Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-17 00:00:00

позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вищезазначеним позовом, у якому просять визнати за ними право власності по 1/2 частині житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами за кожним, в порядку спадкування за законом за [PERSON] , який помер [INFO] . Свої позовні вимоги мотивують тим, що [INFO] у с. Порошково помер [PERSON] , який був чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] з належними до нього господарськими будовами та спорудами, який належав покійному на праві власності та в якому він проживав до смерті. Заповіту покійний не складав, а вони прийняли спадщину за ним, оскільки протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України проживали разом з ним у спадковому будинку, про відмову від спадщини не заявляли. Крім них спадщину за спадкодавцем ніхто не прийняв, оскільки на момент смерті такого разом з ним із спадкоємців першої черги ніхто не проживав, заяву нотаріусу про прийняття спадщини ніхто не подавав. Син та інша донька [PERSON] давно проживають окремо, одружені, мають свої родини та власне житло. На даний час, бажаючи оформити спадщину за покійним [PERSON] на вказаний будинок, вони звернулися до приватного нотаріуса, яка повідомила, що не може видати свідоцтво про право на спадщину через відсутність документу, що посвідчує право власності на вказаний житловий будинок та покійним батьком не було зареєстровано право власності, тому запропонувала для вирішення питання щодо визнання права власності звернутися до суду. Те, що будинок належав [PERSON] стверджується також Випискою з погосподарської книги № 182 від 13 березня 2024 року Порошківського старостинського округу Т.Реметівської сільської ради Ужгородського району, за якою за даними погосподарської книги №1, об`єкт погосподарського обліку 260, головою домогосподарства в [ADDRESS] дійсно був [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . На даний час вони також виготовили на спадковий будинок технічний паспорт. Зазначають, що на час побудови не було передбачено отримання правовстановлюючого документу на будинки, побудовані в селах та відповідно реєстрація прав на такі будинки. У подальшому за життя [PERSON] також не отримав правовстановлюючого документу на будинок та відповідно не зареєстрував право власності на нього. Оскільки відсутність правовстановлюючого документу на будинок та реєстрації права власності на нього перешкоджає їм отримати у нотаріуса свідоцтво про право власності на спадщину в порядку спадкування за законом, тому просять позов задовольнити. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 квітня 2024 року головуючим суддею (суддею-доповідачем) у справі визначено суддю Ганька І.І. Ухвалою судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 08 квітня 2024 року прийнято подану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] та [PERSON] до Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання права власності у порядку спадкування за законом, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, відтак призначено підготовче судове засідання та визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. У підготовче судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, однак подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять такі задовольнити, а також не вирішувати питання судових витрат.\~\~ Представник Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області як відповідача у підготовче судове засідання також не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, не заперечує проти задоволення заявлених у позовній заяві вимог за наявності підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Суд встановив, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] та батько позивача [PERSON] [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконкомом Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської 24 березня 2006 року, актовий запис № 14 (а. с. 5, 11, 12, 13). Також встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги № 182 від 13 березня 2024 року, виданої старостою Порошківського старостинського округу Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, за поштовою адресою [ADDRESS] , дійсно зареєстрований особистий рахунок, номер об`єкта погосподарського обліку 260 в погосподарській книзі № 1. Головою вищевказаного двогосподарства та забудівельником був [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Рік побудови 1962. Загальна площа приміщень 81,5 м/2, житлова площа 41,4 м/2 (а. с. 14).\~ [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , де разом із ним на день на день його смерті проживали та були зареєстровані, зокрема, його дружина [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] (а. с. 16). Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. З огляду на відсутність заповіту спадкодавця [PERSON] , що вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 78689704 від 10 жовтня 2024 року, право на спадкування після його смерті одержали спадкоємці за законом. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Оскільки позивачі [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом у відповідності до ст. 1261 ЦК України, постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовилися від неї, а наявність інших спадкоємців першої черги чи спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку, та прийняли спадщину після смерті [PERSON] , не встановлено, відтак позивачі вважаються такими, що прийняли її прийняли у рівних частках (по 1/2). Разом з цим, відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Конончук В.Ю. від 15 березня 2024 року № 19/01-16 позивачам [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належав [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документу на вищевказаний будинок (а. с. 25). З довідки Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 13 березня 2024 року № 13/11-03 вбачається, що у переданому Ужгородською районною радою архіві РКП «Бюро технічної інвентаризації» с. Порошково відсутня інвентаризаційна справа та відомості про реєстрацію права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а. с. 15). Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Отже, з врахуванням вищевикладеного, а також беручи до уваги, що у позивачів [PERSON] та [PERSON] існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім цього, у підготовчому судовому засіданні встановлено, що згідно квитанцій до платіжних інструкцій на переказ готівки № 3930520014 та № 3930520012 від 05 квітня 2024 року позивачами [PERSON] та [PERSON] сплачено по 1 166,90 грн судового збору (а. с. 26, 27). Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як встановлено у судовому засіданні, позивачі [PERSON] та [PERSON] , з урахуванням принципу диспозитивності, просять не вирішувати питання розподілу судових витрат, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке їх волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved