Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про надання права на реєстрацію місяці проживання без згоди співвласників будинку. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] на підставі Договору дарування житлового будинку від 24 грудня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Тітовою Т.С., зареєстрованого в реєстрі за № 8350, є власницею 13/100 частин житлового будинку [ADDRESS] . Вищезазначене підтверджується також Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 373733365 від 10.04.2024 року. Як вбачається з зазначеного вище Витягу, іншими співвласниками житлового будинку [ADDRESS] , є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Білгород-Дністровська міська рада Одеської області. Станом на теперішній час позивач має намір зареєструвати місце проживання своєї невістки - [PERSON] , [INFO] , в належній їй на праві приватної власності 13/100 частин житлового будинку [ADDRESS] . Однак, звернувшись до ЦНАП Білгород-Дністровської міської ради з відповідною заявою про намір реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] , позивачу було відмовлено через те, що вона не має згоди інших співвласників зазначеного вище домоволодіння. Враховуючи вищезазначене, позивач змушена звертатися до суду з даною позовною заявою з метою захисту своїх законних прав та інтересів. Ухвалою суду від 02 травня 2024 року провадження по справі було відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про проведення судового засідання за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, не заперечують щодо задоволення позову. Представник Білгород-Дністровська міська рада у судове засідання не з`явився, повідомлявся. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Положенням ч. 3 та ч. 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає повністю, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні за наявними матеріалами, в порядку ст. 200, 206 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали цивільної справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі Договору дарування житлового будинку від 24 грудня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Тітовою Т.С., зареєстрованого в реєстрі за № 8350, є власницею 13/100 частин житлового будинку [ADDRESS] . Вищезазначене підтверджується також Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 373733365 від 10.04.2024 року. Як вбачається з зазначеного вище Витягу, іншими співвласниками житлового будинку [ADDRESS] , є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Білгород-Дністровська міська рада Одеської області. Станом на теперішній час позивач має намір зареєструвати місце проживання своєї невістки - [PERSON] , [INFO] , в належній їй на праві приватної власності 13/100 частин житлового будинку [ADDRESS] . Однак, звернувшись до ЦНАП Білгород-Дністровської міської ради з відповідною заявою про намір реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] , позивачу було відмовлено через те, що вона не має згоди інших співвласників зазначеного вище домоволодіння. За змістом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Правова позиція ЄСПЛ відповідно до пункту 1 статті 8 Конвенції гарантує кожній особі, крім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За змістом ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до положень ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Отже, за змістом зазначених норм права співвласник майна, яке знаходиться у спільній сумісній власності без виділення часток у натурі, має право на вільне користування зазначеним майном у повному обсязі та має право на усунення перешкод у такому користуванні у будь-який час. При розгляді справи встановлено, що співвласники [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не заперечують щодо задоволення позову та фактично надають дозвіл [PERSON] , [INFO] , на реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Однак, позивач позбавлена можливості вільно користуватись та розпоряджатись своїм майном через відмову ЦНАП Білгород-Дністровської міської ради. Тому, на переконання суду, вказане порушує право вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном співвласникам [PERSON] шляхом реєстрації місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved