Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

[PERSON] через свого представника звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування Краматорської міської ради Донецької області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні та про визначення способів та порядку спілкування з дитиною. В обґрунтування позовних вимог вказано, що від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , яка у зв`язку з введенням воєнного стану на території України, проживає разом з матір`ю у Німеччині. 18.10.2023 року шлюб між сторонами було розірвано, відповідачка ігнорує прохання позивача надати можливість побачитися з дитиною, постійно перешкоджає у спілкуванні батька з дитиною та не дає йому можливість брати участь у вихованні доньки, у зв`язку з чим позивач просить суд усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною та визначити спосіб та порядок спілкування з дитиною. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02.02.2024 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито підготовче провадження у справі. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.08.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов та просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.10.2024 року постановлено провести заочний розгляд справи. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 14.11.2020 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №564. Прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] . [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 22.04.2021 року, актовий запис №245. Відповідно до довідки про місце проживання особи №349 від 25.01.2021 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 07.07.2022 року комісією, що утворена відповідно до Розпорядження Ірпінського міського голови №32 від 15.04.2022 року, був складений акт обстеження житла, зруйнованого (пошкодженого) внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації №590/з, відповідно до якого за результатами обстеження будинку комісія встановила, що квартира за адресою: [ADDRESS] згоріла та є непридатною для проживання. 23.12.2022 року [PERSON] уклав договір оренди житлового приміщення, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] . Вартість оренди квартири за місяць становить 10500 грн. [PERSON] проходить службу в Національній поліції з 14.08.2017 року по теперішній час. 3 23.01.2021 року перебуває на посаді спеціаліста-криміналіста слідчого відділення відділу поліції №1 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (наказ ГУНП в Київській області №186 о/с від 23.04.2021 року), що підтверджується довідкою, виданою начальником СКЗ Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області №6989/109/1400/23 від 21.11.2023 року. Згідно довідки про доходи№597, виданої Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції в Київській області (наказ ГУНП в Київській області від 15.11.2023 року, загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.01.2022 рок по 31.10.2023 року становить 1036000 грн 55 коп. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18.10.2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] разом з донькою - [PERSON] проживає у Республіці Німеччина за адресою: Баден-Вюртемберг, Ельванген (Ягст), Філіп-Єнінген 2 місце. В судовому засіданні були відтворені відеозаписи, з яких вбачається, що матір [PERSON] , яка також проживає у Баден-Вюртемберзі, намагалася зв`язатися з [PERSON] , проте остання не відчиняла двері своєї квартири. Також в судовому засіданні були досліджені скріншоти переписки [PERSON] з [PERSON] , відповідно до яких [PERSON] неодноразово питав [PERSON] , коли вона надасть можливість поговорити з дитиною за допомогою відеозв`язку, проте відповіді не отримав. Спеціалістами служби у справах дітей Краматорської міської ради була відвідана адреса: [ADDRESS] . На момент відвідування, двері до помешкання ніхто не відчинив. З бесіди з сусідами було з`ясовано, що [PERSON] , [INFO] та малолітня [PERSON] , [INFO] , з початку воєнних дій за вказаною адресою не проживають, їх місце знаходження на теперішній час невідоме. Також повідомили, що за вказаними номерами телефонів зв`язатися з [PERSON] не вдалося, у зв`язку з чим орган опіки та піклування Краматорської міської ради не може надати обґрунтованого висновку про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу та порядку спілкування з дитиною - [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Згідно ст. 141 СК України та ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»,\~мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Згідно з ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце, час і порядок їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних й світових історичних і культурних цінностей, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд звертає увагу на те, що батько, який проживає окремо від своєї дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Водночас, відновлення стосунків та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком перебуває у площині належного виконання обома батьками своїх обов`язків з виховання дитини. Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вплив батьків на дитину шляхом формування негативного образу батька чи матері в її очах може вплинути на їх безпосередній контакт із дитиною, що є неприпустимим у відносинах «батьки-діти» та жодним чином не відповідатиме якнайкращим інтересам дітей. Створювані одним із батьків для іншого протягом тривалого часу перешкоди у вихованні дитини та спілкуванні з нею мають наслідком руйнування зв`язків із сім`єю, до якої належить як батько, так і мати дитини, а отже в такому разі поведінка того із батьків, хто створює перешкоди, суперечить сімейним цінностям та не відповідає найкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, суд зауважує на тому, що тимчасовий виїзд дитини за кордон не може обмежувати право батька на спілкування з дитиною, яке повинно реалізовуватися із метою підтримки сталих стосунків та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком. Аналогічний висновок викладений Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2023 року у справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22). Судом встановлено, що орган опіки та піклування Краматорської міської ради не може надати обґрунтованого висновку про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу та порядку спілкування з дитиною, оскільки відсутні засоби зв`язку з матір`ю дитини, а за місцем реєстрації остання не проживає. При цьому між сторонами справи батьками малолітньої [PERSON] , існує спір щодо участі батька у вихованні доньки, яка, як встановлено судом, разом з матір`ю проживає за кордоном. На підставі викладеного, з урахуванням забезпечення інтересів дитини щодо участі у її вихованні обох батьків, суд вважає за доцільне визначити участь батька у спілкуванні з малолітньою донькою у запропонований позивачем графік, який на думку суду не суперечить інтересам дитини. Щодо позовної вимоги надати батькам право змінювати порядок та час спілкування з дитиною за їх взаємною згодою, суд зауважує на тому, що дана вимога є неконкретизованою вимогою на майбутнє, що позбавляє суд можливості надати оцінку відповідності даного порядку інтересам дитини, у зв`язку з чим доходить висновку, що у задоволенні цієї вимоги слід відмовити. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, дослідивши докази, надавши їм оцінку, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.

Outcome: partial