Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є матір`ю малолітнього [PERSON] 2020 року народження, як свідчить запис у Свідоцтві про народження [PERSON] . З батьком її сина, [PERSON] , вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі. За їхньою спільною заявою, поданою до органу реєстрації, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України, [PERSON] визнав себе батьком [PERSON] , про що свідчить запис у Свідоцтві про народження. Позивач стверджує, що відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, позивач розцінює як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських прав. Зазначені обставини позивач вважає підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою судді від 25.04.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 06.06.2024 року залучено до участі справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління (службу) у справах дітей Чернігівської міської ради. Ухвалою суду від 07.10.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, зазначених у ньому. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подавала. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та вважав, що вони підлягають задоволенню. Вислухавши пояснення позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження дитини Серія [NUMBER] , виданого 29 жовтня 2020 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми), актовий запис №2001, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до Витягів з реєстру Чернігівської територіальної громади №2024/002112824 від 09.02.2024 та №2024/002484284 малолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с. 8, 9). Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради №605 від 17.09.2024 року (а.с. 47) затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 36). У вказаному висновку, зокрема, зазначено, що згідно з довідкою Чернігівського дошкільного навчального закладу № 73, [PERSON] відвідує заклад з 10 червня 2024 року і по теперішній час. Упродовж цього часу приводить і забирає дитину мати, яка бере активну участь у житті групи, відвідує батьківські збори, сплачує за харчування. Батько [PERSON] протягом цього часу жодного разу в дитячому закладі не з`являвся. Відповідно до інформації комунального некомерційного підприємства «Сімейна поліклініка» Чернігівської міської ради, про стан здоров`я малолітнього [PERSON] піклується мати, приводить його на профілактичні огляди. Дитина перебуває на обліку у невролога. Батько дитини жодного разу не приходив на прийом до лікаря та не цікавився станом здоров`я дитини. Відповідно до інформації комунальної установи «Обласний центр комплексної реабілітації дітей з інвалідністю «Відродження», [PERSON] є дитиною, яка належить до групи ризику щодо отримання інвалідності, відвідує відділення ранньої реабілітації (абілітації) з 11 червня 2024 року у супроводі матері та баби. Батько дитини - [PERSON] жодного разу не супроводжував сина до відділення і не цікавився його розвитком станом здоров`я. Згідно з інформацією Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції станом на 31 травня 2024 року, [PERSON] має заборгованість сплати аліментів - 89372,01 гривень та щодо нього було внесено постанови до Єдиного реєстру боржників про тимчасові обмеження у праві полювання та праві керування транспортними засобами. Відповідно до інформації Чернігівського районного управління поліції ГУНП України в Чернігівській області від 05 серпня 2024 рок місцезнаходження [PERSON] , [INFO] , встановити не виявилося можливим, кордон України у напрямку «виїзд» він не перетинав. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини питання позбавлення батьківських прав [PERSON] розглядалось двічі. [PERSON] наполягала на необхідності позбавлення через ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків. Батько на засідання комісії не прибув, місце його перебування невідоме. Комісія з питань захисту прав дитини вирішила надати рекомендації органу опіки та піклування, для прийняття рішення про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] . Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальності своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 150 СК України та статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено обов`язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст. 8 ч. 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Статтею 8 цього Закону встановлено право кожної дитини на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно із ст. 12 ч. 6 Закону України «Про охорону дитинства», батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Найкращі інтереси дитини, залежно від їх характеру та серйозності, можуть перевищувати інтереси батьків. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно п. 16, 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків з не залежних від неї причин. Оцінивши надані стороною позивача докази, суд дійшов висновку, що відповідач свідомо не займається вихованням дитини, байдуже ставиться до сина, не піклується про стан його здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не цікавиться його життям та здоров`ям. За вказаних вище обставин, суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини [PERSON] , [INFO] , що передбачено ст. 150, 151, 155 Сімейного Кодексу України, а отже, на підставі ст.ст. 164, 165 Сімейного Кодексу України, має бути позбавлена батьківських прав. Відповідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. (а.с. 1). За таких підстав з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved