Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Козівська селищна рада Тернопільського району Тернопільської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що 26 листопада 2009 року між сторонами по справі зареєстровано шлюб. У даному шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] . З 2011 року позивач сам займається вихованням сина, піклується про його фізичний і духовний розвиток, займається його підготовкою до самостійного життя, зокрема, самостійно забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, надає [PERSON] доступ до культурних та інших духовних цінностей, сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, створює умови для отримання сином освіти. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 лютого 2020 року у цивільній справі № 607/27482/19 розірвано шлюб між сторонами по справі. 07 червня 2023 року [PERSON] та відповідач зареєстрували шлюб., внаслідок чого після одруження взяла прізвище чоловіка - [PERSON] . Отже, відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина [PERSON] , [INFO] , а саме: не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. Відповідачем свідомо обрано такі життєві умови, за якими її участь у вихованні сина є мінімальною та недостатньою, що в свою чергу свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України. У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні позивач та його представник зміст позовних вимог підтримали з підстав та обґрунтувань, викладених у позові, та просили його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, не повідомивши суду про причини своєї неявки, будучи повідомлена про дату, час та місце судового засідання. Правом на подання відзиву відповідач не скористалася та не подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, однак просили справу розглядати без участі їх представника. При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Ухвалою суду витребувано докази. Ухвалою суду постановлено заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права. Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Суд, встановив, що з 26 листопада 2009 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 лютого 2020 року у цивільній справі № 607/27482/19 було розірвано. У даному шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 23.01.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 161. Згідно із довідкою виконкому Городищенської сільської ради від 25 листопада 2019 року № 625/02-19 та довідкою про зареєстрованих у житловому будинку (приміщенні) осіб, виданої виконавчим комітетом Козівської селищної ради Тернопільської області від 20 лютого 2024 року № 24, позивач [PERSON] разом із своїм неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають за адресою [ADDRESS] . 20 лютого 2024 року Козівською селищною радою Тернопільської області видано довідку № 25 про те, що [PERSON] , [INFO] , дійсно проживає разом з батьком [PERSON] в [ADDRESS] , який сам його виховує. Актом № 01 від 10 квітня 2024 року на предмет встановлення факту непроживання гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , затвердженого старостою Городищенського старостинського округу Кучерявою Г.І., встановлено, що [PERSON] , 1992 року народження, за адресою: [ADDRESS] не проживала і на даний час не проживає. Участі у вихованні сина не брала. Факт її непроживання підтверджують сусіди. Згідно із довідки амбулаторії загальної практики сімейної медицини Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Козівської селищної ради» № 5 від 04 квітня 2024 року, [PERSON] , [INFO] , житель села Городище Тернопільського району Тернопільської області. Діагноз: здоровий. Рекомендовано профільний огляд 1 раз на рік. Знаходиться під спостереженням у сімейного лікаря. За потреби звертається за медичною допомогою у супроводі батька. Також позивачу [PERSON] , [INFO] , жителю с. Городище амбулаторією загальної практики сімейної медицини Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Козівської селищної ради» видано довідку від 04 квітня 2024 року № 1 про те, що він самостійно без участі мами приводив свого сина [PERSON] , [INFO] , у ФАП на всі щеплення і профілактичні огляди. Із характеристики виданої навчальним закладом вбачається, що [PERSON] є учнем 8 класу Городищенського ліцею Козівської селищної ради. Навчається в ліцеї з 2016 року. За час навчання зарекомендував себе дисциплінованим, працелюбним, уважним учнем. Володіє навчальним матеріалом на достатньому і середньому рівнях. Навчається не в повну міру своїх можливостей. Має довільну зорову і слухову пам`ять, добре розвинене логічне мислення, швидко запам`ятовує навчальний матеріал. Має нахил до вивчення предметів природничого циклу. Бере участь у громадському житті ліцею та класу. Доручення учнівського колективу, класного керівника виконує вчасно та добросовісно. Приймає участь у спортивних змаганнях. Артем товариський, щирий, доброзичливий, стриманий, врівноважений, самостійний. Підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. [PERSON] проживає разом з батьком, який бере активну участь у навчанні та вихованні сина. Він цікавиться успіхами [PERSON] , відвідує батьківські збори та шкільні заходи. Мама не цікавиться навчанням сина, його захопленнями та потребами. Вона не відвідує батьківські збори, позакласні заходи за участю дитини. Із повідомлення КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» Тернопільської обласної ради від 12.08.2024 за № 3096/1 вбачається, що відповідач [PERSON] , [INFO] , перебуває під динамічним спостереженням з 25.05.2023 в КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» Тернопільської обласної ради з приводу «Розлади психіки і поведінки внаслідок зловживання алкоголю. Синдром залежності». Згідно із висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо дитини [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Козівської селищної ради від 18 квітня 2024 року № 114, виконавчий комітет Козівської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо дитини [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] . Згідно із ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач як на підставі заявлених вимог посилається на те, що відповідач не приділяє увагу сину, участі у його вихованні не приймає, матеріальної допомоги на його утримання не надає, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з ними взагалі, тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, а тому, є усі підстави для позбавлення її батьківських прав. Суд не погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. Згідно із ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з п. 16 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК ( 2947-14 ). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Разом із цим, згідно з п. 18 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно із ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 76 - 81 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду надав показання, що відповідач чотири роки тому зустрічалася з дитиною, однак з того часу не бере участі у вихованні сина, не цікавиться його життям та станом здоров`я, не спілкується з ним. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду надала показання, що батько дбає про дитину допомагає їй, однак матір не бачила. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду надала показання, що батько повністю доглядає за сином, однак жодного разу матері дитини не бачила. Однак, суд вважає, що позивачем не надано суду безспірних доказів, які свідчать про умисне ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов`язків щодо виховання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивачем не зазначено, в чому полягає винна поведінка відповідача у свідомому нехтуванні своїми обов`язками, чи вживались щодо неї заходи реагування за заявами позивача в органи поліції, органу опіки та піклування. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991 р., передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Суд приймає до уваги ту обставину, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , потребує батьківської уваги та турботи, а тому, вважає, що поведінка відповідача по відношенню до нього містить ознаки неналежного виконання батьківських обов`язків, що виражається у відсутності в належному обсязі турботи про сина, інтересу до його фізичного і духовного розвитку, навчання, підготовки до самостійного життя, безпосередньої її участі у вихованні дитини. За вказаних обставин, суд, приймаючи до уваги, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , однак, при цьому, вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання сина [PERSON] , [INFO] , і покласти на Козівську селищну раду Тернопільського району Тернопільської області, як орган опіки та піклування, контроль за [PERSON] щодо виховання свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На підставі наведеного та

Outcome: dismissed