Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

У серпні 2024 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому просили припинити право спільної часткової власності між ними та [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та виділити їм в натурі 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, як окремий та цілий об`єкт нерухомого майна, що підлягає державній реєстрації, посилаючись на те, що вони є власниками 1/2 частини вказаного житлового будинку (по 1/4 за кожним) на підставі договору купівлі-продажу частки будинку від 25 листопада 2005 року. Іншою 1/2 часткою зазначеного житлового будинку володіє [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 30 листопада 2005 року. Частки житлового будинку є відокремленими житловими приміщеннями із незалежними комунікаціями, газо- та електропостачанням, водопостачанням та водовідведенням і можуть бути виділені в натурі. На даний час у них виникла необхідність в реалізації права володіння та розпорядження нерухомими майном, проте не вирішено питання про виділення їхньої частки в окремий цілий об`єкт нерухомого майна, що стало підставою для подання ними відповідного позову до суду. Ухвалою судді\~від 22 серпня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 19). Ухвалою суду від 19 вересня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 22). Заяв та клопотань від учасників справи не надходило. У судове засідання позивачі не з`явилися, які письмово просили розглянути справу за їх відсутності. Відповідач у судове засідання також не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відзиву на позов відповідачем не подано. Ураховуючи, що всі учасники справи у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] (по 1/4 частці за кожним) на підставі договору купівлі-продажу частки будинку від 25 листопада 2005 року (а.с. 7-8). Іншою 1/2 часткою зазначеного житлового будинку володіє [PERSON] на підставі купівлі-продажу від 30 листопада 2005 року (а.с. 12). Відповідно до технічного паспорту, виготовленого позивачами на житловий будинок за адресою; [ADDRESS] , загальна площа будинку становить 134,4 кв.м. (а.с. 9-11). Із висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна № 29/24 від 09 серпня 2024 року, виданого ФОП [PERSON] , видно, що [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 25 листопада 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Радченко С.В. в реєстрі за № 2880, належить 1/2 частина житлового будинку, 1/2 частина сараю з погребом під сараєм в рівних долях (по 1/4 кожному) та вбиральня дерев`яна в рівних долях (по 1/2 кожному) за адресою: [ADDRESS] . Технічна характеристика: будинок зазначений на плані під літ. А-1, загальною площею 134,4 кв.м., житловою площею 103,0 кв.м., сарай з двома поргебами під літ. Б-1, прибудова до сараю під літ. б1-1, вбиральні дерев`яні під літ. В-1, Г-1. 1/2 частина житлового будинку складається з приміщень: 2-1 кухня площею 12,8 кв.м., 2-2 кімната площею 23,2 кв.м., 2-3 кімната площею 12,4 кв.м., 2-4 кімната площею 15,2 кв.м. в житловому будинку під літ. А-1, 1/2 частина сараю з погребом під літ. Б-1 (розміром 7,05м на 5,00 м) площею 35,3 кв.м., вбиральня дерев`яна під літ. Г-1. Загальна площа 63,6 кв.м., житлова площа 50,8 кв.м. У результаті виділу утворюється окремий об`єкт нерухомого майна: склад новоутвореного об`єкта: 2-1 кухня площею 12,8 кв.м., 2-2 кімната площею 23,2 кв.м., 2-3 кімната площею 12,4 кв.м., 2-4 кімната площею 15,2 кв.м. в житловому будинку під літ. А-1, сарай з погребом під літ. Б-1 (розміром 7,05м на 5,00 м) площею 35,3 кв.м., вбиральня дерев`яна під літ. Г-1. Загальна площа 63,6 кв.м., житлова площа 50,8 кв.м. 1/2 частина об`єкта є відокремленою, має окремий вихід і може бути виділена як окремий та цілий об`єкт нерухомого майна. Об`єкт розташовано в [ADDRESS] о. Право власності (користування) земельною ділянкою не підтверджується правовим документом (а.с. 14). Згідно ч. 1\~ст. 316 ЦК України\~ правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном ( ч. 1\~ст. 317 ЦК України). Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з ст.\~356,\~358 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до частин 1, 3\~статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Частки позивачів та відповідача у вказаному майні є рівними - по 1/2 частці у кожного і кожен із співвласників в силу вимог\~статті 364\~Цивільного\~кодексу\~України має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до положень п. 2,\~п. 6, п. 7 Постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України №7\~від\~04\~жовтня\~1991\~року\~"Про\~практику\~застосування\~законодавства,\~що\~регулює\~право приватної\~власності\~громадян\~на жилий\~будинок" судам підвідомчі спори, пов`язані з правом приватної власності на жилий будинок, зокрема про виділ частки з будинку (поділ будинку), що є спільною власністю (частковою чи сумісною), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Згідно Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18 червня 2007 року, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна. Згідно\~ст. 12 ЦПК України, обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. \~ \~ \~ \~Статтею 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. При цьому, відповідно до ч. 1\~ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК). Аналізуючи зібрані по справі докази суд вважає встановленим, що виділ частки (поділ) житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності сторін, є можливим, оскільки кожній з них може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності, що має місце в даному конкретному випадку, а тому позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved