Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» в особі представника Гусєва П.В. звернулося до суду із позовом до [PERSON] третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «СК «САЛАМАНДРА» про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу в розмірі 12299,53 (дванадцять тисяч двісті дев`яносто дев`ять) гривень 53 копійки та судового збору в сумі сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень. Вимоги позову обгрунтовані тим, що 21.07.2022 року між Приватним акціонерним товариством «СК«АРКС» та [PERSON] було укладено укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №49464Га2к3 відносно транспортного засобу "Renault Captur", державний номерний знак [NUMBER] . 10 червня 2023 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом "Mercedes", державний реєстраційний номер [NUMBER] скоїла зіткнення з автомобілем "Renault Captur", державний номерний знак [NUMBER] . Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до Постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.07.2023 року було встановлено вину [PERSON] . На підставі заяви потерпілої особи, договору добровільного страхування транспортного засобу, ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» складено страховий акт №АRX3706282 та визначено розмір страхового відшкодування в сумі 43031,01 грн., який виплачено [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «САЛАМАНДРА» згідно з полісом №209639562, ліміт відповідальності становить 130 000,00 грн. 27.10.2023 ПрАТ «Страхова компанія «САЛАМАНДРА» сплатило на користь позивача 30731,48 грн. Посилаючись на вище викладене позивач просить суд стягнути з відповідача різницю між сумою виплаченого страхового відшкодування ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» та сумою виплаченого страхового відшкодування ПрАТ «Страхова компанія «САЛАМАНДРА» на користь позивача, яка становить 12299,53 грн. і судові витрати по справі. 18.10.2024 року відповідачем направлено відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову обґрунтовуючи тим, що на час ДТП її цивільна відповідальність була застрахована у ПрАТ «СК «САЛАНДРА» ліміт якої за шкоду, заподіяну майну складала 130 000 грн. Згідно Страхового акту №АRX3706282 щодо вартості матеріального збитку, завданого ДТП, вартість матеріального збитку складає 43031,01 грн, яку вона заподіяла є у межах страхового відшкодування, передбаченого полісом цивільно-правової відповідальності, тому повинна бути покладена на страхувальника, що на її думку позивач неправомірно вимагає такого відшкодування з її боку. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05.08.2024 цивільну справу за позовною заявою ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» до [PERSON] третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «СК «САЛАМАНДРА» про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди передано за підсудністю до Лисянського районного суду Черкаської області. Позовна заява надійшла до Лисянського районного суду Черкаської області 26 серпня 2024 року. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 26 серпня 2024 року зазначена справа передана у провадження судді Чорненької О.І. Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 27 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Зазначена ухвала разом з копією позовної заяви з доданими документами направлено відповідачу. Одночасно відповідачу роз`яснено його право подати відзив на позов. На судове засідання, призначене на 11 годину 14 жовтня 2024 року та на 11 годину 21 жовтня 2024 року представник позивача, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. В позовній заяві просить задовольнити позовні вимоги та розглядати справу без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася та про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин суд розглядає справу у відсутності сторін та, відповідно до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи та прийняті судом, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом установлено, що 21.07.2022 року між АТ «СК «АРСК» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 49464Га2к3 щодо транспортного засобу «Renault Captur», державний номерний знак [NUMBER] . Страхова сума на момент укладення договору становить 400 000,00 грн, франшиза - 2,5 % від страхової суми, зазначеної в пп.10.2.2 договору. Строк дії договору з 26.07.2022 року до 25.07.2023. 10.06.2023 року водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки "Mercedes-Benz C300", н/з [NUMBER] по вул.Боголюбова, 16 в с.Софіївська Борщагівка Бучаського району Київської області, рухаючись заднім ходом, не переконалась, що це безпечно, внаслідок чого здійснила наїзд на припаркований автомобіль «Renault Captur», н/з [NUMBER] , пошкодивши вказаний транспортний засіб. Своїми діями водій [PERSON] порушила вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.07.2023 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення - штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень на користь держави. 10.06.2023 12:32 год. [PERSON] звернулася до АТ «СКАРКС» із заявою, справа №1.003.23.0007537 про подію та виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу. Відповідно до ремонтної калькуляції №1.003.23.0 від 19.06.2023 вартість відновлювальних робіт автомобіля «Renault Captur», реєстраційний номер [NUMBER] становить 45031.01грн. з ПДВ. На підставі заяви потерпілої особи, договору добровільного страхування транспортного засобу, АТ «СК «АРКС» склала страховий акт №ARX3706282 від 21.06.2023 року та визначила розмір страхового відшкодування в сумі 43031,01 грн. Розрахунок страхового відшкодування: 45031,01грн - вартість відновлювального ремонту, 2000,00 грн франшиза . Згідно платіжного доручення №981234 від 22.06.2023 ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» перерахувала [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 43031,01 грн . Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ ««Страхова компанія «САЛАМАНДРА» згідно з полісом АТ №S21211.312396 від 23.06.2022, ліміт відповідальності становить 130 000,00 грн, страхова сума 50000 грн., франшиза 0% грн . Згідно платіжної інструкції №ЗН00102521 від 27.10.2023 ПрАТ «СК «САЛАМАНДРА» перерахувала СК «АРКС» суму страхового відшкодування за ремонт автомобіля Renault Captur [NUMBER] згідно страхового акту №0047127.08.23/1 та згідно договору страхування №209639562 від 23.06.2022р. без ПДВ. З метою досудового врегулювання спору 22.11.2023 року позивачем направлено [PERSON] претензію про виплату страхового відшкодування в сумі 12299,53 грн. як регресний платіж по справі №0007537/ІНС.ЛОУ. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі сплати страхового відшкодування. Зокрема, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц (провадження № 61-38365св18). Згідно зі ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу (пункт 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092. У постанові Верховного Суду України від 31 травня 2017 року у справі № 6-2969цс16 зроблено такий висновок: «відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. При цьому в Законі № 1961-IV визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада2003 року № 142/5/2092. З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, - це виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми, з урахуванням зносу транспортного засобу та в разі якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Також згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. Отже, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі статті 1194 ЦК України має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням)». При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду(ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. У п. 71, 72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зазначено, що «відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 серпня 2022 року у справі № 761/15232/18 (провадження № 61-19661св20) зазначено: «відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17, від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц та від 19 липня 2021 року у справі № 206/3219/15-ц (провадження № 61-19062св20). Подібні за змістом висновки, зокрема щодо застосування положень частини другої статті 1192 ЦК України, викладено у постановах Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 265/5388/20 (провадження № 61-14462св21), від 18 травня 2022 року у справі № 761/11792/16-ц (провадження № 61-42292св18), від 20 червня 2022 року у справі № 156/1162/20 (провадження № 61-19св22)». Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2022 року у справі № 727/182/21 (провадження № 61-11749св21). У порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30 січня 2018 року у справі № 910/12500/17). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1. ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України). Звертаючись до суду з цим позовом, ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» стверджує, що має право на стягнення коштів у сумі 12299,53 грн, що є різницею між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням на підставі ст. 993, 1166, 1187, 1194 ЦК України. Суд установив, що 10.06.2023 року сталась ДТП за участю транспортного засобу Mercedes-Benz C300, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля Renault Captur реєстраційний номер[NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено застрахований автомобіль Renault Captur, реєстраційний номер[NUMBER] . Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.07.2023 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм [PERSON] Правил дорожнього руху. На підставі заяви потерпілої особи, договору добровільного страхування транспортного засобу, ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» виплатила розмір страхового відшкодування в сумі 43031,01 грн. Таким чином ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу «Все включено» № 49464Га2к3 від 21.07.2022р. відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих [PERSON] збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації. У подальшому, ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» звернулося із вимогою про відшкодування збитків до страховика [PERSON] - ПАТ «Страхова компанія «АРКС», яке відшкодувало частину завданих відповідачем збитків у розмірі 30731,48 грн (вартість відновлювального ремонту без ПДВ). Таким чином різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням складає 12299,53 грн (43031,01 грн - 30731,48 грн). З урахування того, що виплачене ПАТ «Страхова компанія «АРКС», страхове відшкодування у розмірі 30731,48 грн, не покриває реальної вартості відновлювального ремонту транспортного засобуRenault Captur, д.н.з. [NUMBER] , що становить 43031,01 грн., то різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням у розмірі 12299,53 грн. підлягає стягненню з винної особи [PERSON] на підставі ст. 1194 ЦК України. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). При поданні позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №1068501 від 01.07.2024, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи наведене та

Outcome: approved