Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 01.10.2023 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, що підтверджується актовим записом за №2803 Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Від шлюбу в них немає дітей. Позивач з відповідачем припинили ведення спільного господарства та шлюбно-сімейні відносини, на даний час проживають окремо. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї позивач вважає неможливим. Крім цього, зі сторони відповідача до позивача застосовувалося насильство, у зв`язку з чим триває розслідування та останньому винесено заборонний припис з усіма формами заборон щодо неї. Єдиним прийнятним виходом з даної ситуації є розірвання нашого шлюбу. Примирення між ними абсолютно неможливе. Відповідач відмовляється в позасудовому порядку шляхом звернення до органів РАЦС розірвати їхній шлюб. Відтак позивач змушена звертатися до суду із даним позовом, який просить суд задоволити. Ухвалою суду від 06 вересня 2024 року у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просила суд позов задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечила. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала. Просила суд позов задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся, за останньою відомою суду адресою, про час, дату та місце проведення судового засідання, що стверджується матеріалами справи. Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. У зв`язку із чим, виклик відповідача до суду був здійснений через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України (через веб сайт Галицького районного суду м.Львова). Зважаючи на те, що відповідач належним чином повідомлявся про дату, час та місце судових засідань, повторно не з`явився в судове засідання. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення чи про розгляд справи у відсутності відповідача до суду не надходило, а також відповідач не подав відзив на позовну заяву, тому суд, вважає за можливе слухати справу у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Відтак, у відповідності до вимог ст.280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Частиною 1 ст.51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. У відповідності до положень ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд встановив, що 01.10.2023 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за №2803, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Як з`ясовано у судовому засіданні від шлюбу в сторін немає дітей. Позивач з відповідачем припинили ведення спільного господарства та шлюбно-сімейні відносини, на даний час проживають окремо. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї позивач вважає неможливим. Крім цього, зі сторони відповідача до позивача застосовувалося насильство, у зв`язку з чим триває розслідування та останньому винесено заборонний припис з усіма формами заборон щодо неї. Єдиним прийнятним виходом з даної ситуації є розірвання нашого шлюбу. Примирення між ними абсолютно неможливе. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Однією із основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач та відповідач не мають наміру зберегти шлюб. Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. \~ \~ \~ \~ Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що не має підстав для подальшого збереження формального шлюбу, у зв`язку з чим доцільно є такий розірвати, а позов задовольнити. Крім цього, відповідно до ст.113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відтак, суд вважає за необхідне відновити дошлюбне прізвище позивачки [PERSON] [PERSON] « [PERSON] », оскільки її прізвище було змінено у зв`язку з реєстрацією шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved