Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

04.09.2024 року [PERSON] звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу між сторонами, зареєстрованого 01 червня 2003 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Луцького МУЮ Волинської області, актовий запис № 406. Вимоги мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 01 червня 2003 року. Від даного шлюбу мають двох спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказує на те, що спільне життя з відповідачем тривалий час як погіршилось, через різні погляди на життя, нерозуміння один одного та небажання відповідача рахуватися з інтересами сім`ї та дітей. Вважає, що подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу є недоцільним, примирення не бажає. Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 вересня 2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 14.10.2024 року на 09 год. 00 хв (а.с.21). 04 жовтня 2024 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] . У відзиві відповідач зазначив, що він визнає позов про розірвання шлюбу, однак не визнає підстав його розірвання, які позивач зазначила у позовній заяві, оскільки вони є голослівними та не підтверджені жодними доказами (а.с. 27). 09 жовтня 2024 року до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] адвоката Теперика Олександра Вячеславовича. Вказаний відзив є повністю ідентичним раніше поданому безпосередньо відповідачем [PERSON] відзиву (а.с. 31). В судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.23). Відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутністю, просив врахувати його позицію щодо мотивів розірвання шлюбу (а.с.27). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судове засідання здійснювати у відсутність учасників справи, за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з`ясувавши позицію сторін, викладену в письмових заявах, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 01 червня 2003 року, який зареєстровано відділом ДРАЦС реєстраційної служби Луцького МУЮ Волинської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13.08.2022 року (виданого повторно), актовий запис № 406 (а.с.5). Від спільного подружнього життя сторони мають двох спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження від 09.12.2010 року та від 24.01.2013 року, відповідно (а.с. 6-7). З матеріалів справи, а саме із змісту позовної заяви та відзиву вбачається, що дійсною причиною розірвання шлюбу стали різні погляди подружжя на спільне сімейне життя. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ст. 105 ч. 3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, яка зазначає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За такої сукупності обставин суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим та таким, що суперечить інтересам кожного з них. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що сімейне життя подружжя не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинено, кожен з них проживає окремо. Спільного бюджету та домашнього господарства не ведуть, сім`я існує формально, і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Питання про стягнення судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved