Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.09.2022. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Знам`янської міської ради №354 від 27.12.2022, визначено постійне проживання малолітніх дітей разом з нею, оскільки батько не приділяє належної уваги вихованню дітей, не співпрацює із закладом освіти та перешкоджає відвідуванню дітьми ліцею, під час хвороби дітей батько до лікувального закладу не звертається. Проте, після ухвалення зазначеного висновку відповідач чинить перешкоди стосовно постійного проживання дітей з матір`ю, без її згоди та відома змінює місце проживання дітей, перешкоджає спілкуванню та зустрічам дітей з матір`ю, перешкоджає дітям відвідувати ліцей, не виконує обов`язки з їх утримання. З вересня 2023 року є факти відсутності дітей в школі, а 06.09.2023 відповідач звернувся до адміністрації ліцею з вимогою видати йому особові справи дітей або перевести їх на сімейне виховання, в чому йому було відмовлено. Під час спілкування з адміністрацією ліцею відповідач поводив себе агресивно та погрожував, всі рекомендації відносно відвідування дітьми освітнього закладу проігнорував. Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.03.2023 з відповідача стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання дітей, однак з часу їх призначення відповідач аліменти не сплачує, станом на 01.07.2024 має заборгованість в розмірі 73265,70 грн. Крім того, протягом останніх років відповідач неодноразово вчиняв стосовно позивачки домашнє насильство, в тому числі в присутності дітей. Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги позову та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень та відзив на позов не надав, як і не надав заяви про розгляд справи без його участі. Судом ухвалено розгляд цивільної справи проводити заочно. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без її участі, не заперечила проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони з 26.01.2002 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний заочним рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.09.2022. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.03.2023 з відповідача на користь позивачки на утримання малолітніх [PERSON] та [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на кожну дитину, щомісячно, розпочавши стягнення з 28.12.2022. Як вбачається з довідки, наданої Знам`янським відділом державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), станом на 01.07.2024 заборгованість зі сплати аліментів складає 73265,70 гривень. Директор ліцею «Крила України» 19.09.2023 за вих.№150 повідомила відділ поліції №1 (м.Знам`янка), центр соціальних служб для сім`ї та молоді Знам`янської міської ради та службу у справах дітей виконавчого комітету Знам`янської міської ради про те, що малолітні учні [PERSON] та [PERSON] не долучаються до навчання з 01.09.2023 та 06.09.2023 до 19.09.2023, та просила вжити заходів в межах своїх повноважень. Зі слів батька [PERSON] , діти проживають разом з ним, хоча рішенням виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області №354 від 27.12.2022 визначено постійне місце проживання дітей разом з матір`ю. Наразі батько дітей перешкоджає їх спілкуванню з матір`ю та забороняє їм відвідувати навчальний заклад. Відповідно до\~довідки директора\~ліцею «Крила\~України» Знам`янської\~міської ради\~Кіровоградської області\~№184\~від 20.09.2023 малолітні учні [PERSON] та [PERSON] не долучаються до навчання з 01.09.2023 та 06.09.2023 по день видання довідки. Згідно з\~довідкою директора\~ліцею «Крила\~України» Знам`янської\~міської ради\~Кіровоградської області\~№197\~від 13.12.2023 малолітній учень [PERSON] не долучається до навчання з 06.09.2023 по день видання довідки. Відповідно до\~довідки директора\~ліцею «Крила\~України» Знам`янської\~міської ради\~Кіровоградської області\~№81\~від 18.03.2024 малолітні учні [PERSON] та [PERSON] не долучаються до навчання з 29.02.2024 та 06.09.2023 по день видання довідки. Постановою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.10.2022, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за фактом того, що він 14.07.2022 о 09 год 30 хв в [ADDRESS] вчинив домашнє насильство психологічного характеру, а саме не впускав дружину [PERSON] до будинку, де остання зареєстрована та проживає, не віддав особисті речі, штовхав, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю. Крім того,\~постановою Знам`янського\~міськрайонного суду\~Кіровоградської області\~від 31.10.2022 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч.1\~ст.173-2\~КУпАП закрито на підставі п.7\~ст.247 КУпАП\~у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених\~ст.38 КУпАП. Протокол був складений за фактом того, що [PERSON] в період часу з середини липня по 20.07.2022, перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , не надавав можливості забрати особисті речі та бачитися зі спільними дітьми дружині [PERSON] , чим вчинив домашнє насильство в сім`ї. Наявність вини [PERSON] у даному провадженні не встановлювалася. З відповіді відділу поліції №1 (м.Знам`янка), наданої 09.10.2023 на адвокатський запит представника позивачки, вбачається, що позивачка зверталася до поліції із заявами з приводу неправомірної поведінки відповідача, які були зареєстровані до ІКС ІПНП за №4349 від 14.07.2022, за №7880 від 28.11.2022 та за №4564 від 30.05.2023. На даний час позивачка проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідач, в свою чергу, має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Позивач працевлаштована та має постійний заробіток. Рішенням виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області №354 від 27.12.2022 затверджено висновок органу опіки та піклування, яким визначено постійне місце проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] разом з матір`ю. Положеннями ст.12,\~13\~ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Згідно зі статтею 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини\~(частини перша, друга статті 15 Закону). Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтями 141, 150, 153, 155 СК України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Частиною першою статті 160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом. Суд виходить з того, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дітей для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дітей. Діти, які не досягли 14 років, повинні проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з батьків. Питання про визначення місця проживання дітей має вирішуватись, насамперед, з урахуванням прав та законних інтересів дітей. Відповідно до пункту 1 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Зазначене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18). У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення пункту 1 статті 3, статті 9 Конвенції, частин другої, третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», статті 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Отже, при вирішенні питань про місце проживання дітей у випадку, коли їх батьки проживають окремо, необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дітей, обумовлених необхідністю забезпечити дітям повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Відповідно до положень частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Враховуючи те, що умови проживання позивача є належними для проживання дітей, та те, що судом не встановлено, що позивач зловживає спиртними напоями чи наркотичними засобами, чи веде аморальний спосіб життя, то суд, вважає, що відсутні виняткові обставини, коли малолітні діти можуть бути розлучені зі своєю матір`ю. Також судом встановлено, що діти відвідують навчальний заклад лише тоді, коли бувають у матері, батько не вважає за потрібне відвідувати школу дітьми. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та визначити місце проживання малолітніх дітей разом з матір`ю. Крім того, суд зауважує, що батько дітей, у разі визначення місця проживання дітей з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дітьми, турботі відносно дітей та участі у вихованні дітей і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дітей щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved