Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

22.04.2024 року до суду звернулась позивач [PERSON] , з позовом про зміну способу стягнення аліментів до відповідача, [PERSON] 17.05.2024 року отримана інформація з Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи. \~ \~ \~ \~12.06.2024 року справа передана для розгляду судді Петрюк Т.М. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13.06.2024 року відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 19.09.2024 року. \~ \~ \~ \~ 19.09.2024 року розгляд справи відкладений на 15.10.2024 року у зв`язку з неотриманням відповідачем повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить змінити розмір аліментів, стягуваних за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2019 року у справі № 173/3133/18 з відповідача на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми 2000.00 грн. на 1/4 частину всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: 01 липня 2023 року позивачкою укладено шлюб з [PERSON] . Їі прізвище після державної реєстрації шлюбу змінено з [PERSON] на [PERSON] 28 квітня 2017 року між сторонами було укладено шлюб зареєстрований у Центральному районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. За її позовом, 16 травня 2019 року Верхньодніпровським районним судом прийняте рішення про розірвання шлюбу, справа №173/2958/18. Від цього шлюбу у них є син - [PERSON] , який народився [INFO] , який проживає з нею і перебуває на її утриманні. Рішенням Верхньодніпровського районного суду від 16.05.2019 року по справі № 173/3133/18 ухвалено стягнення з [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання нашого спільного сина, [PERSON] , в твердій грошовій сумі 2000,00 грн. (дві тисячі) починаючи стягнення з 19 грудня 2018 року до повноліття дитини. Рішенням Верхньодніпровського районного суду від 08.09.2021 року по справі № 173/654/21 ухвалено стягнення з [PERSON] , [INFO] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина за період з 19 липня 2019 року по 31 березня 2021 року в сумі 12 800.00 грн. (дванадцять тисяч вісімсот грн. ). Відповідач ухиляється від сплати аліментів. Має заборгованість, але жодного разу кошти з нього не було стягнуто. Будь-якої іншої матеріальної допомоги Відповідач не надає, участі у вихованні дитини не приймає. На даний час дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшується потреба у її забезпеченні. Син проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач працевлаштований, має постійне місце роботи та отримує заробітну плату, є здоровою працездатною особою, що надає йому можливість сплачувати аліменти на утримання сина, в зв`язку з чим прохає змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/4 частку з усіх видів його заробітку, що й стало підставою звернення до суду. Справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий. Про дату час і місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, шляхом виставлення інформації на офіційному сайті судової влади. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2017 року. В період шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, у якому сторони записані батьками дитини. 16.05.2019 року шлюб між сторони розірваний за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області, що підтверджується копією рішення суду. Згідно рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2019 року у справі № 173/3133/18 з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 2000.00 грн., щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 19.12.2018 року, що підтверджується копією рішення суду. 01 липня 2023 року позивачкою укладено шлюб з [PERSON] . Її прізвище після державної реєстрації шлюбу змінено з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Позивач звернулась до суду з позовом про зміну способу стягуваних аліментів з твердої грошової суми до розміру частини всіх видів заробітку (прибутку) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно правової позиції у справі за № 6-143 цс 13 судової палати з цивільних справ Верховного Суду України від 05.02.2014 року в зв`язку з відсутністю імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 С К України зміна розміру аліментів може мати під собою і зміну способу їх присудження. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Виходячи з того, що позивач бажає стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в частці від отримуваного відповідачем прибутку, а не у твердій грошовій сумі, позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню, оскільки спосіб стягнення аліментів визначається виключно стягувачем аліментів, тобто тим з батьків, з ким проживає дитина. Так як відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України - За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд також погоджується із визначенням розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, а саме, в єдиній частці в розмірі частини заробітку (доходу) відповідача на утримання дитини, оскільки позивачка бажає визначити розмір аліментів у частці від прибутку відповідача і такий спосіб стягнення аліментів передбачений ст. 181 СК України. Мінімальний розмір аліментів суд визначає з урахуванням положень ч. 2 ст. 182 СК України, згідно якого гарантований розмір аліментів не може бути меншим від 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги і змінити спосіб стягнення аліментів, стягуваних з відповідача на ім`я позивачки на утримання доньки, з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) відповідача, а саме: з 2000 грн., на частину всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Визначаючи розмір аліментів у зазначеному вище розмірі, суд, з урахуванням обов`язку матері утримувати дитину, вважає, що стягнення аліментів в даному розмірі буде необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини даного віку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на рахунок держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 211.20 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за даним позовом.

Outcome: approved