Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

Позивач у липні 2024 року звернувся до Дарницького районного суду м.Києва з позовом до відповідача про стягнення заборгованості відповідно до ст. 625 ЦК України. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 19.03.2007 між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № МL-009/070/2007, за умовами якого відповідач отримав 89 550,00 доларів США з кінцевою датою погашення до 19.03.2017. 19.07.2013 між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Додатковий договір № 1 та Додатковий договір № 2 до Кредитного договору № МL-009/070/2007 від 19.03.2007. 13.07.2015 Дарницьким районним судом м. Києва ухвалено рішення у справі №753/22586/14-ц, яким стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитом в розмірі 48 144,81 доларів США, заборгованість за відсотками в розмірі 3909,66 доларів США, а всього 52 054,47 доларів США, що в еквіваленті до гривні станом на 16.09.2014 становить 676092,30 грн. та пеню в розмірі 468,91 грн. 11.04.2017 року рішенням Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу представника [PERSON] відхилено. Апеляційну скаргу представника [PERSON] задоволено частково. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13.07.2015 в частині солідарного стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором та судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. В іншій частині рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13.07.2015 залишено без змін. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 20.11.2019 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду виніс постанову, якою касаційну скаргу представника [PERSON] та касаційну скаргу ПАТ «ОТП Банк» залишено без задоволення. Поновлено виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13.07.2015 у незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення Апеляційного суду м. Києва від 11.04.2017. Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 13.07.2015 у незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення Апеляційного суду м. Києва від 11.04.2017 та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 11.04.2017 залишено без змін. Наявність самого судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника. 22.10.2021 між AT «ОТП Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № ML-009/070/2007 від 19.03.2007, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс». 02.07.2024 Дарницьким районним судом м. Києва винесено ухвалу № 753/22586/14-ц про заміну стягувача у виконавчому провадженні № 63741399 від 25.11.2020 відкритого на підставі виконавчого листа 753/22586/14-ц від 22.05.2017 з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника [PERSON] на користь AT «ОТП Банк» заборгованості. Новий стягувач: ТОВ «Діджи Фінанс». 25.11.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Бережним Я.В. відкрито виконавче провадження. 04.10.2021 винесено постанову про його призупення у зв`язку з розглядом заяви боржника про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню за виконавчим листом № 753/22586/14 від 30.01.2020 за рішенням суду у справі № 753/22586/14 від 13.07.2015 про стягнення з боржника на користь ПАТ ОТП Банк заборгованості в розмірі 1 513 777,97 грн. 12.09.2023 Дарницький районний суд м. Києва виніс ухвалу, якою у задоволенні заяви [PERSON] про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим листом у цивільній справі за позовом ПАТ «ОТП Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовлено. 22.04.2024 Київський апеляційний суд виніс постанову, якою апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 12.09.2023 залишив без задоволення. Однак, станом на теперішній час вказане рішення суду не виконано, про що свідчить відповідь виконавця від 01.07.2024 № 63741399/1. Враховуючи, що рішення суду є обов`язковим, зокрема, й для відповідача, який порушив грошове зобов`язання, позивач вважає, що у нього виникло право на застосування ст.625 ЦК України та стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох процентів річних. Відповідно до проведеного розрахунку розмір втрат від інфляційних процесів та 3% річних за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 становить 4689,18 доларів США. З урахуванням викладеного позивач просив суд позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 08.08.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками надсилались відповідачу на адресу його місця реєстрації, проте повернулись до суду без вручення адресату, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Судом встановлено, що 19.03.2007 між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № МL-009/070/2007, за умовами якого відповідач отримав 89 550,00 доларів США з кінцевою датою погашення до 19.03.2017. 19.07.2013 між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Додатковий договір № 1 та Додатковий договір № 2 до Кредитного договору № МL-009/070/2007 від 19.03.2007. 13.07.2015 Дарницьким районним судом м. Києва ухвалено рішення у справі №753/22586/14-ц, яким стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитом в розмірі 48 144,81 доларів США, заборгованість за відсотками в розмірі 3909,66 доларів США, а всього 52 054,47 доларів США, що в еквіваленті до гривні станом на 16.09.2014 становить 676092,30 грн. та пеню в розмірі 468,91 грн. 11.04.2017 року рішенням Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу представника [PERSON] відхилено. Апеляційну скаргу представника [PERSON] задоволено частково. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13.07.2015 в частині солідарного стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором та судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. В іншій частині рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13.07.2015 залишено без змін. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 20.11.2019 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду виніс постанову, якою касаційну скаргу представника [PERSON] та касаційну скаргу ПАТ «ОТП Банк» залишено без задоволення. Поновлено виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13.07.2015 у незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення Апеляційного суду м. Києва від 11.04.2017. Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 13.07.2015 у незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення Апеляційного суду м. Києва від 11.04.2017 та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 11.04.2017 залишено без змін. Наявність самого судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника. 22.10.2021 між AT «ОТП Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № ML-009/070/2007 від 19.03.2007, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс». 02.07.2024 Дарницьким районним судом м. Києва винесено ухвалу № 753/22586/14-ц про заміну стягувача у виконавчому провадженні № 63741399 від 25.11.2020 відкритого на підставі виконавчого листа 753/22586/14-ц від 22.05.2017 з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника [PERSON] на користь AT «ОТП Банк» заборгованості. Новий стягувач: ТОВ «Діджи Фінанс». 25.11.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Бережним Я.В. відкрито виконавче провадження. 04.10.2021 винесено постанову про його призупення у зв`язку з розглядом заяви боржника про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню за виконавчим листом № 753/22586/14 від 30.01.2020 за рішенням суду у справі № 753/22586/14 від 13.07.2015 про стягнення з боржника на користь ПАТ ОТП Банк заборгованості в розмірі 1 513 777,97 грн. 12.09.2023 Дарницький районний суд м. Києва виніс ухвалу, якою у задоволенні заяви [PERSON] про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим листом у цивільній справі за позовом ПАТ «ОТП Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовлено. 22.04.2024 Київський апеляційний суд виніс постанову, якою апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 12.09.2023 залишив без задоволення. Однак, станом на теперішній час вказане рішення суду не виконано, про що свідчить відповідь виконавця від 01.07.2024 № 63741399/1. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.- Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. У постанові від 16.05.2018 № 14-16цс18 Велика Палата Верховного Суду відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у Постанові від 20.01.2016 у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України); Постанові від 02.03.2016 у справі № 6-2491цс15, який полягав у тому, що дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин. У цій Постанові Велика Палата також вказала на те, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань в тому числі і зобов`язання, що виникають з судових рішень. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Положеннями ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. З наведених обставин, враховуючи наявність рішень суду про стягнення заборгованості, які набрали законної сили, доведеним та беззаперечним є факт наявності боргового зобов`язання відповідача перед позивачем. Відповідно до проведеного позивачем розрахунку розмір втрат від інфляційних процесів та 3% річних за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 становить 4689,18 доларів США. Наданий позивачем розрахунок перевірено та досліджено судом та поклядено в основу рішення. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачу надавався строк для надіслання (надання) до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову, але відзив до суду не надходив. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, доведеними та вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь держави судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн., оскільки на момент подачі позову позивач був звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved