 від 19.01.2024 за фактом крадіжки майна [PERSON] відкрите кримінальне провадження №12023041640000414 та наразі воно триває. З відповіді встановлено, що між сторонами дійсно був ударений договір пультової охорони №1594/19-ОПДН від 29.03.2023, який був розірваний через дебіторську заборгованість. Під час надання послуг з охорони, співробітниками філії здійснювались неодноразові перевірки показань ПЦН під час яких порушень не виявлено. Матеріальну шкоду позивачка оцінює у 80\~000 грн., моральну 120\~000 грн. Норми права, застосовані судом. За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала, у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробилп або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями , діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи , а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Для настання деліктної відповідальності за ст.1166 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, згідно з якою особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона не доведе відсутність своєї вини, зокрема у зв`язку із наявністю вини іншої особи або через дію об`єктивних непереборних обставин. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Позивачу належить довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Також позивач несе тягар доведення перед судом розміру завданої шкоди, зокрема зменшення або знищення майна, яке належить йому на праві власності. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може гуртуватись на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п.4 ч.3 ст.2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін. Мотиви та висновки суду. Судом встановлено, що 29.03.2023 між сторонами укладено договір пультової охорони квартири позивачки, що розташована за адресою [ADDRESS] . За фактом звернення позивчки до відділення поліції відкрите кримінальне провадження №12023041640000414, яке наразі триває. Разом з тим, позивачем не надано будь-яких доказів понесення матеріальної та моральної шкоди, як то зазначено у позові. Відсутній перелік майна, яке було викрадене, а також доказів його вартості. При цьому суд звертає увагу на те, що за положенням частини 2 статті 1166 ЦК України відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Водночас позивачем не надано жодного доказу винуватості відповідача у проникненні до її квартири осіб та викрадення її майна. Слід зазначити, що за договором відповідальність відповідача настає при невиконання чи неналежне виконання зобов`язань по договору за збитки, завдані зловмисниками, які проникли на Об`єкт в період охорони, шляхом зламування, відкривання, або руйнування заблокованих технічними засобами сигналізації вікон, дверей та інших конструкцій та вчинили крадіжку майна, що зберігалось на Об`єкті. Разом з тим, будь яких відомостей та доказів з приводу зазначеного позивачем також не надано. У зв`язку з недоведеністю вини відповідача, відсутні й правові підстави для стягнення з нього матеріальної та моральної шкоди. Щодо судових витрат Частиною 2 статті 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed