Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~Золотниківської сільської\~ради Тернопільської\~області,\~третя особа\~Теребовлянська державна\~нотаріальна контора \~про визнання\~права власності\~на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] . В обґрунтування вимог позивач вказує, що [PERSON] належав житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина за законом на належне їй майно, в тому числі на житловий будинок. Позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину. Постановою державного нотаріуса Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутової О.М. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами у зв"язку із тим, що право власності не зареєстроване. Посилаючись на наведене, просить задовольнити позов. В судове засідання представник позивача не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, однак просить справу слухати за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Представник відповідача Золотниківської сільської ради в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений в установленому законом порядку, попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. \~ \~ \~ \~ Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у підготовче судове засідання не з"явилися, просили розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги визнають. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини. Як вбачається із довідки виданої виконкомом Золотниківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №102 від 12.08.2024, станом на 15.04.1991 року в [ADDRESS] у дворі проживали та були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до витягу із погосподарської книги станом на 15.04.1991 року в [ADDRESS] у дворі проживали та були зареєстровані: голова двору - [PERSON] , [PERSON] - робітник у Теребовлянській ССТ заготівельній конторі, [PERSON] прибиральниця у Золотниківській сільській школі, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до довідки виданої виконкомом Золотниківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №114 від 04.09.2024, [PERSON] , [INFO] , жителька с. Бурканів Теребовлянського району (Тернопільського) в колгоспі не працювала і паю не мала. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Бурканівською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області. Відповідно до довідки виданої виконкомом Золотниківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області [PERSON] проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] , на день смерті разом із ним проживала та була зареєстрована дружина [PERSON] . Як вбачається із довідки виданої виконкомом Золотниківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №104 від 14.08.2024, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не заводилася. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом, на належне йому майно, яку прийняла дружина [PERSON] , в порядку передбачено ст 549 ЦК УРСР, однак не оформила спадкових прав. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Так, у відповідності до законодавства, діючого до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Згідно з ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином, записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди. Спеціальним нормативним актом, який визначав порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах є Вказівки по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13.04.1979 № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 № 5-24/26 (далі - Вказівки № 5-24/26), та Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені постановою Державного комітету статистики СРСР від 25.05.1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69), які були замінені Інструкцією з ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених наказом Міністерства статистики України від 22.02.1995 № 48.Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати касаційного цивільного суду 04 листопада 2021 року в справі № 452/888/19 (провадження № 61-5247св20) зазначено, що: «відповідно до статті 563 ЦК Української РСР в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила цього розділу. Особисте майно членів колгоспного двору після їх смерті переходить до спадкоємців на загальних підставах. Правила цієї статті застосовуються також при спадкоємстві майна в господарстві громадян, які займаються індивідуальною трудовою діяльністю в сільському господарстві. Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Отже, застосування судами норм статей 120, 123 ЦК Української РСР без належного з`ясування питання про правильність віднесення будинку до суспільної групи господарств - колгоспний двір є помилковим». Оскільки спірне будинковолодіння не має статусу колгоспного двору, а тому немає підстав застосування до правовідносин у цій справі норм ЦК УРСР 1963 року, у тому числі за аналогією закону. Таким чином, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] належав [PERSON] . \~ \~ \~ \~ [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Бурканівською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області від 30.05.2012 року, актовий запис №11. \~ \~ \~ \~Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , в графі мати вказана [PERSON] . \~ \~ \~ \~Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] 26.04.1980 зареєстрували шлюб. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом на належне їй майно, в тому числі і на житловий будинок. Постановою державного нотаріуса Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутової О.М. від 24.07.2024, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] , у зв"язку із тим, що право власності не зареєстроване. У справах Теребовлянської державної нотаріальної контори знаходиться спадкова справа №105 від 24.07.2024, заведена за заявою спадкоємця за законом [PERSON] ; крім неї інших спадкоємців за законом немає. Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом подання заяви до державного нотаріуса про прийняття спадщини. Таким чином, позивач після смерті [PERSON] успадкувала будинковолодіння. Однак, оформити спадкових прав у нотаріальної конторі не має можливості. Згідно з вимогами ч. 1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті Згідно з нормами ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно довимог ч.1ст.1261 ЦПК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В силу вимог ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] .

Outcome: approved