Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-21 00:00:00

09 серпня 2024 позивачка [PERSON] звернулась до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, у якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у зв`язку з проживанням дитини з матір`ю, в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох років. Вимоги позивачка обґрунтувала тим, що з 03.07.2020 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі та в цьому шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач. На даний час вони з відповідачем проживають окремо і нею подано позовну заяву про розірвання шлюбу до Миколаївського районного суду Миколаївської області. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги, а позивач не може працювати, оскільки доглядає за дитиною. Зазначає, що відповідач є працездатним, працює, інших стягнень по виконавчим документам не має. Згідно зі ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень статті 36, 37 ЦПК України, визначено головуючу суддю Павленко І.В. та передано їй дану справу. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 23.08.2024 відкрито провадження у даній справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвала про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з доданими до неї документами була направлена на зареєстровану адресу відповідача, але конверт повернувся на адресу суду з проставленням відмітки «адресат відсутній за вказаною адресою». За умови проставлення такої відмітки як «адресат відсутній за вказаною адресою» - судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки (пункт 3, 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України, Постанови ВС від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17). Отже, відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подав, жодних заяв чи клопотань не надіслав. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 23.09.2024 від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання сторони не з`явилися. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, суд постановив проводити заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Надані сторонами письмові докази містять наступні дані. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] 03.07.2020 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.07.2020 (а.с. 2). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.11.2022, що видане повторно (а.с. 3). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 29.07.2024, [PERSON] , [INFO] зареєстрована з 23.12.2021 за адресою [ADDRESS] (а.с. 4). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 04.04.2024, [PERSON] , зареєстрована з 30.06.2010 за адресою [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Миколаївської районної державної адміністрації № 405 від 09.08.2024, [PERSON] дійсно знаходиться на обліку в управлінні соціального захисту населення Миколаївської райдержадміністрації та отримує соціальну допомогу при народженні дитини з 01.07.2022 по теперішній час у розмірі 860,00 гривень (а.с. 5). Відповідно до встановлених обставин між сторонами виникли правовідносини, врегульовані, зокрема, положеннями статті 84 СК України. Відповідно до положень ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 статті 84 СК України встановлено, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 6 ст. 86 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Отже, особливим видом права жінки на утримання є її право на утримання чоловіком у разі проживання з нею їхньої дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу жінки та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - неможливості чоловіка надавати таке утримання. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Аналіз досліджених судом доказів вказує на те, що на час звернення позивачки із позовом дочка сторін не досягла трьох років; дитина проживає з матір`ю позивачкою; домовленості щодо надання матеріальної допомоги дружині до досягнення дитиною трьох років між сторонами не досягнуто. При вирішенні питання про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку. Під час розгляду справи відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що він не має можливості надавати таку допомогу дружині. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, суд вважає за можливе задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини та стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дружини в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною трьох років. За змістом ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З цих підстав стягнення аліментів із відповідача на утримання дружини необхідно здійснювати з дня звернення до суду з цими вимогами, а саме з 09.08.2024, до досягнення дочкою [PERSON] трьох років, а саме до 17.11.2024 включно. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до п.п 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно ст. 7 Закону «Про Державний бюджет України на 2024 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01.01.2024 складає 3 028,00 грн. Отже, розмір судового збору становить 1211 грн 20 коп. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, то з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1 211,20 грн.

Outcome: approved