Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

21.02.2024 [PERSON] і [PERSON] засобами поштового зв`язку звернулись до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Російської Федерації в особі Уряду Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, спричиненої збройною агресією Російської Федерації проти України. Позивачі заявляють наступні вимоги: 1. Стягнути із російської федерації (за рахунок її коштів, майна і активів) на користь [PERSON] спричинену йому через збройну агресію російської федерації проти України моральну шкоду у розмірі 50 000 000,00 (п?ятдесят мільйонів) гривень, що у еквівалентах станом на день заявлення позову складає 1 339 746,25 доларів ША або 1 221 839,65 Євро. 3. Стягнути із російської федерації (за рахунок її коштів, майна і активів) на користь [PERSON] спричинену їй через збройну агресію російської федерації проти України моральну шкоду у розмірі 25 000 000,00 (двадцять п?ять мільйонів) гривень, що у еквівалентах станом на день заявлення позову складає 669 873,13 доларів США або 610 919,86 Євро. Позов обґрунтовано такими обставинами. 24 лютого 2022 року Російська Федерація розпочала військову агресію проти України, вчинивши терористичний широкомасштабний збройний напад, який триває до сьогодні. Реально на території України йде війна із застосуванням сучасних систем озброєння, країною агресором здійснюється терор мирного населення, відбувається масове знищення інфраструктури. У збройному нападі на Україну на початковому етапі приймало участь більше 200 тис. російських військовослужбовців та кількість їх постійно збільшується, у т.ч. внаслідок оголошеної у Російській Федерації мобілізації і на сьогодні складає вже близько 400 тис. осіб, незважаючи на масштабні втрати. Із-за військової агресії значні території України виявилися окупованими іноземним російським військом. По неокупованим територіям ведуться постійні обстріли, перш за все потужними ракетами та дронами-камікадзе. Тривають важкі бої безпосередньо по лініям зіткнення. Лінія фронту складає понад 1000 км. Вчинена військова агресія Російської Федерації є загальновідомим фактом і у контексті цього позову з огляду на приписи ч. 3 ст. 82 ЦПК України не підлягає окремому доведенню. Військова збройна агресія Російської федерації, беззаперечно, спричинила тяжкі наслідки, як для держави у цілому, так і громадян України. Спричинені такі наслідки і безпосередньо для позивачів. [PERSON] та [PERSON] є подружжям. Шлюб ними укладено у 2007 році, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 19 грудня 2007 року відділом РАЦС Чигиринського районного управління юстиції у Черкаській області. Від шлюбу мають трьох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] (підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 08.03.2008 р. вищеназваним органом реєстрації); сина [PERSON] , [INFO] (підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 16.10.2014 р. вищеназваним органом реєстрації); сина [PERSON] , [INFO] (підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04.05.2017 р. вищеназваним органом реєстрації). Також мають сина [PERSON] , [INFO] (син [PERSON] , до шлюбу була матір?ю одиначкою), котрого виховали і виростили як спільного рідного. Родина постійно проживає у м. Києві за адресою: [ADDRESS] , хоча офіційно також у Києві вони зареєстровані за іншими адресами. Своє довоєнне життя позивачі характеризують як щасливе і передбачуване. У них гарна сім?я, чудові діти, вони любляча пара. Сім?я забезпечена: (він [PERSON] - фізична особа-підприємець, сфера діяльності-будівництво; вона [PERSON] допомагала чоловіку). Вони по-справжньому раділи життю і насолоджувались життям. Проте війна, яка розпочалася 24 лютого 2022 року віроломним військовим нападом росії на Україну все це щасливе життя родини зруйнувала. Війна без перебільшення стала шоком і жахом. Кожен із них в обгрунтування своїх позовних вимог, підтверджуючи факт щасливого довоєнного життя, вказує наступне. Позивач [PERSON] . Початок війни став очевидним психологічним шоком для нього і родини. Київ був обстріляний ракетами, на столицю наступали ворожі танки. Всі були налякані, у паніці і стресі. У перший же день 24 лютого 2022 року позивач-1 пішов до військомату і оформився у Київську ТРО на службу у ЗСУ. Наполягав, щоб дружина з дітьми виїхала із м. Києва у безпечніше місце, але вона заперечила. Було морально тяжко, але він змирився і став на захист столиці. При цьому весь час боявся за сім?ю, дружину, дітей. Воював у складі Київської ТРО (в/ч [NUMBER] ) простим солдатом. Військову присягу на вірність Україні прийняв 25 лютого 2022 року. Брав участь у важких кровопролитних боях за столицю. Не уявляв, що таке може бути. Коли Київ відстояли, їх частину перевели на Харківщину, де знаходились у обороні понад чотири місяці. Спочатку боронились під м. Благодатним, потім у м. Салтові. Було тяжко фізично і морально. З сім?єю міг виходити на зв?язок лише епізодично, тривога за неї ніколи не полишала. Тим більше, що ворог постійно терористично обстрілював усю територію України. У серпні 2022 року їх батальйон перебував у м. Києві на ротації, позивачу-1 надали відпустку на десять днів, та він, хоч і небагато, але побув з рідними, відпочив душею. Далі знову на фронт. У січні 2023 року був переведений із своєї частини у 118-й батальйон Луганської ТРО (в/ч № [NUMBER] ), у якому і продовжив воювати. Постійно виїжджав на бойові завдання на Бахмутський напрямок. На цьому напрямку 03 березня 2023 року під час мінометного обстрілу наших позицій отримав важке поранення всієї правої сторони тулуба з правою ногою і рукою. Лікується по госпіталях і лікарнях до цього часу. Йому тричі робили пересадку шкіри, рани не заживають. У війну пережив цілий спектр негативних емоцій. З першого дня лякала невизначеність, ніхто не знав що буде далі. Свій страх намагався переборювати, але за сім?ю боявся завжди. Дуже важко сприймав загибель побратимів. До цього не можна звикнути. Психологічно тяжко сприйняв поранення, яке виявилося дуже тяжким. Спочатку при цьому ніхто не давав гарантії, що у нього буде збережено праву руку і ногу, але, дякуючи лікарям і Богу , їх вдалось врятувати. Хоча попереду, він так розумію, буде виснажливе лікування. Відчуває величезну психологічну втому, сумує, почувається психотравмованим, стан часто буває депресивним. Їх сім?я і він продовжують страждати, оскільки війна триває. Діти неповнолітні і дуже бояться повітряних тривог. Вони з дружиною особливо переживають за старшого сина [PERSON] , котрий таким юним добровільно також пішов на цю страшну війну захищати Україну. Рахує, що росією через вчинену війну йому спричинено моральну шкоду. Моральну шкоду оцінює у 50 (п?ятдесят) млн. грн. і не вважає цей розмір завищеним з огляду на те, що ним пережито і переживається. Для підтвердження факту психотравмування і спричинення моральної шкоди замовляв психологічне дослідження, яке проводив спеціаліст-психолог [PERSON] , за деталізованим висновком якого позивачу-1 спричинено моральну шкоду з констатацією, що визначений розмір морального відшкодування є адекватним психотравмуючій ситуації і рекомендується до стягнення. При цьому, за вказаним спеціалізованим висновком спричинена моральна шкода знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв?язку зі збройним нападом на Україну російської федерації. Позивачка-2 [PERSON] зазначила, що коли почалася широкомасштабне вторгнення росії в Україну, це був шок для неї і сім?ї. Київ одразу був обстріляний ракетами, ворог наступав на столицю. Вона дуже злякалась, була у розпачі, відчувалась безвихідь. Чоловік [PERSON] у перший же день пішов у військкомат і оформився на службу у ЗСУ. Вона з дітьми вирішили залишитись у Києві і не покидати чоловіка. Київ продовжували обстрілювати, а російські війська наступати. Продуктів у них було обмаль, багато магазинів не працювало, коштів бракувало. Щоб прогодувати сім?ю, вона знайшла оголошення, де київські ресторатори на волонтерських засадах надавали гуманітарну допомогу. Вони стали привозити один раз на два тижні продукти, що дуже виручало. Через те, що Київ обстрілювали, діти дуже лякалися вибухів. Всі боялись, щоб в їх будинок не прилетіло. Майже постійно знаходились в укриттях. Після ураження Дарницької ТЕС у них не стало світла. Завжди спали одягнутими, щоб швидко реагувати на обстріли. Живуть вони на 10-му поверсі, але ходили пішки, щоб не застряти у ліфті. Діти досьогодні бояться, лякаються навіть звуків трамваю. У вересні 2022 року на передову на схід забрали чоловіка. Це був страшний стрес для неї і дітей, не можна передати словами. А далі на війну добровольцем пішов і її старший син - [PERSON] . Для неї, як для матері, важко було відпустити, але не змогла вмовити. Стала переживати і за чоловіка, і за сина. У березні 2023 року чоловік [PERSON] на Бахмутському напрямку отримав важке поранення правої сторони тулуба. Дуже тяжко дивитися на його рани і страждання. Він вже тривалий час лікується, рани не гояться. Намагаються один одного підтримувати і діти допомагають. Але її психіка постійними стресами і переживаннями майже виснажена. Почувається психологічно втомленою і психотравмованою. Вважає, що їй війною спричинено моральну шкоду, яку оцінює у 25 млн. грн. і не думає, що цей розмір завищений, з огляду на те, що нею пережито і переживається далі. Вважає, що країна-агресор росія, яка розпочала і продовжує загарбницьку війну проти України зобов?язана їй цю шкоду відшкодувати. Для підтвердження факту мого психотравмування і спричинення моральної шкоди надає психологічне дослідження, яке проводилось спеціалістом-психологом [PERSON] . За його деталізованим висновком року їй дійсно спричинено моральну шкоду з констатацією, що визначений нею розмір морального відшкодування є адекватним психотравмуючій ситуації і рекомендується до стягнення. При цьому, за вказаним спеціалізованим висновком спричинена їй моральна шкода знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв?язку зі збройним нападом на Україну російської федерації. Позивачі [PERSON] та [PERSON] , стверджують, що збройною агресією російської федерації проти України порушено цілий комплекс їх прав, передбачених: ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 27, ч. 1 ст. 32, ч. 3 ст. 41, ч. 1 ст. 50 Конституції України Конституції, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. І Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини ч. 1 ст. 270, ч. 1 ст. 281, ч. 1 ст. 283, ч. 1 ст. 293, ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України (право на життя, право на охорону здоров?я, право на безпечне для життя і здоров?я довкілля, право на недоторканість особистого і сімейного житла, право на власність). Саме комплексним порушенням цих прав їм і спричинено моральну шкоду. Позивачі [PERSON] та [PERSON] заявляють, що спричинена їм моральна шкода полягає у тому, що вони зазнали фізичного болю та страждань внаслідок збройної агресії Російської федерації як прямо, так і опосередковано у проекції через «інше ушкодження здоров?я» (а саме через ушкодження морального здоров?я, яке є різновидом загального здоров?я людини); вони зазнали душевних страждань через протиправну агресію російської федерації як щодо себе, так і близьких (що є абсолютно очевидним); вони зазнали душевних страждань у зв?язку із пошкодженням їх сімейного майна (у війну витрачені значні сімейні заощадження); із-за збройної агресії постраждали їх честь і гідність, як громадян України. Внаслідок зазначеного позивачами пережито різноманітний спектр негативних емоцій. Вважають, що відповідальною за спричинену їм моральну шкоду є безпосередньо держава російська федерація, збройні формування якої умисно вчинили збройну агресію проти України і спричинили описані наслідки для позивачів і родини. Рух справи в суді. Позовна заява з додатками надійшли до суду 23.02.2024, зареєстрована за вх. № 14064/24. Відповідно до протокола автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2024 для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Маркєлової В.М. На виконання ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 18.03.2024, враховуючи, що позивачі не мають зареєстрованого місця проживання в Дарницькому районі міста Києва, справу направлено за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва (за зареєстрованим місцем проживання позивача-1). Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 09.05.2024 справу направлено за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва. Справа надійшла до Дарницького районного суду м. Києва 17.06.2024. Відповідно до протокола передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.07.2024 для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Маркєлової В.М. (справу передано судді 17.07.2024). Враховуючи, що спори про підсудність між судами не допускаються, суд прийняв справу до розгляду. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.07.2024 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 27.08.2024 суд закрив підготовче провадження. В судовому засіданні для слухання справи по суті 21.10.2024, позивачі позов підтримали повністю із зазначених у позові підстав. Представник позивачів - адвокат Лупейко О.В. позов підтримав повністю із зазначених у ньому підстав. Пояснив суду, що Міністерством Юстиції України ведеться єдиний реєстр вимог до російської федерації як країни-агресора, до якого включаються в тому числі і вимоги щодо відшкодування моральної шкоди. Отримання цього рішення необхідне позивачам для того, що скористатися правом бути включеними до цього реєстру і отримати в майбутньому присуджене їм відшкодування матеріальної шкоди внаслідок дії міжнародно-правових механізмів, які наразі формуються. У зв`язку з чим просив визначити у рішенні суму відшкодування у еквіваленті доларів США чи Євро. Представник відповідача в судове засідання для слухання справи по суті, призначене на 03.10.2024, а також на 21.10.2024, не з`явився, причину неявки не повідомив, повідомлений про слухання справи належним чином. Допитаний судом як свідок позивач-1 повідомив суду, що моральна шкода, завдана йому, полягає у тому, їх щасливе і передбачуване сімейне життя зруйноване внаслідок вторгнення російської федерації в Україну, внаслідок якого він 24 лютого 2022 року пішов служити добровольцем у Київську ТРО (в/ч [NUMBER] ), а його родина залишилася проживати у м. Києві. Він дуже хвилювався за життя, здоров`я і безпеку своєї родини - за дружину, дітей. Брав участь у важких кровопролитних боях за столицю, потім воював на Харківщині, під м. Благодатним, потім у м. Салтові. Було тяжко фізично і морально. З сім?єю міг виходити на зв?язок лише епізодично, тривога за неї ніколи не полишала. Тим більше, що ворог постійно терористично обстрілював усю територію України. У серпні 2022 року їх батальйон перебував у м. Києві на ротації, позивачу-1 надали відпустку на десять днів, та він, хоч і небагато, але побув з рідними, відпочив душею. Далі знову на фронт. У січні 2023 року був переведений із своєї частини у 118-й батальйон Луганської ТРО (в/ч № [NUMBER] ), у якому і продовжив воювати. Постійно виїжджав на бойові завдання на Бахмутський напрямок. На цьому напрямку 03 березня 2023 року під час мінометного обстрілу наших позицій отримав важке поранення всієї правої сторони тулуба з правою ногою і рукою. Лікується по госпіталях і лікарнях до цього часу. Йому тричі робили пересадку шкіри, рани не заживають. Спочатку при цьому ніхто не давав гарантії, що у нього буде збережено праву руку і ногу, але їх вдалось врятувати. Хоча попереду буде виснажливе лікування. У війну пережив цілий спектр негативних емоцій. Відчуває величезну психологічну втому, сумує, почувається психотравмованим, стан часто буває депресивним. Його сім?я і він продовжують страждати, оскільки війна триває. Діти неповнолітні і дуже бояться повітряних тривог. Вони з дружиною особливо переживають за старшого сина [PERSON] , котрий таким юним добровільно також пішов на цю страшну війну захищати Україну. Вважає, що росією через вчинену війну йому спричинено моральну шкоду. Моральну шкоду оцінює у 50 (п?ятдесят) млн грн і не вважає цей розмір завищеним з огляду на те, що ним пережито і переживається. Для підтвердження факту психотравмування і спричинення моральної шкоди замовляв психологічне дослідження, яке проводив спеціаліст-психолог [PERSON] , за деталізованим висновком якого позивачу-1 спричинено моральну шкоду з констатацією, що визначений розмір морального відшкодування є адекватним психотравмуючій ситуації і рекомендується до стягнення. При цьому, за вказаним спеціалізованим висновком спричинена моральна шкода знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв?язку зі збройним нападом на Україну російської федерації. Допитана судом як свідок позивач-2 повідомила суду, що моральна шкода, завдана їй, полягає у тому, що коли почалася широкомасштабне вторгнення росії в Україну, це був шок для неї і сім?ї, вона дуже злякалась, була у розпачі, відчувала безвихідь. Чоловік у перший же день пішов у військкомат і оформився на службу у ЗСУ. Вона з дітьми вирішили залишитись у Києві і не покидати чоловіка. Київ продовжували обстрілювати, а російські війська наступати. Продуктів у них було обмаль, багато магазинів не працювало, коштів бракувало. Щоб прогодувати сім?ю, вона знайшла оголошення, де київські ресторатори на волонтерських засадах надавали гуманітарну допомогу. Вони стали привозити один раз на два тижні продукти, що дуже виручало. Через те, що Київ обстрілювали, діти дуже лякалися вибухів. Всі боялись, щоб в їх будинок не прилетіло. Майже постійно знаходились в укриттях. Після ураження Дарницької ТЕС у них не стало світла. Завжди спали одягнутими, щоб швидко реагувати на обстріли. Живуть вони на 10-му поверсі, але ходили пішки, щоб не застряти у ліфті. Діти досьогодні бояться, лякаються навіть звуків трамваю. У вересні 2022 року на передову на схід забрали чоловіка. Це був страшний стрес для неї і дітей. А далі на війну добровольцем пішов і її старший син - [PERSON] . Для неї, як для матері, важко було відпустити, але не змогла вмовити. Стала переживати і за чоловіка, і за сина. У березні 2023 року її чоловік на Бахмутському напрямку отримав важке поранення правої сторони тулуба. Дуже тяжко дивитися на його рани і страждання. Він вже тривалий час лікується, рани не гояться. Намагаються один одного підтримувати і діти допомагають. Але її психіка постійними стресами і переживаннями майже виснажена. Почувається психологічно втомленою і психотравмованою. Вважає, що їй війною спричинено моральну шкоду, яку оцінює у 25 млн грн і не думає, що цей розмір завищений, з огляду на те, що нею пережито і переживається далі. Вважає, що країна-агресор росія, яка розпочала і продовжує загарбницьку війну проти України зобов?язана їй цю шкоду відшкодувати. Для підтвердження факту мого психотравмування і спричинення моральної шкоди надає психологічне дослідження, яке проводилось спеціалістом-психологом [PERSON] . За його деталізованим висновком року їй дійсно спричинено моральну шкоду з констатацією, що визначений нею розмір морального відшкодування є адекватним психотравмуючій ситуації і рекомендується до стягнення. При цьому, за вказаним спеціалізованим висновком спричинена їй моральна шкода знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв?язку зі збройним нападом на Україну російської федерації. Щодо права позивачів позиватись до російської федерації в Україні до українського суду та відсутності у країни-агресора судового імунітета на такий розгляд, який існує у мирний час, суд дійшов наступних висновків. Російська федерація беззаперечно є країною-агресором, її дії є протиправними та винними. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Статуту ООН унормовується міжнародний правовий принцип, згідно з яким всі члени Організації Об?єднаних Націй утримуються у їх міжнародних відносинах від загрози силою чи її застосування як проти територіальної недоторканості чи політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об?єднаних Націй. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Статуту ООН Організація Об?єднаних Націй переслідує ціль підтримувати міжнародний мир і безпеку і з цією ціллю вживати ефективні колективні заходи для попередження та усунення загрози світу й актів агресії чи інших порушень миру, і проводити мирними засобами, відповідно до принципів справедливості і міжнародного права, залагодження чи вирішення міжнародних спорів чи ситуацій, які можуть привести до порушення миру. Російською федерацією ці міжнародно-правові норми грубо порушені та країна-агресор їх свідомо ігнорує. Відповідно до постанови Верховної Ради України про Заяву Верховної Ради «Про вчинення російською федерацією геноциду в Україні», реєстр № 7276, дії збройних сил, політичного і військового керівництва Росії під час збройної агресії проти України, яка розпочалась 24 лютого 2022 року, визнано геноцидом Українського народу. Протиправність та винність дій російської федерації, як держави агресора, підтверджено і рядом міжнародних політико-правових документів: - резолюцією Генеральної асамблеї ООН ES-11/1 «Агресія проти України» від 2 березня 2022 року року; - резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ES-11/2 «Про гуманітарні наслідки агресії проти України» від 24 березня 2022 року; - резолюцією Ради Безпеки ООН № 2623 від 27 лютого 2022 року; - резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 12 жовтня 2022 року; - резолюцією ПАРЕ № 2463 від 13 жовтня 2022 року «Подальша ексколація агресії Російської федерації проти України»; - резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 14 листопада 2022 року «Забезпечення засобів та репарацій у зв?язку з агресією проти України»; - резолюцією Європарламенту № 2022-2896-RSP від 21 листопада 2022 року «Про визнання російської федерації спонсором тероризму». Цими документами чітко фіксується факт збройної агресії Російської федерації проти України, її суперечність статуту ООН та унормуванням міжнародного права із засудженням такий дій, підкреслюються гуманітарні наслідки. Суд вважає обґрунтованими доводи позивачів, що вони мають право позиватись до російської федерації в Україні до українського суду та у країни-агресора відсутній судовий імунітет на такий розгляд, який існує у мирний час. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, у таких випадках...3) у справах про відшкодування шкоди, якщо було завдано на території України; 5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про міжнародне приватне право» до недоговірних зобов?язань, що виникають внаслідок дії однієї сторони, застосовується право держави, у якій мала місце така дія. Відповідно до ст. 49 Закону України «Про міжнародне приватне право та обов?язки за зобов?язаними, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди. Відповідно до ч. 9 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об?єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на російську федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 79 Закону України «Про міжнародне право» дійсно встановлюється судовий імунітет для держави, як суб?єкта відповідальності, згідно до якого пред?явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України. Між тим, за певних умов такий суверенітет втрачається. Так, міжнародно-правові норми про юрисдикційний імунітет держави уніфіковано у двох конвенціях: Європейській конвенції про імунітет держав, прийнятій Радою Європи 16 травня 1972 року, та Конвенції ООН про юрисдикційні імунітет держав та їх власності, прийнятій резолюцією 59/38 Генеральної Асамблеї 02 грудня 2004 року. Ці Конвенції втілюють концепцію обмеженого імунітету держави, визначають, в якій формі є можливою відмова держави від імунітету («явно виражена відмова від імунітету» на підставі укладеного міжнародного договору чи контракту, або «відмова від імунітету, яка передбачається», коли іноземна держава вступає у судовий процес і подає зустрічний позов у суді іноземної держави), а також закріплюють перелік категорій справ, у яких держава не користується імунітетом у суді іншої держави-учасниці. При цьому, як Європейська конвенція про імунітет держав 1972 року, так і Конвенція ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності 2004 року, визначають випадки за переліком, коли Договірна сторона не може посилатися на імунітет від юрисдикції при розгляді справи у суді іншої Договірної сторони. У випадку подання цього позову актуальними є посилання на ст. 11 першої із Конвенцій та на ст. 12 другої із Конвенцій. Відповідно до ст. 11 Європейської Конвенції про імунітет держав 1972 року фіксується, що Договірна держава не може посилатись на імунітет від юрисдикції в суді іншої Договірної суперечливостей у нього контексті і з вище приведеною резолюцією Генеральної репарацій у зв?язку з агресією проти України». Для відшкодування моральної шкоди за українським законом з країни-агресора є всі класичні елементи: спричинена шкода; протиправна поведінка російської федерації, як суб?єкта заподіяння шкоди (збитків), очевидна вина у заподіяному; прямий причинний зв`язок між заподіяною шкодою і винними діями. З доданих до позову копій документів, суд установив такі фактичні обставини. [PERSON] та [PERSON] є подружжям, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 19 грудня 2007 року відділом РАЦС Чигиринського районного управління юстиції у Черкаській області (а.с. 33). Від шлюбу мають трьох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] (підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 08.03.2008 р. відділом РАЦС Чигиринського районного управління юстиції у Черкаській області); сина [PERSON] , [INFO] (підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 16.10.2014 відділом РАЦС Чигиринського районного управління юстиції у Черкаській області); сина [PERSON] , [INFO] (підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04.05.2017 відділом РАЦС Чигиринського районного управління юстиції у Черкаській області) (а.с. 41, 43, 45). Позивачами не надано суду письмових доказів того факту, що [PERSON] , [INFO] , є повнолітнім сином позивачки-2 [PERSON] . Письмових доказів проходження [PERSON] військової служби позивачами суду також не надано. Позивач-1 [PERSON] є військовослужбовцем, проходить військову службу з 24.02.2024, що підтверджується копіями: військового квитка [PERSON] , посвідчення учасника бойових дій [PERSON] , наказу № 30 від 24.02.2022 про зарахування [PERSON] до в/ч [NUMBER] на, наказу № 29 від 29.04.2023 по в/ч [NUMBER] про направлення на нове місце служби, наказу № 32 від 01.02.2023 про зарахування у в/ч [NUMBER] (а.с. 52 - 61). Позивач-1 [PERSON] під час несення служби отримав тяжку травму - вогнепальне осколкове наскрізне поранення правого плеча з вогнепальним багатоуламковим переломом с/3 правої плечової кістки на етапі фіксації АЗФ; вогнепальне осколкове наскрізне поранення правої стопи зі значним дефектом м?яких тканин, вогнепальні багатоуламкові переломи І, II, Ш, ІV плесневих кісток фіксованих шпицями, стан після ПХО ран правого плеча та стопи, VAC - терапії правої стопи (09.09.2023, 14.03.2023), що підтверджується: - копією довідки про обставини поранення [PERSON] № 692 від 06.04.2023; - копією первинної медичної картки [PERSON] , - копією виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 3900 від 25.10.2023, виданої КП «Волинський обласний госпіталь ветеранів війни», якою фіксується діагноз: «в?ялогранулююча рана правої ступні; вогнепальні неконсолідовані багато уламкові зі зміщенням переломів І, II, III, IV кісток правої ступні з дефектом кісткової тканини. з приводу МВТ (03.03.2023), вогнепального осколкового наскрізного поранення правого плеча з вогнепальним багатоуламковим переломом середньої третини правої плечової кістки, вогнепального осколкового наскрізного поранення правої стопи зі значним дефектом м?яких тканин, вогнепальні багатоуламкові зі зміщенням переломи І, II, Ш, IV плесневих кісток; консолідуючий перелом правої плечової кістки після МОС пластиною та гвинтами (27.06.2023); нестійка змішана контрактура правого плечового та гомілковоступневого суглобів, больовий синдром, значне порушення функції правої нижньої кінцівки та помірне порушення функції правої верхньої кінцівки; двобічний хронічний тубоотит, нейросенсорна приглуховатість» та проведене лікування; - копією довідки № 188 від 25.10.2023 ВЛК КП «Волинський обласний госпіталь ветеранів війни», якою зафіксовано діагноз: «стан після ПХО ран правого плеча та правої стопи (04.03.2023, 09.03.2023, 20.03.2023), фіксації шпицями І, II, I, IV плесневих кісток монтаж АЗФ на праве плече (03.03.2023), місцевої пластики шкіри (23.03.2023), аутодермопластики (25.04.2023), демонтажу АЗФ правого плеча (16.06.2023), МОС накісною пластиною та гвинтами правої плечової кістки (27.06.2023), ВХО рани правої ступні (21.08.2023), з приводу вогнепальних неконсолідованих багатоуламкових зі зміщенням переломів І, II, III, IV плесневих кісток правої ступні з дефектом кісткової тканини, з приводу МВТ (03.03.2023), вогнепального осколкового наскрізного поранення правого плеча з вогнепальним багатоуламковим переломом середньої третини правої плечової кістки, вогнепального осколкового наскрізного поранення правої стопи зі значним дефектом м?яких тканин, вогнепальних багатоуламкових зі зміщенням переломів І, II, III, IV плесневих кісток у вигляді в?ялогранулюючої рани правої ступні, нестійкої змішаної контрактури правого плечового та гомілко-ступневого суглобів, больового синдрому значного порушення функції правої нижньої кінцівки та помірного порушення функції правої верхньої кінцівки» - з кваліфікацією поранення як тяжкою та пов?язаного із захистом Батьківщини; - копіями довідок від 16.03.2023 та 16.05.2023 про лікування в КНП «Перша Черкаська міська лікарня», копіями виписок з медичної карти № 2087, № 14072, № 14246, № 14756, № 3361, № 3564, № 3900, копіями довідок від 21.08.2023 № 388/2-9.23, від 28.09.2023, виданими КП «Волинський обласний госпіталь ветеранів війни» (а.с. 64-93). Зазначені обставини підтверджено також особистими письмовими поясненнями позивача-1 та його свідченнями, наданими суду. Згідно з копіями відпускних квитків, Позивач-1 з 04.07.2023 по 02.08.2023 та з 27.10.2023 по 25.11.2023 перебував у відпустках (а.с. 94-97). Суд, заслухавши пояснення позивачів, їх представника - адвоката Лупейка О.В., допитавши позивачів як свідків, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних мотивів. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦП К України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені правилами ст. 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно абзацу другого пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Таким чином, на думку суду, позивач-1 та позивач-2 довели наявність підстав для цивільно-правової відповідальності відповідача за завдання моральної шкоди - складові елементи правопорушення: протиправність бездіяльності відповідача, наявність моральної шкоди, та причинний зв`язок між ними. Щодо розміру моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню. Розглядаючи цю справу, суд враховує висновок про застосування норм права, викладений у подібних правовідносинах Верховним Судом у постанові від 20 червня 2024 року у справі № 216/5657/22, який стосується питання щодо визначення розміру шкоди, завданої внаслідок агресії РФ Так, Верховний суд зазначив наступне: «Наприклад, в Італії в судовій практиці застосовуються різноманітні критерії для компенсації немайнової шкоди втілені у відповідних таблицях (наприклад, таблиці суду м. Риму (https://www.tribunale.roma.it/allegatinews/A_24405.pdf)). Найбільш «авторитетним» вважаються Міланські таблиці (https://tribunale-milano.giustizia.it/cmsresources/cms/documents/Tabelle_milanesi_Danno_non_patrimoniale_ed._2021_2.pdf), які передбачають єдину систему розрахунку компенсації немайнової шкоди, що включає в себе як біологічну, так і іншу немайнову шкоду, зокрема, моральну. Касаційний суд підкреслює, що в українській судовій практиці не застосовуються певні таблиці для визначення розміру грошової компенсації моральної шкоди. Тому при визначенні грошової компенсації моральної шкоди слід враховувати те, що: -дійсно внаслідок військової агресії рф проти України особа може зазнавати (зазнала) моральної шкоди; -законодавець в статті 23 ЦК передбачив відкритий перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру грошової компенсації (характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування; інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості); -розмір грошової компенсації моральної шкоди завданій особі внаслідок військової агресії рф проти України може відрізнятися, залежно від того, на які обставини завдання моральної шкоди посилається позивач та які обставини враховані судом при визначенні розміру грошової компенсації моральної шкоди; -такими обставинами може бути, зокрема: смерть близьких осіб, каліцтво особи чи близьких осіб; місце проживання особи (різняться відчуття осіб, що проживають на території проведення бойових дій чи осіб далеко від цієї території); пошкодження або знищення рухомого майна; права які порушені внаслідок військової агресії рф проти України тощо». Положеннями пункту 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. Отже, при визначенні грошової компенсації моральної шкоди у цій справі суд враховує наступне. Дійсно внаслідок військової агресії рф проти України позивачі-1, 2 зазнавали моральної шкоди, яка повністю несе вину за її завдання моральної шкоди. При цьому глибина фізичних та душевних страждань позивача-1 є більшою, ніж у позивача-2, оскільки пов`язана з погіршенням стану його здоров`я у результаті отриманого поранення (тяжкої травми плеча). В той час як позивачкою-2 перенесено душевні страждання, пов`язані з хвилюванням за дітей, які відчувають страх від війни, за чоловіка, який проходить військову службу і отримав тяжке поранення. Суд бере до уваги як належні, допустимі і достовірні докази, які відповідають критерію їх достатності у сукупності з іншими доказами, - для підтвердження наявності факту заподіяння моральної шкоди кожному з позивачів внаслідок військової агресії рф проти України - надані позивачами висновки спеціаліста-психолога за результатами психологічного дослідження фізичної особи, яке проводив спеціаліст-психолог [PERSON] . Оскільки згідно з цими висновками позивачу -1, -2 дійсно спричинено моральну шкоду (а.с. 98-147). Однак визначення розміру морального відшкодування, який повинна внаслідок компенсації сплатити винна особа (держава) є прерогативою суду, а не спеціаліста-психолога, тому для цієї мети (визначення розміру шкоди) ці висновки не є доказами, які відповідають критеріям, встановленим ст. 77-80 ЦПК України. Суд також наголошує на тому, що судове рішення має відповідати таким принципам цивільного судочинства як справедливість і розумність. Так, позивачі обґрунтували позов необхідністю отримати відшкодування моральної шкоди за міжнародним спеціальним механізмом, який почав створюватися з ініціативи України в Нідерландах на виконання рекомендації резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 листопада 2022 року «Забезпечення засобів правового захисту та репарацій у зв?язку з агресією проти України». Закладено основи для створення компенсаційного механізму - Рада Європи створила міжнародний Реєстр збитків, завданих агресією російської федерації проти України, штаб-квартира якого знаходиться в м. Гаага, Нідерланди. Робота Реєстру збитків полягатиме у зборі заяв та доказів щодо відшкодування збитків, втрат чи шкоди, завданих внаслідок агресії РФ проти України, що в майбутньому буде використано задля фіксації обсягів та наслідків російського вторгнення. Згодом вказана інформація дозволить запустити процес виплати репарацій постраждалим через компенсаційний механізм, робота над реалізацією якого вже триває. Наразі 43 країни та ЄС (у тому числі всі держави G7) приєдналися або висловили намір приєднатися до Розширеної часткової угоди про Реєстр збитків, завданих агресією російської федерації проти України, та стали учасниками Реєстру збитків. Згідно з реєстром визначено перелік категорій збитків через агресію рф, який в подальшому планується розширити. До Реєстру можна подавати заяви щодо таких видів шкоди: завданої шкоди життю та здоров`ю; примусового переміщення та вимушеного переселення; злочину катування та сексуального насильства; інших ушкоджень та завданих збитків. Враховуючи, що права позивача-1, 2 на отримання компенсації за відшкодування завданих їм душевних страждань внаслідок агресії рф не повинні, серед іншого, порушувати права інших осіб, внесених до цього Реєстру, і які є потерпілими від злочинів катування та сексуального насильства; яким завдано шкоди життю та здоров`ю; внаслідок примусового переміщення та вимушеного переселення;

Outcome: partial