Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання батьківства. Посилався на те, що наприкінці 1990 року познайомився та почав проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] . Під час спільного проживання у них народився син: [PERSON] , [INFO] . Оскільки він із [PERSON] у шлюбі не перебував, Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції в актовому записі про народження сина [PERSON] було внесено відомості про батька на підставі ч.1 ст.135 СК України. 24.02.1994 року між позивачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб у міському відділі реєстрації актів громадянського стану, про що складено актовий запис №230. [PERSON] ніколи не заперечувала факт його батьківства відносно сина [PERSON] . Вони планували звернутися до відділу ДРАЦС з відповідною заявою про визнання батьківства, але їх сімейні відносини погіршилися та 12.07.2000 року їх шлюб було розірвано. [INFO] [PERSON] померла. У позасудовому порядку вирішити даний спір можливості немає. Беручи до уваги викладене, просив визнати його [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 20.08.2024 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження. Відповідачем відзиву на позов подано не було. 14.10.2024 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено розгляд справи по суті. Позивач у підготовчому судовому засіданні позов підтримав. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, просили розглянути справу у їх відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився. У поданій до суду заяві позовні вимоги визнав, просив розглянути справу у його відсутності. Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступних висновків. Зокрема, судом встановлено такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин: Так, судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №2840, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції (а.с.5). Відповідно до вказаного свідоцтва про народження, батьками дитини зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.5). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України, відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] записано на підставі ч.1 ст.135 СК України, як [PERSON] (а.с.7). 24.02.1994 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що міським відділом реєстрації актів громадянського стану складено актовий запис №230 (а.с.8). 13.08.2023 року [PERSON] , [INFO] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14.08.2023 року Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.10). Даючи оцінку спірним правовідносин, суд виходить із наступного: Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Спірні правовідносини регулюються Главою 12 Сімейного кодексу України. Згідно статті 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Як було встановлено судом, запис про батька дитини [PERSON] , [INFO] у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (а.с.6). Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Підставою для висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи, що оцінюється судом в сукупності з іншими доказами у справі. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: «доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved