Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

17.02.2022 року позивачі [PERSON] , [PERSON] в особі представника адвоката Шаровського Сергія Анатолійовича звернулися до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ПрАТ «Арсенал страхування», [PERSON] , у розмірі 150\~000 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30\~000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. 09.01.2021 року приблизно о 21 год. 15 хв. у м. Запоріжжі, по бульв. Шевченка, поблизу буд. 47 відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій відповідач [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки «HondaCivic», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер. В результаті вищевказаного ДТП та наслідків від нього позивачам батькам загиблого [PERSON] було завдана непоправна моральна шкода, у зв`язку з чим в них виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача у розмірі 150 000 грн. Ухвалою судді\~Комунарського районного\~суду м.\~Запоріжжя Михайлової\~А.В.\~від 21.02.2022\~року прийнято\~справу до\~свого провадження\~та призначено\~справу до\~судового розгляду\~за правилами\~загального позовного\~провадження і з метою виконання вимог ч. 1 ст. 189 ЦПК України розпочати підготовче провадження у справі, призначено підготовче засідання. 06.12.2022 року до канцелярії Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшло заперечення на позовну заяву від відповідача, де він зазначив, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 09.01.2021 року за участю автомобіля «HondaCivic», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] та пішохода [PERSON] , який отримав тілесні ушкодження, несумісні з життям, 29.03.2021 року Слідчим відділом поліції Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області було прийнято постанову про закриття кримінального провадження № 12021080050000056 від 10.01.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Відповідач разом з викладеним вище, у своєму запереченні зазначив, що позивачами [PERSON] та [PERSON] приховано факт того, що 08.04.2021 року відповідачем передано сім`ї потерпілих грошові кошти у розмірі 55\~000 грн., в рахунок повного відшкодування завданої в результаті загибелі [PERSON] шкоди, які отримані сестрою загиблого [PERSON] . Зі змісту долученої до заперечення розписки [PERSON] встановлено, що ніхто з сім`ї потерпілих не має претензій до [PERSON] та мають тільки намір звернутися до страхової компанії. Позивачі у підготовче судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були сповіщені судом своєчасно та належним чином. Свої інтереси довірили представляти адвокату Шаровському С.А. Як вбачається з матеріалів справи позивачі просили суд розглядати справу без участі позивачів та їх представника. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином. Надав суду заяву від 06.02.2023 року про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. Ухвалою суду від 06.02.2023 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. Крім того, 30.05.2023 року Ухвалою суду, за письмовим клопотанням відповідача, залучено до участі у даній справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору: ПрАТ «Арсенал страхування», [PERSON] . 18.09.2023 року на адресу Комунарського районного суду надійшли пояснення від ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», в яких третя особа описала вказані вище події та просила суд у задоволенні позову відмовити повному обсязі, оскільки за результатами проведеного Страховиком розслідування, на підставі наданих представником Позивача та отриманих Страховиком документів, з урахуванням положень Закону України ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховиком здійснено виплату страхового відшкодування Позивачам у загальному розмірі 36\~000 грн. При цьому страховиком враховано, що відповідно до Постанови про закриття кримінального провадження від 29.03.2021 року слідством встановлено: -в діях водія автомобіля «HondaCivic»,державний реєстраційний номер « [NUMBER] » [PERSON] відсутні порушення ПДР України, які б перебували у причинному зв`язку з настанням події ДТП; -причиною виникнення ДТП стало порушення пішоходом [PERSON] вимог п.п. 4.14 а), б) Правил дорожнього руху України; Тобто, є очевидним, що до настання ДТП призвели дії саме [PERSON] , які виразилися у порушенні ним Правил дорожнього руху України, зокрема, що стало умовою виникнення та причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди. Як вбачається з зазначеної Постанови, [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, раптово вийшов (вибіг) на смугу руху водія, який у цей момент керував технічно-справним транспортним засобом з дотриманням Правил дорожнього руху України. У даному випадку саме пішохід створив аварійну обстановку для водія, що спричинило настання дорожньо-транспортної пригоди. Позивачі в свою чергу звернулися до суду із позовом до Страховика, вимога ми якого було стягнення додаткових коштів зі Страховика. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.02.2022 року у справі № 333/5114/21, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного від 31.01.2023 року, у задоволенні позову відмовлено. При цьому, судами вірно встановлено, що відповідно висновкам, до яких дійшов слідчий у своїй постанові про закриття кримінального провадження - відсутній склад кримінального правопорушення у діях [PERSON] , тобто останній не мав технічної можливості уникнути ДТП, та в його діях будь-яких невідповідностей з вимогами Правил дорожнього руху, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв?язку з виникненням даної пригоди, не вбачається. Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були сповіщені судом своєчасно та належним чином, в матеріалах справи наявна заява від представника позивачів адвоката Шаровського С.А., в якій останній просить суд розглядати справу без участі позивачів на їх представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, у задоволенні позовних вимог просить суд відмовити. Треті особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно і належним чином. Причини неявки суду невідомі. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності третіх осіб, на підставі наявних у справі доказів. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 8 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 09.01.2021 року приблизно о 21 год. 15 хв. у м. Запоріжжі, по бульв. Шевченка, поблизу буд. 47 відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій відповідач [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки «HondaCivic», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 09.12.1987 року, актовий запис про народження № 157, складений в книзі реєстрації актів цивільного стану від 09.12.1987 року, встановлено, що батьком останнього є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Вознесенівським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 63. Згідно з копією лікарського свідоцтва про смерть № 237 виданого КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради від 11.01.2021 року судом встановлено, що смерть [PERSON] , [INFO] настала [INFO] у зв`язку із множинними переломами кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів. 10.01.2021 року за фактом настання ДТП було внесено відомості про дану подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021080050000056 з кваліфікацією за ч. 2 ст. 286 КК України та розпочато досудове розслідування. Кримінальне провадження внесене до ЄРДР № 12021080050000056 від 10.01.2021 року закрите на підставі п. 2 ч. 1 с. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Зазначені обставини підтверджуються Постановою слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області майора поліції Клименко С.В. про закриття кримінального провадження від 29.03.2021 року. Вказаною постановою про закриття кримінального провадження було встановлено наступне: -водій автомобіля «HondaCivic», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » не мав технічної можливості уникнути ДТП; -у водія автомобіля «HondaCivic», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » не відповідностей п.п. 12.2, 12.3 ПДР України не вбачається; -на момент ДТП автомобіль «HondaCivic», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » знаходився у працездатному стані; -пішохід [PERSON] перебував у стані алкогольного сп`яніння середнього ступеня тяжкості (1,9 %); -причиною виникнення ДТП стало порушення пішоходом [PERSON] вимог п.п. 4.14 а), б) Правил дорожнього руху України. Отже, за результатами проведеного розслідування, слідством встановлено, що дії водія автомобіля «HondaCivic», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » [PERSON] не перебувають у причинному зв`язку з настанням події ДТП, в той час як порушення пішоходом [PERSON] вимог п.п. 4.14 а), б) Правил дорожнього руху України перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та за настанням наслідків у вигляді смерті [PERSON] . Відповідно до статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «HondaCivic», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », [PERSON] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» згідно полісу № 180950271. Згідно з ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. 31.03.2021 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] через свого представника за довіреністю [PERSON] , відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернулися до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, додатками до нього, в якому була зазначена вся відома інформація про обставини цієї пригоди та заявами на виплату страхового відшкодування у розмірі 36\~000 грн частка, що належить [PERSON] , 36\~000 грн. частка, що належить [PERSON] 05.07.2021 року від ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» надійшла відповідь на заяви позивачів щодо виплати страхового відшкодування у випадку смерті фізичної особи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. З урахуванням змісту постанови про закриття кримінального провадження № 12021080050000056 від 10.01.2021 року та на підставі п. 27.3, п. 27.4 ст.27 та п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» прийнято рішення щодо виплати страхового відшкодування за вищевказаним випадком у сумі 49\~146 грн. 95 коп., а саме: 18\~000 грн. відшкодування моральної шкоди [PERSON] , 18\~000 грн. відшкодування моральної шкоди [PERSON] , 13\~146 грн. 95 коп. відшкодування витрат на поховання [PERSON] . Зазначені суми було сплачено 02.07.2021 року шляхом переказу на рахунок, вказаний у заявах на виплату страхового відшкодування. Враховуючи пояснення третьої особи ПрАТ «СК «Арсенал страхування» судом встановлено, що Страховиком здійснено виплату страхового відшкодування Позивачам у повному обсязі. Суд при визначенні розміру морального відшкодування, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачам моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивачі оцінюють заподіяну їм шкоду та з чого вони при цьому виходять, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Наявність моральної шкоди доводиться позивачами, які в позовній заяві мають зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим вони понесли і чим обґрунтовується розмір компенсації. Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Згідно частини 2 статті 1193 Цивільного кодексу України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 7 постанови від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначає, що «якщо груба необережність потерпілого, сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди). Водночас, така позиція кореспондується також із правовою позицією Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, яка викладена в Постановівід 31 січня 2019 року у справі № 204/6539/16-ц: «Положення ст.1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху, тощо), а не проста необачність. Саме по собі перебування у нетверезому стані не с прикладом грубої необережності, якщо при цьому не було порушено ПДР». У даному випадку очевидним є факт того, що пішохід, який різко вибігає на смугу руху транспортного засобу є нічим іншим як непереборною силою для водія, який за умови цілковитого дотримання ПДР України не мав технічної можливості уникнути наїзду. З наведеного слідує, що ДТП відбулося за обставин, коли потерпілий [PERSON] допустив необережність через нехтування\~Правилами дорожнього руху. Оцінюючи в сукупності встановлені докази, з урахуванням обставин, встановлених у постанові про закриття кримінального провадження № 12021080050000056 від 10.01.2021 року за ч. 2 ст. 286 КК України на підставі п. 2 ч. 1 с. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу злочину, з урахуванням положень ст. 1193 ЦК України, відсутні підстави для стягнення додаткових коштів на користь позивачів з відповідача. Крім того 08.04.2021 року, відповідачем [PERSON] передано відповідачам по справі грошові кошти в розмірі 55\~000 (п`ятдесят п`ять тисяч) грн., які отримала сестра загиблого [PERSON] , - [PERSON] , що підтверджується розпискою, копія якої долучена до матеріалів справи . За змістом вказаної розписки написаної [PERSON] , визначено, що ніхто з родини потерпілих не має претензій до [PERSON] .. Зазначену обставину позивачами та третьою особою спростовано не було. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявних у справі доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати судом покладаються на позивачів. У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, понесені позивачами витрати на професійну правничу допомогу відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed