Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

Представник позивача КП «Харківські теплові мережі» - Вірютіна О.В. звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , відповідно до якого просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за послуги опалення та гарячу воду в розмірі 80022,46 гривні за період з 01.10.2015 по 31.12.2021, 3% річних 1975,18 гривень, інфляційні витрати 5012,42 гривень та судовий збір. В обґрунтування\~\~позовних вимог, представник позивача посилається на те, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно\~Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-ІV від 24.06.2004 року\~та "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води", затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Проте, обов`язку щодо повної та своєчасної сплати за надані послуги відповідачі не здійснюють, що призвело до утворення заборгованості за період з 01.10.2015 по 31.12.2021 в розмірі 80022,46 гривень. У зв`язку з простроченням виконання зобов`язань позивачем було нараховано 3% річних у сумі 1975,18 гривень та інфляційні витрати у сумі 5012,42 гривень. У зв`язку з викладеним представник позивача звернулась до суду з даним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2022 справу передано для розгляду головуючій судді Лисиченко С.М. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 08.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03.06.2022 задоволено позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] ,\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за наданні послуги за опалення та гарячу воду за період з 01.10.2015 по 31.12.2021 у розмірі 80 022 (вісімдесят тисяч двадцять два) грн. 46 коп., 3% річних \~1975 (одна тисяча дев`ятсот сімдесят п`ять) грн. 18 коп., інфляційні витрати 5012 (п`ять тисяч дванадцять) грн. 42 коп. Стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривень 00 копійок, в рівних частках, тобто по 1240 (одна тисяча двісті сорок) гривень 50 копійок з кожного. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 20.02.2024 заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 03.06.2022 по цивільній справі № 953/1534/22 скасовано та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 05.03.2024 засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Тарасенко В.Ю., відповідно до якого просить у задоволенні позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» відмовити у повному обсязі та покласти на позивача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення. Заперечуючи проти задоволенні позову вказує, що у матеріалах справи відсутні докази того, що саме КП «Харківські теплові мережі» є належним позивачем у даній справі, що саме вони постачали послуги з теплопостачання та гарячу воду у спірний період за місцем реєстрації відповідача, не надано копії договору про надання таких послуг. Також зазначено про те, що позовні вимоги заявлені з пропуском 3-річного строку позовної давності; парахування за гарячу воду за спірний період зроблені неправильно, оскільки у період з 15.09.2015 і по сьогоднішній день нарахування за гарячу воду зроблені, виходячи з 2 зареєстрованих осіб у приміщенні, хоча фактично з 15.09.2023 [PERSON] була знята з реєстрації за адресою, за якою стягується заборгованість. Відповідно, нарахування за гарячу воду повинні були робитись, виходячи з 1 зареєстрованої особи у приміщенні; - інфляційні втрати та 3% річних нараховані неправильно. У період війни їх нарахування взагалі заборонено. Більш того, вони нараховані на якісь коефіцієнти замість 3% річних та індексів інфляції, як це повинно бути. Від`ємні значення індексів інфляції у спірний період не враховані. Щодо 3% річних та інфляційних втрат строк позовної давності також пропущений. Також суду надано заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог КП «Харківські теплові мережі». Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 29.03.2024 за клопотанням представника позивача витребувано з Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради інформацію про те, хто є власником квартири [ADDRESS] . 06.05.2024 засобами поштового зв`язку до суду надійшла інформація, витребувана з Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради. 10.10.2024 представником позивача [PERSON] подано до суду пояснення, відповідно до яких вказує, що за адресою [ADDRESS] станом на дату звернення до суду виникла заборгованість за послуги опалення та гарячого водопостачання у розмірі 80022,46 грн. Позивачем була отримана довідка про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. Відповідно до даних довідки, за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Звернень від споживачів з приводу зміни кількості зареєстрованих осіб до КП «Харківські теплові мережі» на дату звернення з позовною заявою не надходило. Посилання представника відповідачів щодо чисельних звернень відповідачів не обгрунтовані. Після скасування заочного рішення Київського районного суду м. Харкова по справі №953/1534/22, представником відповідача у січні 2024р. було направлено звернення до підприємства - щодо проведення перерахунку нарахувань за гарячу воду у зв`язку з не проживанням [PERSON] з 15.09.2015. Позивачем був проведений перерахунок у відповідності до Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. №1182. Отже, перерахунок був проведений із кількості на 1 особу з 02.2021 року. У відповідності до проведеного перерахунку сума позовних вимог зменшилась і становить 76255,16 грн. за період з 01.03.2015 по 31.12.2021. Одночасно вбачає необхідність зменшення сум розрахунку 3% та інфляційних витрат за період з 01.02.2021 по 31.12.2021. Також представником позивача надано суду заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просить зменшити позовні вимоги, стягнути з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за період з 01.03.2015 по 31.12.2021 у сумі 76255,16 гривень, 3% річних 122,37 гривень за період з 01.02.2021 по 31.12.2021, інфляційні витрати 358,85 гривень за період з 01.02.2021 по 31.12.2021, стягнути з відповідачів судовий збір. Представник позивача у судове засідання, призначене на 24.10.2024, не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Електронним шляхом до суду надійшла заява представника позивача КП «Харківські теплові мережі» Вірютіної О.В. про розгляд справи без її участі, позовні вимоги з урахуванням зменшення суми позовних вимог підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Тарасенко В.Ю. у судове засідання, призначене на 24.10.2024, не з`явилися, про час, день та місце слухання справи повідомлялися у встановленому законом порядку. 05.03.2024 до суду надійшла заява адвоката Тарасенко В.Ю. з проханням проводити розгляд справи без участі відповідача [PERSON] та його представника, зазначила, що проти задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі, просить у їх задоволенні відмовити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання, призначене на 24.10.2024, не з`явилася, про час, день та місце слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не відомі. Згідно із ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце даного судового засідання, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим провести судовий розгляд справи за відсутності сторін. Суд, вивчивши подані письмові заяви по суті справи, дослідивши документи, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до наступних висновків. Судом встановлено\~та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, а саме даними, які містяться в довідці про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 08.02.2022, за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Згідно з даними, які містяться в наявній у матеріалах справи копії паспорта громадянина України [NUMBER] , виданого Київським РВ у м.Харкові ГУ ДМС України в Харківській області 27.09.2014, [PERSON] , [INFO] , уродженка м.Харкова, 15.09.2015 знята з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до даних, які містяться у витязі з Реєстру територіальної громади №2024/000622752 від 18.01.2024, [PERSON] , [INFO] , з 15.09.2015 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Також наявна відмітка про реєстрацію шлюбу 08.08.2014 із [PERSON] . Згідно з даними, які містяться у листі Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради від 22.04.2024 №3718/04-12/24, на виконання ухвали суду надано інформацію про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] . Згідно з наявними архівними матеріалами інвентаризаційної справи реєстрація права спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , станом на 31.12.2012\~проведена Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 25.09.1998\~Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду р. № 2-98-133404. На підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 23.12.1998р. № 1407 (із змінами, внесеними рішенням від 30.09.2003р. №946) КП «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова. КП «Харківські\~теплові мережі»\~надає послуги\~з централізованого\~опалення та\~підігріву холодної\~води для потреб гарячого водопостачання,\~а відповідачі, в свою чергу, споживають зазначені послуги, що свідчить про наявність між ними взаємних зобов`язань. Відповідачі є споживачами послуг, що надає КП «Харківські теплові мережі», з опалення та підігріву води шляхом відкриття абонентського особового рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Судом встановлено, що за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритим за адресою: [ADDRESS] , числитися заборгованість за надані позивачем послуг з опалення та підігрів води за період з 01.10.2015 по 31.12.2021 у розмірі 80022,46 гривень. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені\~Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Згідно зі\~статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~(далі - Закон) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. У частині першій\~статті 19\~Закону №1875-ІV\~передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, разом з тим відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 20 цього Закону\~споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої\~статті 20\~Закону №1875-ІV\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Наведеними положеннями закону передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до пункту 1 частини третьої\~статті 20\~Закону №1875-ІV\~споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно з пунктом 3 частини другої\~статті 21\~Закону №1875-ІV\~виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця. Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18). Приписами пункту 5 частини 3 статті 20 Закону України\~«Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 68 ЖК України, плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться, крім квартирної плати, за затвердженими у встановленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно з пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води або до затверджених нормативів (норм) споживання. Порядок формування та затвердження цін і тарифів на житлово-комунальні послуги встановлені ст.31\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги». До повноважень позивача не входить зменшення або збільшення тарифів, встановлених для оплати наданих послуг. Згідно з пунктом 8 «Правил надання населенню послуг по водо-теплопостачанню і водовідводу», послуги надаються відповідно до умов договору. Але це не означає, що під час відсутності такого договору, відповідачі мають право користуватися послугами, що фактично надаються і не оплачувати їх. Частиною 6\~\~статті 19 Закону України «Про теплопостачання»\~передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до вимог\~\~статті 25 Закону України «Про теплопостачання»\~у разі відмови оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Це випливає з положення\~статті 11 ЦК України\~відповідно до якої, цивільні права і зобов`язання виникають не тільки з основ передбачених законодавством, а також з дії громадян. Такими діями відповідачки є фактичне користування послугами, що надаються позивачем. Згідно\~статті 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно \~до\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовились від послуг з опалення та підігріву води, які надавало їм КП «Харківські теплові мережі», то в них виник обов`язок сплатити ці послуги. Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач посилався, зокрема, на те, що відповідачка [PERSON] з 15.09.2015 знята з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Відповідно остання при відсутності за місцем реєстрації не була споживачем комунальних послуг, які надаються позивачем, а отже не повинна сплачувати суми за користування гарячою водою. Суд відхиляє вказані доводи відповідача, виходячи з наступного. Як було встановлено в ході судового розгляду, [PERSON] , [INFO] , уродженка м.Харкова, 15.09.2015 знята з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.6 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV, споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005, споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). В ході судового розгляду встановлено, що 31.01.2024 адвокат Тарасенко В.Ю. в інтересах [PERSON] звернулася до КП «Харківські теплові мережі» із заявою про здійснення перерахунку зроблених нарахувань за гарячу воду за адресою: [ADDRESS] з 15.09.2015 по день подання заяви, виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. Відповідно до п.28, 29 Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня\~2019\~р. №\~1182, розподіл обсягів спожитої у будівлі послуги та обсягів теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання здійснює виконавець або визначена власником (співвласниками) будівлі інша особа, що здійснює розподіл обсягів послуги, відповідно до обраної моделі договірних відносин. Споживач надає виконавцю інформацію про кількість осіб, які фактично користуються послугою у приміщенні (квартирі) споживача, та інші вихідні дані, необхідні для застосування обраного способу розподілу обсягів послуги відповідно до Методики розподілу. У разі коли кількість осіб у житловому приміщенні багатоквартирного будинку, які фактично користуються послугою, не відповідає кількості осіб, що зареєстровані у цьому приміщенні, виконавець або визначена власником (співвласниками) будівлі інша особа, що здійснює розподіл обсягів послуги, можуть прийняти рішення щодо встановлення фактичної кількості осіб (споживачів) та проведення відповідних нарахувань відповідно до неї. Споживач інформує протягом місяця з дня настання таких змін виконавця про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) шляхом надання виконавцю витягу або інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно, а також про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, з метою подальшого внесення змін до договору, Перерозподіл обсягу спожитої послуги у будинку та перерахунок із споживачем проводиться у тому розрахунковому періоді, в якому отримано у встановленому порядку інформацію про невідповідність обсягу розподіленої гарячої води окремим споживачам обсягу, необхідному для розподілу, але не більше ніж за 12 розрахункових періодів. КП «Харківські теплові мережі» було здійснено перерахунок, виходячи з одної зареєстрованої особи у житловому приміщенні, з лютого 2021 року. Суд зауважує, що в ході судового розгляду відповідачами не надано доказів їх звернення до КП «Харківські теплові мережі» із повідомленням про зміну складу сім`ї з наданням підтверджуючих документів до 31.01.2024. Разом з цим, як було встановлено, реєстрація права спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , станом на 31.12.2012\~проведена Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 25.09.1998\~Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду р. № 2-98-133404. Даних про те, що станом на 31.12.2021 [PERSON] не була співвласником квартири [ADDRESS] суду не надано та в ході судового розгляду не встановлено. За положеннями статей 319,322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з викладеного, у суду відсутні підстави важати, що [PERSON] не є споживачем комунальних послуг, які надавалися позивачем за вказаною адресою в період з 01.10.2015 по 31.12.2021. Представником позивача подано до суду заяву про зменшення позовних вимог внаслідок перерахунку за гарячу воду відповідно до звернення предстаника відповідача. Частиною 1\~статті 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені\~статтею 16 ЦК України. Відповідно частини 1\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2\~статті 77 ЦПК України. Згідно частини 1\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Частиною 1 статті 82\~ЦПК\~України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як вбачається з положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що відповідачі є споживачами послуг теплової енергії та постачання гарячої води шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] за період з 01.10.2015 по 31.12.2021 відповідачі мають заборгованість за послуги з централізованого опалення та підігрів води в розмірі 76255,16 гривень. Доказів того, що послуги відповідачам не надавались, що вони не користувались наданими послугами і потреби в таких послугах не мали, належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено. Згідно частини 1 статті 9\~Закону\~України\~«Про\~бухгалтерський\~облік\~та\~фінансову\~звітність\~в\~Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Заборгованість за надані послуги рахується за особовим рахунком і списання, переведення, розподіл з цього внутрішньогосподарського документа будь-яких сум є правом кредитора і ніхто не може втручатися в порядок ведення внутрішньогосподарського обліку господарських операцій підприємства. Особовий рахунок є номерним, що дозволяє ідентифікувати його відповідно до конкретного житлового приміщення та являє сукупність даних про житлове приміщення. Особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу. Виходячи з цього, відкриття особового рахунку відбувається шляхом переоформлення вже відкритого номерного особового рахунку на іншого квартиронаймача або власника. З огляду на зазначене, суд, за результатами розгляду справи, вважає доведеним позивачем факт не виконання відповідачами обов`язку щодо оплати вартості отриманих послуг з теплопостачання та підігріву води в період з 01.10.2015 по 31.12.2021 в розмірі 76255,16 гривень. У відповідності до частини 2\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. В даному випадку правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням і на ці правовідносини поширюється дія частина 2\~статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в пункті 10 частини 3\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати житлово-комунальних послуг у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині 2\~статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність передбачена частина 2\~статті 625 ЦК України. У зв`язку із простроченням відповідачами сплати комунальних послуг, позивачем в період з 01.02.2021 по 31.12.2021 нараховано 358,85 гривень - індексу інфляції за час прострочення та 122,37 гривень - 3% річних від простроченої суми. Представником відповідача [PERSON] подано заяву про застосування строків позовної давності до заявлених вимог. Відповідно до статті 256\~ЦК\~України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина 2 статті 258\~ЦК\~України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5 статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року № 6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15 зроблено висновок про те, що за договором, що визначає щомісячні платежі перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з частиною четвертою статті 267\~ЦК\~України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд зазначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини 5 статті 267\~ЦК\~України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин (п.п.6.43, 6.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 по справі №911/3681/17). Як зазначив Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях від 20.09.2011 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії", та від 22.10.1996 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. Суд зазначає, що правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги. Як свідчать матеріали справи, датою звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною заявою є 03.02.2022, а період нарахуванням останнім заборгованості за надані послуги з опалення становить з 01.10.2015 по 31.12.2021. Як вище зазначалося,\~суд вважає\~обґрунтованими вимоги позивача\~про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з опалення за період з 01.10.2015 по 31.12.2021 в розмірі 76255,16 гривень, інфляційні витрати 358,85 гривень; 3% річних від простроченої суми 122,37 гривень. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.\~\~ Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 натупного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини. Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України. Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21. Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, на набрання чинності Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину - 02 квітня 2020 року, пункти 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною заявою 03.02.2022 та період нарахування останнім заборгованості за надані послуги з опалення та підігріву холодної води - з 01.10.2015 по 31.12.2021, трирічний строк позовної давності щодо вимог у даній справі за період з 02.04.2017 по 31.12.2021, в силу п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України на момент подання позову (03.02.2022) не спливла та продовжувалася на строк дії карантину (до 30.06.2023). Разом з цим, в межах розгляду даної справи позивач не довів, а суд не встановив обставин, що вказували б на поважність причин пропуску позовної давності, що дає суду підстави для відмовити у задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з опалення та підігріву холодної води за період з 01.10.2015 по 01.04.2017 включно, що є підставою для відмови у задоволені позову в цій частині. При обчислені строку позовної давності судом були враховані положення статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до яких, плата за-комунальні послуги нараховується щомісячно, а отже перебіг позовної давності починається після не сплати (часткової оплати) чергового платежу. Також судом враховано вимоги п. 18 ч. 1 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, які були чинні на день звернення позивача до суду з позовною заявою, відповідно до яких зазначено, що розрахунковим період для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Враховуючи те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних не є штрафними санкціями та в даному випадку не застосовується положення ст.258 ЦК України, суд приходить до висновку, що суми зазначених нарахувань проведено в межах позовної давності та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони нараховані на виниклу заборгованість за період з 01.02.2021 по 31.12.2021. З огляду на зазначене, суд розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково, а саме стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованість за надані послуги з опалення та гарячого водопостачання за період з 02.04.2017 по 31.12.2021 у розмірі 61885,27 гривень; інфляційні витрати 358,85 гривень; 3% річних від простроченої суми 122,37 гривень за період з 01.02.2017 по 31.12.2021. Згідно із частиною 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом позивачем КП «Харківські теплові мережі» було сплачено судовий збір в розмірі 2481,00 гривень. Оскільки, розмір заявлених позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» задовольняються судом частково 81,27% (62366,49 *100/76736,38 = 81,27%), з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 2016,30 гривень (2481/100*81,27 = 2016,30). На підставі викладеного,

Outcome: partial