Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулась [PERSON] з посиланням на те, що 15.02.1999 року в Іванівській сільській раді Ставищенського району Київської області мати позивачки та відповідачок [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно своїм дітям -позивачці та відповідачам. 26.02.2022 року в зв`язку з веденням активних бойових дій та постійними обстрілами міста Києва, загрозою для життя та здоров`я вона (позивачка) та відповідачі [PERSON] , [PERSON] переїхали до батьківського будинку [ADDRESS] , де постійно проживала та була зареєстрована їх мати - [PERSON] .. Згодом, [PERSON] та [PERSON] повернулися в місто Київ, а вона (позивачка), за взаємною згодою із сестрами, через відсутність роботи, залишилася проживати з матір`ю, яка через похилий вік - 80 років, потребувала допомоги в побуті. [INFO] [PERSON] \~померла.\~На її\~майно в\~Ставищенській державній\~нотаріальній конторі\~відкрита спадкова\~справа № 132/2024. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вищевказаний будинок, який належав померлій на праві власності. Жоден із спадкоємців не подав в 6-тимісячний термін до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавиці. На час смерті їх мати батьків, подружжя, інших дітей не мала. Спадкоємців, які б були зареєстровані на час смерті із спадкодавицею, не було. На день відкриття спадщини вона (позивачка) без реєстрації постійно проживала разом із матір`ю [PERSON] у вищевказаному будинку в селі Іванівка до дня її смерті Спору про право щодо вказаних обставин немає, водночас в позасудовий спосіб підтвердити цей факт не можливо. Встановлення вищевказаного факту має юридичне значення, оскільки необхідне для визначення кола спадкоємців, які вважаються такими, що спадщину прийняли. На її заяву 26.07.2024 року державний нотаріус Ставищенської державної нотаріальної контори винесла постанову про відмову у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, Позивачка просить суд встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавицею [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] станом на час відкриття спадщини [INFO] . Ухвалою Ставищенського районного суду від 02.09.2024 відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку загального провадження з призначенням підготовчого судового засідання (а. с. 34-35). Ухвалою суду від 30.09.2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду (а. с. 85). В судовосу засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, на які поситлається в позові.В В судовому засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги визнали, підтвердили обставини, на які посилається в позові позивачка. Представник третьої особи Ставищенської селищної\~ради Білоцерківського\~району Київської\~області всудове\~засідання не\~прибув,\~до суду\~представник селищної\~ради подав\~заяву,\~якою не\~заперечує проти\~задоволення позовних\~вимог, справу просить розглядати без участі представника селищної ради (а. с. 83). В судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] суду показали, що позивачка [PERSON] постійно проживала зі своєю матір`ю [PERSON] в с. Іванівка в останній рік життя матері до дня її смерті. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] (до одруження [PERSON] ), [INFO] є дочкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а. с. 17, 18, 77, 78). Мати позивачки [PERSON] померла [INFO] (а. с. 11). Згідно довідки Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 26.07.2024 №14-15/9-300 спадкоємцями першої черги [PERSON] , яка померла [INFO] , є [PERSON] (позивачка) та відповідачі [PERSON] і [PERSON] (а. с. 14). Відповідно до довідки Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 26.07.2024 №14-15/9-301 [PERSON] з 26 лютого 2022 року фактично без реєстрації проживала разом із матір`ю [PERSON] до дня її смерті [INFO] (а. с. 15). Згідно Акта від 26.07.2024, складеного жителями с. Іванівка Білоцерківського району Київської області [PERSON] , [PERSON] в присутності депутата Ставищенської селищної ради [PERSON] , - [PERSON] з 26 лютого 2022 року фактично без реєстрації проживала разом із матір`ю [PERSON] до дня її смерті [INFO] (а. с. 16). Відповідно до копій матеріалів спадкової справи (а. с. 64-82) встановлено, що після смерті [INFO] [PERSON] (а. с. 73) Ставищенською державною нотаріальною конторою 26.07.2024 заведена спадкова справа № 77785970 (а. с. 72). За життя [PERSON] 15 лютого 1999 року склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Іванівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 2, яким заповіла в рівних частинах кожній, все своє майно своїм дітям [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а. с. 76, 66 71). Згідно довідки Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 15.12.2023 [PERSON] до дня смерті була зареєстрована одна за адресою [ADDRESS] . Інших спадкоємців які б були зареєстровані разом із спадкодавицею до дня її смерті немає (а. с. 75).\~Відповідно до\~свідоцтва про\~право власності,\~виданого 26.10.1996, житловий будинок\~ [ADDRESS] належить [PERSON] (а. с. 81). Державний нотаріус Ставищенської державної нотаріальної контори 26.07.2024 винесла постанову про відмову у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок, обгрунтовуючи відмову тим, що остання не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений законом термін, разом зі спадкодавицею на час її смерті не проживала (а. с. 82). Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. У даному випадку, встановлення факту, що має юридичне значення безпосередньо пов`язано з виникненням у позивачки [PERSON] права на отримання та оформлення спадщини, а тому саме виникнення такого права, за наявності інших спадкоємців, впливає на їх спадкові права та обов`язки, а отже передбачає спір, який має бути розглянутий в порядку позовного провадження за участю спадкоємців померлого за місцем знаходження спадкового майна. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1\~ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. За змістом статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Статтею 3\~цього Закону визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати. Відповідно до положень ст.ст.\~1216-1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 1 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30.05.2008\~року №7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст.\~1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] суду показали, що позивачка постійно проживала зі своєю матір`ю [PERSON] в с. Іванівка в останній рік життя матері до дня її смерті. Відповідно до вищевказаної довідки Ставищенської селищної ради від 26.07.2024 [PERSON] з 26 лютого 2022 року фактично без реєстрації проживала разом із матір`ю [PERSON] до дня її смерті [INFO] в будинку [ADDRESS] (а. с. 15). Таким чином, факт постійного проживання позивачки [PERSON] разом зі спадкодавицею [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті [INFO] , в будинку [ADDRESS] , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. З огляду на викладене, враховуючи визнання відповідачами позову, позицію третьої особи Ставищенської селищної ради, яка не заперечує проти задоволення позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Оскільки згідно заяви позивачка понесені витрати по сплаті судового збору бере на себе, суд не вирішує питання про відшкодування судових витрат.

Outcome: approved