Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 16.03.2017 між громадянкою України [PERSON] , [INFO] , та громадянином Арабської республіки Єгипет [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 149, зареєстрований Київським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. На обґрунтування позовної заяви Позивачка зазначила, що подружні стосунки з Відповідачем не підтримуються, спільне господарство не ведеться і оскільки подружжя втратило одне до одного почуття любові та довіри, Позивачка не бажає перебувати у шлюбі з Відповідачем. Дітей у шлюбі немає. У зв`язку з викладеними обставинами та у зв`язку з відмовою Відповідача розірвати шлюб у позасудовому порядку, Позивачка звернулася до суду із відповідною вимогою. Ухвалою від 14.08.2024 відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання, Сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника Позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. На підставі частини другої статті\~247\~Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд керується таким. 16.03.2017 громадянка України [PERSON] та громадянин Арабської республіки Єгипет [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб № [NUMBER] від 16.03.2017, актовий запис № 149. З матеріалів справи вбачається, що від шлюбу подружжя дітей не має та майновий спір відсутній, доказів іншого Сторонами не надан. Подружжя має останнє спільне місце проживання Харківська обл. м. Ізюм. Шлюбні відносини між сторонами припинилися, Сторони проживають окремо, спільний побут не ведуть, відповідач відмовляється розривати шлюб в позасудовому порядку. Відповідно до\~частини першої\~статті4 Закону України «Про міжнародне приватне право», право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. Згідно з\~частиною першою\~статті60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності\~правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого\~правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Відповідно до\~частини першої\~статті16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право», передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Матеріалами справи підтверджується, що Позивачка є громадянкою України, Відповідач є громадянином Арабської Республіки Єгипет, останнє спільне місце проживання сторін на території України. Шлюб між Сторонами було також зареєстровано в Україні. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Нормами статті 104\~СК України визначено, що однією з підстав припинення шлюбу є його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною третьою\~статті 105СК\~України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно із статтею 111 СК України,\~суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 11.11.2020 у справі № 369/7035/18, суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. Шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Згідно з вимогами статті 141 ЦПК України, судові витрати в розмірі 1211,20 грн підлягають стягненню з Відповідача.

Outcome: approved