Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку, площею 0,0345 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок розташовано на земельній ділянці, площею 0,0345 га, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що належить на праві власності [PERSON] , яка померла [INFO] . Рахує, що оскільки він є власниками житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , то відповідно до ст.\~120\~ЗК України і земельна ділянка площею 0,0345 га, повинна перейти йому у власність. Позивач та його представник - адвокат Сікорський М.М. в судове засідання не з`явились, проте надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Представник відповідача Первомайської міської ради Бойченко Є.О. в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд дослідивши матеріали справи, заяви сторін у справі, дійшов висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 23.06.2000 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу об`єкту нерухомості № 5264, який було посвідчено Первомайською філією Південної Товарної Біржі. Згідно зазначеного договору [PERSON] продала, а [PERSON] купив житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). На підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22.02.2024, за [PERSON] було визнано право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.7,8). Позивач зареєстрував своє право власності на житловий будинок, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав (а.с.9). Із ксерокопії Державного акту на право приватної власності на землю серії МК б/н, вбачається, що земельна ділянка площею 0,0345 га, надана для обслуговування житлового, за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована за [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.17,18). Зазначене також підтверджується інформацією Відділу № 4 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 23.07.2024 № 3019/0/354-24 (а.с.19). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, наданої на виконання ухвали суду від 29.08.2024, спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] не заводилась (а.с.37,38). Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій\~статті 79\~ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Перехід права власності на земельну ділянку при переході права власності на будівлю або споруду, які розташовані на ній, визначається на підставі цивільно-правових угод (частина перша\~статті 120 ЗК України). Встановлено, що при переході права власності на житловим будинок, питання щодо набуття позивачами права власності на земельну ділянку, яка призначена для обслуговування житлового будинку не вирішувалось. Згідно\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі № 6-253цс16, за змістом\~статті 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Згідно ч.1\~статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому, при застосуванні положень статті 120\~ЗК України у поєднанні з нормою\~статті 125\~ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій\~статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Враховуючи, вищевикладене, а також беручи до уваги, що відповідач визнав позов позивачів і визнання відповідачем позову [PERSON] не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позивач набувши право власності на житловий будинок, набув також і право власності на земельну ділянку площею 0,0345 га, надану для обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: : [ADDRESS] .

Outcome: approved