Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1.1.Представник позивачки просить змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми, яка стягується на підставі Договору, на частку від виду доходу у розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що вже розірвано і мають двоє неповнолітніх дітей, які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. За домовленістю сторін відповідач сплачує кошти у твердій грошовій сумі, про що було укладено Договір про сплату аліментів на дитину від 11.09.2023. Сторони також домовилися про те, що окрім обумовленого розміру аліментів згідно договору, інші витрати (в тому числі додаткові) будуть сплачуватися батьком на обов`язково-добровільній основі. Завдяки зміні способу стягнення аліментів буде застосована співмірність та повне виконання обов`язку батьку брати участь в житті дітей, цей захід внесе чіткість та пропорційність. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей і їх мінімальний розмір не може бути меншим від 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що відповідач працездатний, офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, інших осіб на утриманні немає, тому вважає, що наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів. Також просить стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн. 1.2. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву: позовні вимоги не визнає і просить відмовити в задоволенні позову. Жодним пунктом укладеного між сторонами Договору про сплату аліментів на дитину не передбачено питання щодо участі у додаткових витратах на дитину. Договором врегульовує питання виключно щодо порядку та розміру сплати аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000грн на утримання спільних дітей на період проходження ним служби у ЗСУ (п.10 Договору), та на додаткові витрати на гуртки дітей, в разі їх відвідування. Договір укладався з розрахунку встановленого чинним законодавством прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. І розмір аліментів за договором є більшим, ніж прожитковий мінімум відповідно до віку дітей, також згідно домовленостей сторін відповідач сплачує витрати на відвідування дітьми гуртків. Попри відсутність у договорі домовленостей щодо додаткових витрат на дітей, зі своєї ініціативи він надає ці витрати: купує дітям іграшки, подарунки, забезпечує відпочинок та дозвілля, поповнює мобільні телефони, несе інші витрати залежно від потреб дітей. Також відповідач зазначає, що позивачка має заборгованість за кредитними договорами, що підтверджується листами банківських установ, тому наявні підстави вважати, що шляхом збільшення розміру аліментів вона намагається погасити свої особисті боргові зобов`язання. Але в позивачки на рівні з ним наявний обов`язок приймати участь у матеріальному утриманні дітей, а враховуючи те, що остання ніде не працює, не отримує жодного доходу, вважає, що позивачки використовує сплачувані ним аліменти не за цільовим призначенням (а.с.44-49). ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 20.08.2024 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 21.10.2024. Сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи та висловились у заявах по суті. Після повторного авторозподілу ухвалою суду від 01.10.2024 справу прийнято до провадження головуючої судді Жуковської О.Ю. та призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на попередньо узгоджену дату 21.10.2024. Представник позивачки згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити у його відсутність та задовольнити позовні вимоги. Відповідач згідно відзиву на позовну заяву просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, крім того зупинити розгляд справи на період його служби в ЗСУ. Клопотання відповідача про зупинення розгляду справу в зв`язку з його службою в ЗСУ до її закінчення - задоволенню не підлягає, бо: 1) відповідач висловив свою позицію по справі, надавши відзив із доказами в додатках; 2) неможливо одночасно задовольнити обидві заяви - і відмовити у позові, і зупинити провадження; 3) справа незначної складності та потребує швидкого вирішення, бо питання стягнення аліментів зачіпають інтереси дітей, тож вона розглядається в спрощеному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Таким чином, заслуховування учасників, у тому числі відповідача, не передбачено, тому поточне його місцезнаходження на результат у справі не впливає. Положення ст. 251 ЦПК України щодо обов`язку суду зупинити провадження в справі, в тому числі, якщо сторона перебуває в складі ЗСУ, що переведено на воєнний стан, не існує безвідривно від інших положень цивільного процесу. Навпаки, ця норма введена для того, щоб забезпечити загальний принцип змагальності сторін відповідно ст. 12 ЦПК України, щоб сторони чи їх правонаступники могли реалізувати свої процесуальні права, щоб мали можливість примиритись, врегулювати спір за допомогою медіативних процедур або дочекатись іншого необхідного судового рішення, тобто, щоб бути почутими судом, щоб мати можливість висловити аргументи. В цій справі сторони почуті судом, висловили свої позиції у заявах по суті і будь-яких розумних підстав зупиняти провадження - немає. Навпаки, зупинення розгляду справи в умовах воєнного стану в Україні, що триває вже понад 2,5 роки, до закінчення служби в лавах ЗСУ відповідача, який під час розгляду справи №559/3359/23 повідомив, що є з 2012 року кадровим військовим ЗСУ (зафіксовано в рішенні суду від 26.03.2024), призведе до фактичної відмови в доступі до правосуддя, бо виконання обов`язків військової служби - це те, чим відповідач заробляє собі на життя впродовж останніх 22 років. Підстави для відкладення розгляду справи відсутні, тому суд її вирішує по суті. За вказаних обставин згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 15.11.2014, який розірвано 23.11.2022 згідно рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області №559/2405/22. Сторони є батьками двох дітей згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] : [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.7-8). 11.09.2023 між сторонами як батьками укладено Договір про сплату аліментів на дитину, що посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Олинець А.М та зареєстрований в реєстрі за №2580. У п.3 Договору батьки домовились, що до досягнення дітьми 10 років діти проживатимуть з мамою, а потім це буде визначено за спільною згодою батьків і дітей. Згідно п. 2 встановлюється обов`язок батька сплачувати аліменти на утримання обох дітей у розмірі 10 000 (десять) тисяч гривень щомісяця, а також додаткові витрати на відвідування дітьми гуртків, аліменти сплачуються не пізніше 20 (двадцятого) числа кожного місяця за наступний місяць шляхом перерахування суми аліментів на рахунок позивачки, аліменти одержані на дітей мати зобов`язується використовувати за цільовим призначенням, тобто виключно на утримання дітей. За п.5 у разі невиконання батьком обов`язків за цим договором аліменти на дітей з нього можуть стягуватись на підставі виконавчого напису нотаріуса. За п. 7 розмір аліментів на дітей, визначених цим договором, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом батька до матері у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених законом. За п. 8 Договору сторони можуть внести в нього зміни, в тому числі щодо строку сплати аліментів, їх розміру, що оформлюється додатковою угодою, яка підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно п.10 даний Договір вступає в силу з моменту його нотаріального посвідчення і діє на період проходження батьком військової служби в Збройних силах України. В п.15 батьки підтвердили, що домовились і не мають жодних зауважень, доповнень, суперечностей відносно умов договору (а.с.10-11). Згідно посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є учасником бойових дій з 10.11.2015 (а.с.53), перебуває на військовій службі у В/Ч [NUMBER] і згідно довідки про доходи №1094 від 29.07.2024 загальна сума доходів [PERSON] за період з січня 2024 року до червня 2024 року без урахування аліментів становить 192 912, 60 грн. (а.с.54). З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] 24.08.2023 зверталася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей , однак ухвалою суду від 11.09.2023 за її заявою справу залишено без розгляду (а.с.55-57). Згідно наданих відповідачем товарних чеків, гарантійних талонів, фіскальних чеків вбачається що позивач здійснює додаткові витрати на дітей: купує іграшки, подарунки, золоті сережки та інші речі по червень 2024 років на суму 27 262 грн. (а.с.58-60). Згідно платіжних інструкцій, за якими отримувачем є [PERSON] , вбачається регулярний щомісячний переказ коштів [PERSON] з різними призначеннями платежів, такими як за гурток малювання, додаткові витрати за гуртки згідно Договору 2580, аліменти згідно Договору 2580 та інші, але усі на виконання Договору 2580 щодо сплати аліментів з часу укладення договору і по серпень 2024 року включно на загальну суму: 129 534,95 грн.(а.с.61-79). Згідно повідомлення про заборгованість ТОВ «Авентус Україна» за договором №7821488, листа АТ «ПУМБ» щодо невиконання зобов`язань по договору №200323383255, листа ТОВ ФК «Незалежні фінанси» щодо простроченого кредиту №1435127 вбачається, що [PERSON] надходили повідомлення про прострочену заборгованість за кредитними договорами вищезазначеним кредиторам на загальну суму 9921,85 грн. (а.с.80-82). Також суд звертає увагу, що 20.06.2024 Волинській апеляційний суд постановляє судове рішення за результатами апеляційного перегляду в справі №559/3359/23 про поділ майна подружжя Роговських на користь чоловіка, 26.06.2024 дані публікуються в Єдиному державному реєстрі судових рішень і одразу від імені жінки 02.07.2024 подається позов до суду про зміну способу стягнення аліментів в розмірі 1/3 доходу чоловіка. IV. Норми права, які застосував суд. Згідно ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою ВРУ №789-XII від 27.02.1991, визначено, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей (ст. 3). Відповідно ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). Відповідно ч.9 ст.7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно моральних засад суспільства. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, необхідно з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» передбачено, що з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 грн. У 2023 році цей показник був 2272 грн. та 2833 грн. відповідно. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України до загальних засад цивільного законодавства відносяться справедливість, добросовісність та розумність. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 червня 2018 року у справі №338/180/17, добросовісність розуміється як стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Принцип добросовісності лежить в основі доктрини venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки), що ґрунтується на римській максимі non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). Згідно ч.5 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судді мають право на повний доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що підстав для збільшення розміру аліментів згідно ст. 192 СК України через зміну способу їх стягнення, а відповідно і для задоволення позову - немає. Розмір аліментів, які відповідач сплачує на утримання двох дітей згідно нотаріально посвідченого договору від 11.09.2023 становить 10 000 грн. Також відповідач оплачує гуртки дітей, купує їм подарунки. Загалом за 11 місяців батько витратив на доньок 156796,95 грн., при цьому увесь його дохід за 6 місяців без врахування аліментів складає 192 912, 60 грн. Тобто, середній показник витрат батька на дітей - це 14254,3 грн. на місяць (156796,95/11), а йому залишається близько 27608,4 грн. нарахованих на місяць коштів (192 912, 60 грн. нарахованого доходу без врахуванням аліментів - 27 262 грн. додаткових витрат/6). Отже, батько витрачає на доньок 6 і 9 років в середньому 34% свого доходу, а ще 21,5% йде на оподаткування, тож сам використовує близько 44,5% доходу. Разом з тим, законодавством передбачено, що з 01.01.2023 прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2272 грн.; для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 грн; з 01.01.2024 прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить - 2563грн., від 6 до 18 років - 3196 грн. Отже, мінімальний розмір аліментів на одну дитину складає 50% від відповідного прожиткового мінімуму, що у 2023 році становило 1136 грн. на меншу [PERSON] і 1416,5 грн. на старшу [PERSON] , а у 2024 році до 06.08.2024 - 1281,5 грн. і 1598 грн. відповідно, а з 07.08.2024 після досягнення Дариною 6 років (на час розгляду справи судом) - по 1598 грн. на обох дівчат. Відповідно мінімальний розміру аліментів на двох дітей з жовтня 2023 до серпня 2024 років - це 30693,5 грн. (1136*3+1416,5*3+1281,5*8+1598*8). Суд приділив таку увагу розміру аліментів, бо позивачка послалась на те, що цей розмір має бути необхідним і достатнім для забезпечення потреб дітей, зауваживши, що мінімальний розмір аліментів на може бути меншим за 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Тому суд відповідає, що її діти від батька отримують забезпечення, що в понад 5 разів перевищує цей мінімум. Відповідно рівень забезпечення дітей сторін є дуже хорошим в умовах сучасної України. Ще одним аргументом сторони позивача було те, що вона бажає стягувати аліменти в частці від доходу відповідача, який є працездатним, працевлаштованим, отримує стабільний дохід і інших утриманців немає, бо це буде співмірним і внесе чіткість щодо утримання батьком дітей пропорційно до його заробітку. Судом детально досліджено докази і проаналізовано, що стабільність у питанні стягнення аліментів забезпечена укладеним нотаріальним договором між батьками дітей та тим, що відповідач-батько належно виконує свої обов`язки стосовно доньок. Фактично, діти отримують понад третину доходу батька, який працевлаштований і ще й сплачує податки. Відповідно, твердження позивачки безпідставні. В цивільному процесі кожна сторона має довести обґрунтованість своїх вимог чи заперечень суду. Стороною позивача до суду надано лише копії паспорту та ідентифікаційного коду позивачки, свідоцтв про народження двох доньок і нотаріально посвідченого договору між батьками про сплату аліментів. Суд вправі змінити розмір аліментів, але якщо буде доведено, що в платника чи одержувача аліментів змінився матеріальний або сімейного стан, погіршилось або поліпшилось здоров`я та інше подібне, що впливає на спроможність сплачувати аліменти чи що цих аліментів не вистачає для належного утримання дітей. Але в цій справі суду не надано жодного доказу позивачкою, що після 11.09.2023 її матеріальне становище, стан здоров`я погіршились чи змінився сімейний стан так, що аліментів від батька дітей, про які вони між собою домовились, - більше не вистачає для доньок. В справі наявні докази, що батько належно утримує своїх дітей і виконує відповідні зобов`язання, а наскільки в їх утриманні приймає участь матір, чи працює вона, які її доходи були станом на 11.09.2023 і які зараз - немає нічого. Навпаки, наявна інформація про існування кредитної заборгованості у матері дітей, а також позов по аліментам було подано одразу після вирішення спору щодо поділу майна подружжя не на користь жінки, хоч з моменту нотаріально посвідченої домовленості між батьками щодо способу участі батька в утриманні доньок минуло лише неповних 9 місяців. Все в сукупності свідчить про очевидну суперечливу позицію [PERSON] , яка не узгоджується із загальним принципом добросовісності цивільних правовідносин. Вирішуючи цю справу, суд керується принципом забезпечення якнайкращих інтересів дітей. І в цій справі батько приймає участь в їх утриманні, вони стабільно отримують аліменти, оплату за додаткові гуртки, а також подарунки від тата. Так має залишатись і надалі, незважаючи на стосунки між батьками дітей, а підстав втручатись у ці правовідносини в суду немає. В підсумку, в задоволенні позову суд відмовляє внаслідок безпідставності. Відповідно і стягувати витрати на правову допомогу з відповідача на користь позивачки підстав немає. За таких обставин,

Outcome: dismissed