Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно і визнання права на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Свій позов мотивувала тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка на випадок смерті залишила заповіт, згідно якого зробила заповітне розпорядження, що усе належне їй на день смерті мано заповідає їй, [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на усе належне їй майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на [ADDRESS] та на земельну ділянку, процедера приватизації якої незаверщшена, площею 0,60 га передані для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Зимнівської (раніше Хмелівківської) сільської ради Володимирського (раніше Володимир-Волинського) району Волинської області і була виділена безкоштовно у приватну власність [PERSON] на підставі рішення Хмелівківської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 18/2 від 01 лютого 1994 року «Про хід приватизації земельних ділянок громадян на території сільської Ради народних депутатів». На даний час у позивача виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , однак через те, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно та покійна не встигла за життя завершити приватизацію та зареєструвати право власності на земельну ділянку, їй у нотаріальній конторі було у цьому відмовлено. У письмовій відмові нотаріуса позивачу роз`яснено, що в разі відсутності у спадкоємців необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючих документів вирішення зазначених питань проводиться в судовому порядку. З урахуванням вищевикладеного, позивач просила суд визнати за нею право власності на вищевказане майно в порядку спадкування за заповітом та право на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельну ділянку після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач у підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, від сільського голови Зимнівської сільської ради Володимирського району Католика В.А. надійшла письмова заява, згідно якої заявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив суд розгляд справи проводити у відсутності їх представника. У відповідності до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, з урахуванням безумовного визнання позову, суд, з урахуванням вимог ст. 200 ЦПК України, вважає, що позов підлягає до задоволення повністю і рішення у справі можливо ухвалити на стадії підготовчого розгляду справи. Процесуальні дії суду під час судового розгляду: 05 вересня 2024 року ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, призначено підготовче судове засідання та витребувано докази. Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини: Статтею 524\~ЦК України\~(у\~редакції 1963\~року)\~встановлено,\~що спадкоємство\~здійснюється за\~законом і\~за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 534 ЦК України (у редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. З витягу № 7 від 20.10.2023 року з погосподарської книги №3 за 1994 рік Зимнівської (Хмелівківської) сільської ради Володимирського (Володимир-Волинського) району Волинської області вбачається, що будинок з надвірними будівлями та спорудами на [ADDRESS] належить [PERSON] . З архівного\~витягу з рішення Хмелівківської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 18/2 від 01 лютого 1994 року «Про хід приватизації земельних ділянок громадян на території сільської Ради народних депутатів» вбачається, що сільська рада вирішила надати дозвіл [PERSON] на приватизацію земельної ділянки площею 0,60 га. Із заповіту від 13 серпня 1990 року, посвідченого заступником голови Хмелівківської сільської ради Єдинак В.І., вбачається, що [PERSON] заповіла усе належне їй майно [PERSON] . Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] померла [PERSON] . З довідки Зимнівської сільської ради Володимирського району Волинської області від 23.10.2023 року № 166 вбачається, що після смерті [PERSON] у фактичне володіння спадковим майном вступила її онука [PERSON] , яка проживає у належному [PERSON] будинку, доглядає за ним та обробляє земельну ділянку. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі\~ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями ст.1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Володимирської державної нотаріальної контори Волинської області Хоми Ю.М. від 09.05.2024 року № 530/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно п.п. 6,7 Наказу Центрального Статистичного Управління СРСР «Про затвердження форм та Інструкції по веденню господарського обліку в сільських Радах народних депутатів» № 5-24/25 від 12.05.1985 року, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходиться на праві приватної власності громадян. Відповідно до вимог ст. 1268 ч.5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1225 ч.1 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених у п.п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 про те, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). При цьому, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Статтею 126 Земельного Кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Листом Вищого спеціалізованого Суду України від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визначається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні надано достатньо доказів того, що позивач є єдиною особою, що претендує на спадкове майно після померлої [PERSON] , а відтак має право на успадкування всіх прав та обов`язків останньої, тож вимоги про визнання за нею у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] права власності на спадкове майно та право на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельні ділянки є цілком обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved