Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

У квітні 2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява від представника позивача - адвоката Самофалової О.Ю. згідно якої позивач [PERSON] просить суд встановити факт проживання [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), [INFO] з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що починаючи з 2012 року вона постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , з [PERSON] та його мамою - [PERSON] , яка померла [INFO] , однією сім`єю. Вони вели спільне господарство, мали спільні витрати, права і обов`язки. Після смерті [PERSON] , рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2015 року, [PERSON] було визнано недієздатним, а її призначено опікуном над недієздатним [PERSON] . В послідуючому, вона зареєструвалася в квартирі [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Після його ( [PERSON] ) смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину кв. [ADDRESS] . За життя, [PERSON] заповіт не складався. Спадкоємці 1-3 черги за законом після смерті [PERSON] відсутні. А тому, вона має право на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , як спадкоємець четвертої черги, так як є особою, що проживала із спадкодавцем однією сім`єю в одному приміщені більше п`яти років до часу відкриття спадщини. В серпні 2018 року вона звернулась з заявою до Першої київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, після померлого [INFO] [PERSON] . Однак, для встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим не менше 5 років, їй було рекомендовано звернутися до суду. Оскільки, для оформлення спадщини після померлого [PERSON] їй необхідно встановити факт спільного проживання однією сім`єю із спадкодавцем понад п`ять років до часу відкриття спадщини, а тому вона змушена звернутися до суду. 25 квітня 2024 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Матвєєвій Ю.О. Ухвалою суду від 26.04.2024 року вищевказану позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 26.04.2024 року недоліки було усунуто. Ухвалою суду від 30.04.2024 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 05.06.2024 року від представника відповідача надійшов відзив в якому просив суд на підставі поданих стороною доказів прийняти рішення згідно чинного законодавства та слухати справу у його відсутності. 07.07.2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Ухвалою суду від 29.07.2024 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 15.08.2024 року витребувано від Першої Київської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи відкриту після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 11.09.2024 року надійшла копія спадкової справи № 987/2018. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, але у відзиві від 05.06.2024 зазначив про те, що справу розглядати без їхньої участі. 15.08.2024 року в судовому засіданні були допитані свідки, а саме [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , є близькою подругою позивачки, яка підтвердила, що померлий [PERSON] почав постійно проживати із позивачкою та її родиною у с. Пільний Мукарів Дунаєвецького району Хмельницької області як член сім`ї з 2012 року, у нього була в будинку окрема кімната, він завжди був доглянутий, а також позивачка постійно слідкувала за його станом здоров`я; [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] є сусідкою позивачки, яка часто бувала у неї вдома, підтвердила, що мати [PERSON] і він сам часто бували у позивачки в гостях, що [PERSON] фактично став постійно проживати із [PERSON] ще з 2012 року. Вона часто бачила [PERSON] у дворі, де він займався тим, що любив, а саме: квітами та допомагав у господарстві. Суд, вислухавши пояснення позивачки її представника, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Так, відповідно до ст. 293, 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що [PERSON] народився [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження, виданого 22 серпня 1962 року Дарницьким бюро записів актів громадянського стану, актовий запис за № 2208. Згідно довідки МСЕК, [PERSON] , 1962 року народження встановлено інвалідність з дитинства, безстроково. Висновок: потребую постійного стороннього догляду та нагляду. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2002 року [PERSON] визнано недієздатним та встановлено над ним опіку. Розпорядженням Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 16 грудня 2002 року № 2018 призначено [PERSON] , 1936 року народження, опікуном над сином [PERSON] , 1962 року народження, який за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва визнаний недієздатним внаслідок душевної хвороби. Згідно з розпорядження від 11 лютого 2003 року за № 185, Шевченківською районною державною адміністрацією видано Свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON] , в рівних частках кожному. 23 квітня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплун Ю.В. посвідчено заяву, від імені [PERSON] , згідно якої, остання, звернулась до Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації з проханням, призначити її ( [PERSON] ) недієздатному сину - [PERSON] , [INFO] , другого опікуна [PERSON] . [INFO] [PERSON] (мати недієздатного [PERSON] ) померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві 24 квітня 2015 року Серія [NUMBER] . Як вбачається із висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 03 червня 2015 року №109/02/35-4542, орган опіки та піклування не заперечував проти призначення [PERSON] опікуном над недієздатним [PERSON] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2015 року подання Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, як органа опіки та піклування задоволено, ухвалено: встановити опіку над недієздатним [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] та призначити опікуном над ним [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації №109/02/35-6492 від 28 липня 2015 року, орган опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації не заперечував проти реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [INFO] недієздатний [PERSON] , [INFO] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть, видана 04 червня 2018 року Дунаєвицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, Серія [NUMBER] . Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. 21 серпня 2018 року [PERSON] звернулась до Першої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , з яким вона проживала однією сім?єю не менш, як п?ять років до дня його смерті. Як вбачається із відповіді Першої Київської державної нотаріальної контори від 08 листопада 2018 року за №1114/02-14 на заяву [PERSON] , останній було повідомлено, що після померлого [INFO] [PERSON] , за заявою [PERSON] була заведена спадкова справа за №987/2018. Для встановлення факту проживання однією сім?єю з померлим не менше 5 років, згідно зі ст. 1264 ЦК України, [PERSON] було запропоновано звернутися до суду. В судовому засіданні заявниця зазначила, що встановлення факту постійного (спільного) проживання із спадкодавцем ( [PERSON] ) однією сім`єю протягом п`яти років, до дня його смерті, є необхідним для оформлення нею спадкових прав після померлого [PERSON] , зокрема, підтвердження її права на спадкування, як спадкоємця четвертої черги. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Судом досліджено копію спадкової справи № 987/2018, заведеної після смерті [PERSON] та встановлено, що за життя спадкодавець заповіту не складав, спадщину за законом прийняла позивач [PERSON] , в спадковій справі наявна відповідна заява. Інших спадкоємців у [PERSON] немає. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Тобто, основною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. Ч. 1, 2 ст. 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Пленум Верховного Суду України в пункті 23 постанови від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснено наступне, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного Кодексу про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20 березня 2023 року у справі № 372/3321/19 (провадження № 61-10538св22) належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі №695/1732/16-ц (провадження №61-38901св18) вказав, що обов`язковою умовою для визначення чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, є наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Згідно з вимогами ч.1 та ч.3 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положення ч.1 та ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи покази свідка, суд вважає їх достовірними і такими, що не викликають сумніву в їх правдивості, оскільки свідок не заінтересований в справі і підстав для обмови заявниці в неї немає, її покази не суперечать іншим матеріалам справи. Крім того, представником позивача надано письмові докази, які підтверджують факт спільного проживання позивача та [PERSON] , а саме: -свідоцтвом про народження [PERSON] , свідоцтвом про народження [PERSON] , свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] , свідоцтвом про народження [PERSON] та свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] підтверджується, що [PERSON] є рідним дядьком чоловіка позивача; -свідоцтвом про народження [PERSON] та свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] підтверджується, що [PERSON] був сином дружини рідного дядька чоловіка позивача; -довідкою про інвалідність [PERSON] , рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18.10.2002 року та витягом із розпорядження № 2018 від 16.12.2002 року Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації підтверджується, що [PERSON] з дитинства мав психічне захворювання, в зв`язку із чим був визнаний недієздатним та потребував опіки, яку йому було встановлено; -договором довічного утримання від 13.05.2009 року підтверджується, що [PERSON] не мала можливості доглядати за своїм сином, оскільки з 2009 року сама потребувала стороннього догляду в зв`язку із чим перебувала на довічному утриманні в рідного брата чоловіка позивача; -довідкою № 04 від 13.02.2024 року та довідкою № 05 від 16.02.2024 року Дунаєвецької міської ради Управління освіти, молоді та спорту підтверджується, що з 1992 року по теперішній час позивач працює вчителем початкових класів в освітніх закладах Дунаєвецького району Хмельницької області та з 19.05.2015 року по 10.07.2018 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною; -актом обстеження від 28.04.2015 року, актом обстеження № 34 від 19.02.2024 року, довідкою № 35 від 19.02.2024 року та довідкою № 38 від 19.02.2024 року, виданою старостою Вихрівськогостаростинського округу Дунаєвецької міської ради, якими підтверджується, що позивач з [PERSON] з 2012 по 2018 рік проживали разом за адресою: [ADDRESS] ; -технічним паспортом на будівництво житлового будинку [ADDRESS] підтверджується, що забудовником вказаного будинку являється чоловік позивача - [PERSON] ; -актом обстеження житлового будинку № 39 від 19.02.2024 року підтверджується, що житловий будинок в якому ми з [PERSON] проживали відповідає всім нормам для проживання, обладнаний комунікаціями з газопостачання, водопостачання, водовідведення, телебачення та доступом до мережі Інтернет. Порушень санітарно-гігієнічних норм при обстеженні комісією будинку виявлено не було; -довідкою про проходження лікування в Комунальному некомерційному підприємстві «Клінічна лікарня «Психіатрія» та довідкою фельдшера в с. Пільний Мукарів підтверджується, що позивач неодноразово зверталася за медичною допомогою, яка була необхідна [PERSON] ; -лікарським свідоцтвом № 36 від 04.06.2018 року про смерть [PERSON] підтверджується, що він помер вдома в с. Пільний Мукарів Дунаєвецького району Хмельницької області; -довідкою № 36 від 19.02.2024 року та довідкою № 37 від 19.02.2024 року, виданою старостою Вихрівськогостаростинського округу Дунаєвецької міської ради підтверджується, що позивач за власний рахунок організувала поховання [PERSON] і доглядає за його могилою, яка знаходиться в с. Пільний Мукарів Дунаєвецького району Хмельницької області. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України Необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини може сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, підтвердження факту проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини позивачу необхідне для оформлення спадкових прав. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм процесуального права, надані позивачем докази на підтвердження факту постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] у контексті положень статей 77-80 ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, а тому суд дійшов до висновку, що позовна заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved