Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати із відповідачем [PERSON] шлюб, зареєстрований 19.09.2020 року Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №95. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем сімейне життя не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя, з відповідачем спільно не проживає, наполягає на якнайшвидшому розірванні шлюбу. Під час шлюбу народилася неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] . У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, через представника адвоката Пацулу В.О. подала заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності представника, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні факти. 19.09.2020 року Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) зареєстровано шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») та [PERSON] , про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №95. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Сторони проживають окремо. Позивач після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно з ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється\~ внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, встановивши, що сім`я існує формально, зберегти яку неможливо та недоцільно, збереження позивачем та відповідачем шлюбу суперечило б їхнім інтересам, визнання позову відповідачем, а тому вважає, що позов підлягає до задоволення. Вирішуючи питання розподілу витрат, пов"язаних із сплатою судового збору, суд бере до уваги те, що відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, а тому згідно із ч.1 ст.142 ЦПК України вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (1211.20/2=605.60 грн), тобто 605.60 грн. та стягнути із відповідача в користь позивача 605.60 грн. сплаченого судового збору. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке. Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України). Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт(наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, з договору про надання правничої допомоги від 27.08.2024 року вбачається, що адвокат Пацула В.О. уклав договір про надання правничої допомоги з [PERSON] . Згідно з п.1.1, 1.2, 1.3, 3.1 договору про надання правничої допомоги від 27.08.2024 року клієнт доручив, а адвокат взяв на себе зобов`язання надавати необхідну правничу допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. сплачено позивачем адвокату одночасно із підписанням договору про надання правничої допомоги. Суд враховує, що відповідач не подавав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з тим суд приймає до уваги незначну складність та характер даної справи, сталу судову практику з розгляду справ даної категорії, невеликий обсяг наданих суду доказів, відсутність значної кількості процесуальних документів, поданих під час розгляду даної справи. При цьому при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). З урахуванням викладеного суд вважає, що витрати на правничу допомогу у сумі 1500 грн., які позивач поніс у зв`язку із розглядом даної справи, є доведеними належними та допустимими доказами, а також відповідають критеріям співмірності, реальності та справедливості, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved