Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до [PERSON] ., яким просить стягнути з останньої на свою користь суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 17.12.2008 року у розмірі 17461,23 гривень станом на 23 березня 2021 року, та судові витрати у розмірі 2270,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг та 17 грудня 2008 року підписала заяву. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку складає між [PERSON] та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Разом з тим заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приват Банк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Банком на підставі договору про надання банківських послуг було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі 500,00 гривень, у подальшому кредитний ліміт збільшився до 13500,00 гривень. У порушення умов вказаного договору відповідач не виконала належним чином свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 29 березня 2021 року за нею утворилась заборгованість у розмірі 17461,23 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12631,62 гривень, заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст..625 у розмірі 4829,61 гривень. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 червня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. З витягу до акту приймання-передавання справ та речових доказів Харківського районного суду Харківської області від 01.04.2022 року вбачається, що на виконання розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 за № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» та Закону України «Про внесення змін до частини 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» щодо визначення територіальної підсудності судових справ» від 03.03.2022 №2112-ІХ, якими змінено територіальну підсудність справ, зазначену справу 01.04.2022 року передано до Полтавського районного суду Полтавської області. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 01.03.2024 року зазначену цивільну справу - передано для розгляду за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищевказану цивільну справу передано в провадження суді Лук`яненко С.А . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 липня 2024 року справу прийнято до провадження судді Лук`яненко С.А. та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. 17.12.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання заяви-анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Також позивачем надано копії Умов та Правил надання банківських послуг, в яких відсутні відомості від якого числа дана документація та в який проміжок часу вона діяла. Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого АТ КБ «ПриватБанк», відповідачем за кредитним договором №б/н від 17.12.2008 року не в повному обсязі сплачувалася сума кредиту, у зв`язку з чим, станом на 29 березня 2021 року за нею утворилась заборгованість у розмірі 17461,23 гривень, яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 12631,62 гривень, заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст..625 у розмірі 4829,61 гривень, а також судові витрати по справі у розмірі 2270,00 гривень. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Встановлено, що відповідач користувалась грошовими коштами на кредитній картці, але своєчасно не повертала кредитні кошти, внаслідок чого виникла заборгованість у загальному розмірі складає 17461,23 грн, що складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту - 12631,62 грн, заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України - 4829,61 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 29 березня 2021 року. З вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] крім заборгованості за простроченим тілом кредиту, нарахована заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України у розмірі 4829,61грн. Разом з цим, в матеріалах цивільної справи відсутні докази, які б вказували на те, що між сторонами по справі належним чином узгоджений обов`язок відповідача зі сплати на користь АТ КБ «Приватбанк» відсотків за прострочення виконання зобов`язання. Зокрема, згідно анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанк відсутня умова про розмір процентної ставки на прострочений кредит у розмірі 86,40 % від простроченої суми заборгованості. При цьому такі умови були викладені в редакції Умов та Правил, що почали діяти з 01.03.2019 і не підписувалися відповідачем, що свідчить про те, що сторони не досягли згоди щодо умови про розмір відсотків, нарахованих на прострочений кредит згідно ст..625 ЦК України. Тому підстави для стягнення з відповідача цієї заборгованості відсутні. Разом з цим, матеріали цивільної справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач, ознайомилась і погодилась саме з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, сплати неустойки (пені, штрафів), саме у зазначеному в цих документах, що додані до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані позивачем Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Зазначене у повній мірі узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, що викладена в постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17. З огляду на це, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів, нарахованих на прострочений кредит, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредита у розмірі 12631,62 грн. Враховуючи те, що позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 1642,12 грн., виходячи з розрахунку: 12631,62 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 100% / 17461,23 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 72,34%; 2270 грн. (сума сплаченого судового збору) х 72,34%/ 100% = 1642,12 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial