Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

представник позивачки звернувся до суду з даним позовом у зв`язку з розпадом сім`ї сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив, що [PERSON] з відповідачем має різні погляди на життя та сімейні відносини, шлюбних стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, разом з ним не проживає, а тому подальше збереження сім`ї є неможливим і суперечить її інтересам. Представник позивача письмово в позові просив розглянути справу у відсутність сторони позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, повторно в судове засідання не з`явився. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30 липня 2019 року, від якого мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Подальше спільне життя подружжя й збереження сім`ї є неможливим та інтересам позивачки не відповідає, що згідно ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Таким чином, позовні вимоги в цій частині ґрунтуються на вимогах Закону й підлягають задоволенню. Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати, пов`язанні із розглядом справи, а саме витрати на оплату судового збору в розмірі 1 211 грн. 20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд згідно статті 137 ЦПК України, з урахуванням критеріїв співмірності складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості вчинених ним дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що вищевказані витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 3 500 грн. підтверджуються поданими стороною позивача доказами та підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] . Підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, судом не встановлено, який є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом та обсягом наданих адвокатом послуг. Отже, судові витрати, які складаються з оплати витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500 грн. (підтверджені документально: договором про надання правової допомоги №2024/07/17-01 від 17 липня 2024 року, додатковою угодою до вказаного договору від 17 липня 2024 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру №1807/2 від 18 липня 2024 року) та судового збору в розмірі 1 211 грн. 20 коп. (квитанція АТ «Таскомбанк» №4984-3161-1954-6806 від 18 липня 2024 року), відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, слід покласти на відповідача в зв`язку із задоволенням позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved