Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника звернувся до суду з позовом та відповідно до позовних вимог просив суд : Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 09 червня 2023 року індексний номер 2016, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Захарченком Т.C., укладений між [PERSON] та [PERSON] . Витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Вимоги позивача були обгрунтовані тим, що позивача [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу від 18 листопада 2014 року укладеного між ним та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соломоновою В. В. за реєстровим номером 1021, номер запису про право власності 7735668, є власником квартири [ADDRESS] . З початку 2020 року та до подання позову позивач у належній йому на праві власності квартирі не проживав, а в ній проживали квартиранти. 22 лютого 2022 року позивач виїхав за межі України, а 08 серпня 2022 року був взятий на тимчасовий консульський облік в Генеральному консульстві України в Барселоні. В подальшому позивачу стало відомо, що 23 травня 2023 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Попрас Ю. В., що здійснює свою діяльність за адресою: [ADDRESS] , посвідчила довіреність від його імені, якою він начебто уповноважив [PERSON] , [INFO] , як повіреного, зокрема, правом звернутися до відповідного нотаріуса з приводу отримання дубліката документа, що підтверджує право власності позивача на спірну квартиру [ADDRESS] . В послідуючому позивачу стало відомо, що вже власником спірної квартири [ADDRESS] за зазначеною адресою є інша особа - [PERSON] , яка набула право власності на квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 09 червня 2023 року, укладеного начебто від імені позивача. Позивач не укладав будь-якого договору щодо спірної квартири і не мав такого наміру, ніяких обтяжень на неї не було, повноважень на розпорядження своїм майном нікому не надавав, оригінали всіх правовстановлюючих документів знаходяться у нього, він ніколи їх не втрачав та нікому не передавав. Починаючи з 22 лютого 2022 р. по день подачі вказаного позову позивач перебуває поза межами України, в тому числі і 23 травня та 09 червня 2023 року, а тому фізично не міг бути присутнім у нотаріусів ані під час посвідчення довіреності, а ні під час укладання оспорюваного договору купівлі-продажу квартири. 04 червня 2023 року за фактом підроблення документів щодо видачі довіреності позивач звернувся до Дніпровського управління Національної поліції у м. Києві із заявою про злочин. 06 червня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено інформацію про кримінальне провадження № 12023100040002049 з правовою кваліфікацією за частиною другою статті 15, ч. 4 ст. 190 КК України. 14 червня 2023 року позивач подав до Дніпровського управління Національної поліції у м. Києві доповнення до заяви про злочин від 04 червня 2023 року, де зазначив, що використовуючи підроблені документи (паспорт, ідентифікаційний код, договір купівлі-продажу, оцінку вартості нерухомого майна, довідку про реєстрацію місця проживання особи невідомі йому особи шахрайськими діями заволоділи належним йому майном. Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12023100040002049 на даний час триває. Позивач не укладав договір купівлі-продажу квартири від 09 червня 2023 року так як фізично не був присутній при його укладнні, а перебував поза межами України та на підставі чого вказаний договір має бути визнаний недійсним в судовому порядку . Згідно зі статтями 43-45 Закону України «Про нотаріат» не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників. При вчиненні нотаріальної дії нотаріуси, посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншим документом, що посвідчує особу, передбаченим Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» визначає правові та організаціні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу , підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи. При вчиненні нотаріальної дії нотаріуси, посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, також перевіряють дійсність документів за Єдиним державним демографічним реєстром, якщо документи були оформлені із застосуванням засобів цього Реєстру. Під час посвідчення правочинів визначається обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб, які беруть у них участь. У разі наявності у нотаріуса сумнівів щодо поданих документів він може витребувати від цієї юридичної особи, державного реєстратора, податкових органів, інших органів, установ та фізичних осіб додаткові відомості або документи. Нотаріус зобов`язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину. Встановлення дійсних намірів кожного з учасників правочину здійснюється шляхом встановлення нотаріусом однакового розуміння сторонами значення, умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін. Встановлення дійсних намірів однієї із сторін правочину може бути здійснено нотаріусом за відсутності іншої сторони з метою виключення можливості стороннього впливу на її волевиявлення. Правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині. При посвідченні правочинів і вчиненні інших нотаріальних дій у випадках, передбачених законодавством, нотаріусом перевіряється справжність підписів учасників правочинів та інших осіб, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно- комунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця . проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина. Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про зареєстроване або задеклароване місце проживання (перебування) особи. У договорі купівлі-продажу від 09 червня 2023 року місцем проживання продавця зазначено адресу: [ADDRESS] . Водночас згідно з витягом з реєстру територіальної громади від 29 червня 2023 року позивач знятий з реєстрації за вказаною адресою з З0 квітня 2010 року. При цьому, відповідно до довідки від 06 серпня 2015 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України позивач був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з цим, посвідчуючи договір купівлі-продажу приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Захарченко Т. С. всупереч вищенаведеним нормам, не перевірив дійсність поданих документів за Єдиним державним демографічним реєстром, та не встановив місце реєстрації продавця. Таким чином, нотаріус, без дотримання, визначеної законом процедури перевірки документів, посвідчив правочин за явно підробленими документами. Відповідно до частин першої та другої статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. З огляду на зазначене, договір купівлі-продажу від 09 червня 2023 року вчинений поза волею позивача шляхом підроблення документів та спрямований на незаконне заволодіння його майном, тому такий договір порушує публічний порядок. Позивач обгрунтовує свою правову позицію посиланням на вимоги ст.ст. 203,215 ЦК України. Обгрунтовуючи свої вимоги позивач вважає, що спірна квартира підлягає витребуванню на користь позивача з огляду на наступне. Відповідно до статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороною недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватися як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно з частиною першою статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Таким чином, права особи, яка є стороною договору про відчуження майна (за відсутності інших правочинів щодо розпорядження новим набувачем спірним майном), не підлягають захисту шляхом задоволення віндикаційного позову з підстав, передбачених статтями 387 і 388 ЦК України, а такий захист можливий шляхом пред`явлення позову до набувача майна (у разі наявності між таким набувачем та позивачем зобов`язально-правових відносин) про визнання недійсним цього правочину із застосуванням реституції, тобто з використанням правового механізму, передбаченого статтями 215, 216 ЦК України. Поряд з цим власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Враховуючи те, що Позивач не був учасником недійсного договору купівлі- продажу квартири від 09 червня 2023 року, спірна квартира, яка вибула з володіння поза його волею підлягає витребуванню на його користь. Ухвалою суду від 12.07.2023 р. по справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Відповідач скористався своїм правом та у відповідності до вимог законодавства подала відзив на позовну заяву в якій заперечувала щодо задоволення позову, мотивуючи це тим, що будь - яких порушень при укладанні оспорюваного договору купівлі - продажу квартири допущено не було, та позивачем не доведено того факту, що спірне майно вибуло з права власності позивача поза його волею, та вважає, що саме позивач був присутній при укладані оспорюваного правочину. В судовому засіданні представник позивача та позивач наполягали на задоволені позову з обставин викладених в позовній заяві, вказуючи на те, що спірне майно, квартира [ADDRESS] вибула з права власності позивача поза його волею, так -як позивач не був присутній при укладані оспорюваного правочину, так як з 22.02.2022 р. перебуває поза межами території України, надавши в обгрунтування своєї позиції інформацію з Прикордонної служби України щодо перетину державного кордону України позивачем. Крім того позивач не мав наміру та не надавав будь - кому повноважень щодо розпорядження спірною квартирою. Позивач вважає, що невідомі йому особи, володіючи інформацією, що позивач перебуває тривалий час за кордоном шахрайським шляхом заволоділи правовстановлючими документами на спірну квартиру, підробили його внутрішній паспорт, після чого уклали оспорюваний правочин. З метою запобігання вчинення протиправних дій стосовно нього зі сторони невідомих осіб, позивач першочергово звернувся до правоохоронних органів. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову в повному обсязі, мотивуючи це тим, що в діях відповідача будь - яких порушень вимог чинного законодавства не було, оспорюваний правочин було вчинено у відповідності до вимог чинного законодавства та ставлять під сумнів те, що оспорюваний правочин було укладено третьою ( не відомою) особою, а не позивачем, так - як вважають, що саме проведенням почеркознавчої експертизи можливо встановити той факт, чи підписував оспорюваний правочин купівлі - продажу квартири позивач чи ні. Третя особа приватний нотаріус КМНО Захарченко Т.С. в зал судового засідання не з`явився, надав до суду свої письмові пояснення, в яких заперечував щодо задоволення позову, мотивуючи це тим, що вказаний договір було укладено у відповідності до вимог чинного законодавства та позивачем не вірно обрано спосіб захисту своїх інтересів та не вірно визначено відповідача по даній справі. На думку третьої особи позов повинен бути пред`явлений до особи, яка буде визнано винною в рамках вказаного вище кримінального провадження, а саме яка вчинила шахрайські дії по відношенню до позивача та реалізувала сіпрне майно. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: partial