Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Представник позивачки [PERSON] адвокат Янцеловський М.Ф. звернувся до суду з позовом від імені [PERSON] про\~припинення права спільної часткової власності та поділ майна в натурі, посилаючись на те, що сторонам на праві спільної часткової власності належить домоволодіння по [ADDRESS] в рівних частках. Позивачка набула права власності на частину домоволодіння на підставі договору дарування частини жилого будинку від 27.10.2016. Згідно технічного паспорту будинковолодіння складається з одноповерхового житлового будинку з прибудовами, який позначений на плані під літерою А-1, загальною площею 101,5 кв.м. та житловою 72,4 кв.м., а також шлакового сараю (літера Б) та шлакового сараю (літера В). Також сторонам на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 595 кв.м., з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий №6810700000:01:010:0621. Позивачка позбавлена можливості у позасудовому порядку припинити право спільної часткової власності з відповідачкою через відсутність згоди останньої, а тому звернулася до суду, щоб здійснити поділ домоволодіння з метою виокремити свою частку в натурі та в подальшому розпорядитися на власний розсуд. Просила здійснити поділ житлового будинку по фактичному користуванню, виділивши їй у власність згідно технічного паспорта: коридор 2-1, площею 3,5 кв.м., кухню 2-2, площею 7,6 кв.м., комірку 2-3, площею 1,8 кв.м., кімнату 2-4, площею 12,7 кв.м., кімнату 2-5, площею 13,3 кв.м., коридор ІІ, площею 2,8 кв.м., загальною площею 41,7 кв.м., житловою площею 26,0 кв.м. та сарай шлаковий під літерою В. Також здійснити поділ земельної ділянки згідно варіанту, який буде запропоновано експертним висновком. В червні 2024 року представник позивачки [PERSON] подав заяву про зміну предмету позову, у якій просив здійснити поділ житлового будинку між сторонами по фактичному користуванню та поділити земельну ділянку по фактичному користуванню, що визначено висновком експертизи згідно додатку 2 до висновку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, її представник [PERSON] подав заяву про проведення судового розгляду у відсутності сторони позивача, позов підтримав, з підстав, викладених у позові, не заперечив проти постановлення заочного рішення. Позиція відповідача. Відповідачка [PERSON] в підготовчі та судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання та судового розгляду повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання за адресою: [ADDRESS] та шляхом опублікування відповідного оголошення на сайті «Судова влада». На адресу суду повернулися поштові відправлення, з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Працівники апарату Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області склали акт про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з відсутністю відповідачки за зареєстрованим місцем проживання. Відповідачка відзиву на позов не подала, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у її відсутності суду не надала. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 23.10.2023 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ в натурі майна, що є в спільній частковій власності. 24.10.2023 суд постановив ухвалу, якою за правилами виключної підсудності відкрив провадження в справі та призначив підготовче засідання на 04.12.2023, яке відкладалося на 07.12.2023. 31.10.2023 суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідачки. 07.12.2023 суд постановив ухвалу, якою за клопотанням представника позивачки витребував докази та призначив у справі судову комплексну будівельно-технічну та земельно-технічну експертизи, зупинив провадження в справі. 29.05.2024 до суду надійшов висновок експерта та матеріали цивільної справи, суд поновив провадження у справі та призначив її до підготовчого засідання на 25.06.2024, роз`яснив учасникам їх право знайомитися з матеріалами експертизи. 21.06.2024 представник позивачки подав до суду орієнтовний розрахунок судових витрат та заяву про зміну предмета позову, до якої долучив квитанцію як доказ направлення копії заяви про зміну предмета позову відповідачці. 25.06.2024\~суд постановив\~ухвалу,\~якою призначив\~справу до\~судового розгляду\~на 09.07.2024. 09.07.2024 суд постановив ухвалу про повернення до розгляду справи у підготовчому провадженні, призначив підготовче засідання на 17.07.2024, роз`яснив позивачці право подати у підготовче засідання клопотання про заміну первісного відповідача належним, а також те, що наслідком пред`явлення позову до неналежного відповідача є відмова у позові. 17.07.2024 представник позивачки [PERSON] подав клопотання про заміну відповідача. Суд постановив ухвалу про заміну первісного відповідача належним та відклав підготовче засідання на 11.09.2024, яке відкладалося на 07.10.2024. 07.10.2024 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду на 23.10.2024. 23.10.2024 суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виникли правовідносини з приводу припинення права спільної часткової власності, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що спірний житловий будинок по [ADDRESS] перебуває у спільній частковій власності двох співвласників сторін в справі. Позивачці [PERSON] належить частина жилого будинку жилою площею 72,4 кв.м та загальною площею 101,5 кв.м, з належними надвірними спорудами: шлаковий сарай «Б», шлаковий сарай «В», що знаходиться по [ADDRESS] , який вона придбала у попереднього власника [PERSON] на підставі договору дарування, серія та номер 2105, вид. 27.10.2016. Право власності [PERSON] на частину вказаного житлового будинку зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.10.2016. Власником іншої частини будинку, жилою площею 72.4 кв.м та загальною площею 101,5 кв.м, з належними надвірними спорудами: шлаковий сарай «Б», шлаковий сарай «В», що знаходиться по [ADDRESS] є відповідачка [PERSON] , яка набула його на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серія та номер:1351, вид. 04.09.2020, після смерті попереднього власника [PERSON] . Право власності [PERSON] на житловий будинок зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.09.2020. Житловий будинок розташований на земельній ділянці по [ADDRESS] , кадастровий номер 6810700000:01:010:0621, площею 595 кв.м., яка рішенням Шепетівської міської ради Хмельницької області №20 від 26.10.2017 передана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у спільну часткову власність відповідно до часток у домоволодінні: [PERSON] , [PERSON] . Згідно актового запису про смерть №103 від 27.02.2020 [PERSON] , що проживав в [ADDRESS] помер [INFO] у віці 92 років, актовий запис зареєстровано за заявою [PERSON] , яка є спадкоємцем померлого. Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] на земельній ділянці розташовано житловий будинок, позначений на плані літерою А-1, з прибудовами, позначеними літерами А, а,а та сараї, позначені [PERSON] . Визначено дві відокремлених квартири: квартира [ADDRESS] , яка складається з коридору, площею 4,1 кв.м, кухні, площею 6,5 кв.м., кімнати, площею 20,9 кв.м., кімнати площею 12.1 кв.м., кімнати, площею 13,4 кв.м., коридору площею 2,8 кв.м., загальною площею 59,8 кв.м., житловою площею 46,4 кв.м.; квартира [ADDRESS] , яка складається з коридору, площею 3,5 кв.м., кухні, площею 7,6 кв.м., комірки, площею 1,8 кв.м., кімнати, площею 12,7 кв.м., кімнати, площею 13,3 кв.м., коридору, площею 2,8 кв.м., загальною площею 41,7 кв.м., житловою площею 26,0. Відповідно до висновку експерта №05/24 від 10.05.2024 ринкова вартість домоволодіння по [ADDRESS] на час проведення експертизи складає 346239 грн, без ПДВ. У фактичному користуванні [PERSON] у житловому будинку перебувають приміщення: коридор, площею 3,5 кв.м., кухня, площею 7,6 кв.м., комірка, площею 1,8 кв.м., кімната, площею 12,7 кв.м., кімната, площею 13,3 кв.м., коридор, площею 2,8 кв.м., загальною площею 41,7 кв.м., а також господарська будівля сарай шлаковий Літ.В. У фактичному користуванні відповідачки перебувають приміщення у житловому будинку: коридор, площею 4,1 кв.м, кухня, площею 6,5 кв.м., кімната, площею 20,9 кв.м., кімната площею 12.1 кв.м., кімната, площею 13,4 кв.м., коридор площею 2,8 кв.м., загальною площею 59,8 кв.м., а також господарська будівля сарай шлаковий Літ.Б. Експертом встановлено, що розподіл будинку по фактичному користуванню є технічно можливим. Для повного відокремлення частини будинку в ізольовану квартиру проведення будівельно-монтажних робіт не потребується, оскільки частини будинку фактично відокремлені, облаштовані окремими входами та експлуатуються окремо, приміщення спільного користування відсутні. Висновком експерта запропоновано поділити житловий будинок та господарські будівлі між співвласниками згідно фактичного користування. Інших варіантів поділу будинковолодіння експертом не визначалося тому, що житловий будинок і господарські будівлі фактично поділені і вже знаходяться в користуванні співвласників.\~ \~ \~ \~ \~Також висновком експерта визначено два варіанти поділу земельної ділянки, а саме: перший варіант відповідно до ідеальних часток співвласників по частині, що становить по 297,5 кв.м. (додаток3 до висновку експерта) та другий варіант по фактичному користуванню за яким частка [PERSON] складає 363 кв.м., частка іншого співвласника складає 232 кв.м. (додаток 2 до висновку експерта), Позивач не може без згоди іншого співвласника вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Вказані обставини підтверджуються дослідженими під час судового розгляду доказами: інвентарною справою на будинковолодіння, технічним паспортом на будинковолодіння, висновком експерта №03-145/22 від 15.07.2022, рішенням Шепетівської міської ради та іншими матеріалами справи. Норми права, які застосував суд та висновки суду. Право володіння, користування та розпорядження своїм майном становлять зміст права власності (стаття 317 ЦК України). Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав,не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Інститут права спільної власності характеризується множинністю суб`єктів та єдністю об`єкта. Він оформлює відносини з приводу приналежності майна (речі) одночасно кільком особам - суб`єктам відносин власності (співвласникам). Причому відносини спільної власності можуть виникати між будь-якими суб`єктами права власності - фізичними, юридичними особами, державою, територіальними громадами тощо. Суб`єкти права спільної власності, як і будь-який власник, на свій розсуд володіють, користуються і розпоряджаються належним їм майном, але правомочності володіння, користування і розпорядження даним майном вони здійснюють сумісно. Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до статті 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до статті 367 ЦК України\~ майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками, за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками, право спільної часткової власності на нього припиняється. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що право спільної часткової власності виникає на майно, що належить одночасно двом, або більше особам, із визначенням часток кожного із співвласників. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Дослідивши письмові докази та висновок експерта у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (один будинок - два співвласники); єдність об`єкта. Кожен учасник спільної часткової власності володіє\~не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно з частиною третьою\~статті 358 ЦК України\~кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з частинами першою, другою\~статті 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У\~постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі N 501/2148/17\~зроблено висновок, що\~поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою -\~у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до висновку експерта, існує один варіант поділу будинковолодіння в натурі по фактичному користуванню та два варіанти поділу земельної ділянки відповідно до ідеальних часток співвласників та по фактичному користуванні. Позивач просить поділити будинковолодіння та земельну ділянку по фактичному користуванню, що не завдасть неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. \~ \~ \~ \~Спірне будинковолодіння\~належить на\~праві спільної\~часткової власності\~двом співвласникам у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а\~можливий поділ цього майна в натурі\~між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється. Ураховуючи те, що після поділу майна та виділу позивачу частки зі спільного нерухомого майна в натурі, право спільної власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику, що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від площі іншого (інших) співвласників, тобто має складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні\~ст. 181 ЦК України. Згідно з п. 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції № 55 щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року - поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Таким чином, при виділі у власність позивачу частини спірного житлового будинку суд повинен зазначити у судовому рішенні, яка частка виділяється відповідачу, тим самим визначивши конкретний окремий об`єкт нерухомого майна, який залишається у власності відповідача. Такий висновок міститься у Постанові Верховного Суду України від 08 березня 2023 року (справа № 559/1923/17, провадження № 61-5181св22) Судом встановлено, що є технічна можливість поділу в натурі будинковолодіння, що знаходиться у спільній частковій власності сторін відповідно до їх часток\~так, щоб це найбільше відповідало ідеальним часткам співвласників, що узгоджується з позицією ВС КЦС, (справа №712/1852/19 від 15 лютого 2023 року); Технічна можливість поділу спірного будинковолодіння по [ADDRESS] підтверджується висновком судового експерта [PERSON] №05/24 від 10.05.2024. Даний висновок експерта є належним доказом, оскільки під час дослідження експерту надана технічна документація на будинковолодіння та земельну ділянку, експерт здійснив виїзд до спірного будинковолодіння для визначення варіантів поділу між співвласниками, а тому зазначення у висновку даних відповідачки « [PERSON] », замість « [PERSON] » не впливає на визначення варіантів поділу, та не є підставою для призначення додаткової чи повторної експертизи, оскільки стосується саме спірного будинковолодіння та земельної ділянки, на якій знаходиться будинковолодіння, що підлягає поділу між сторонами. Таким чином варіант розподілу визначений для « [PERSON] », яка була помилково визначена відповідачкою, вважається таким, що підлягає виділу « [PERSON] ». Отже у\~власність\~ позивачці\~ [PERSON] \~ підлягає\~виділенню \~частина будинку,\~яка знаходиться\~у її\~фактичному користуванні,\~а саме:\~коридор,\~площею 3,5\~кв.м.,\~кухня,\~ площею 7,6 кв.м., комірка, площею 1,8 кв.м., кімната, площею 12,7 кв.м., кімната, площею 13,3 кв.м., коридор, площею 2,8 кв.м., загальною площею 41,7 кв.м., а також господарська будівля сарай шлаковий Літ.В. Фактично частка позивачки у будинковолодінні є меншою від ідеальної ( частини будинковолодіння) на 30785 грн. Також у власність позивачці [PERSON] підлягає виділенню частина земельної ділянки, що перебуває у її фактичному користуванні, розміром 0,0363га із загальної площі земельної ділянки 0,0595 га з кадастровим номером 6810700000:01:010:062, позначена жовтим кольором, на план схемі Варіанту встановлення порядку користування (розподілу) земельною ділянкою, визначеної у додатку 2 висновку експертизи. Відповідно\~увласності відповідачки [PERSON] залишається частина будинку,\~яка знаходиться\~у її\~фактичному користуванні,\~а саме:\~коридор, площею 4,1 кв.м, кухня, площею 6,5 кв.м., кімната, площею 20,9 кв.м., кімната площею 12.1 кв.м., кімната, площею 13,4 кв.м., коридор площею 2,8 кв.м., загальною площею 59,8 кв.м., а також господарська будівля сарай шлаковий Літ.Б. Фактично частка відповідачки у будинковолодінні є більшою від ідеальної ( частини будинковолодіння) на 30785 грн. Також відповідачці [PERSON] залишається у власності частина земельної ділянки за фактичним користуванням, розміром 0,0232 із загальної площі земельної ділянки 0,0595 га з кадастровим номером 6810700000:01:010:062, позначена блакитним кольором на план схемі Варіанту встановлення порядку користування (розподілу) земельною ділянкою, визначеної у додатку 2 висновку експертизи. Суд зауважує, що інтереси сторін таким поділом будинку та земельної ділянки не будуть порушені, оскільки відповідно до висновку експерта, існує один варіант поділу будинку в натурі, який передбачає відступ від розміру ідеальної частки відповідачки у сторону збільшення її реальної частки, що не завдає неспівмірної шкоди господарському призначенню майна та відповідає фактичному користуванню співвласників, при цьому позивачці підлягає виділу частка земельної ділянки відповідно до варіанту, який передбачає відступ від розміру ідеальної частки іншого співвласника у сторону зменшення реальної частки, що відповідає фактичному користуванню. Такі відступи від ідеальних часток у будинку та у земельній ділянці, що визначаються за фактичним користуванням майном урівноважують інтереси сторін. За таких обставин позов про поділ майна між співвласниками підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат. Згідно ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу та пов`язані з проведенням експертиз. Згідно з положенням пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Частиною 2 ст. 137 ЦПК встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч.4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як встановлено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За приписами ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. При зверненні до суду позивачкою сплачено судовий збір в сумі 2498,96грн., який відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки. Крім того 21.06.2024 представником позивача подано орієнтовний розрахунок судових витрат в сумі 29000 грн, що складаються з судового збору 1000 грн, вартості проведеної експертизи в сумі 13000 грн та витрат на правову допомогу в сумі 25000 грн. На підтвердження витрат,\~пов`язаних\~з розглядом\~справи представник позивача надав платіжну інструкцію 0.03567700342.1 від 05.04.2024 про оплату вартості експертизи в сумі 12873,76 грн та квитанцію до прибуткового ордеру про оплату послуг правничої допомоги за договором №14/09/23 від 14.09.2023, ордер на надання правничої допомоги на підставі договору №14/09/23 від 14.09.2023 Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позивачем, дійсно, були понесені витрати на оплату експертизи та на правничу допомогу у цій справі. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавенц проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постанові Великої Палати від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц наголошено на тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Отже, при оцінці наданого стороною розміру гонорару адвоката, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.) У постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) та від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved