Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-14 00:00:00

У березні 2024\~року Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів» (далі\~за текстом\~ Європейська\~агенція)\~звернулося до\~суду з\~позовом,\~в якому\~зазначало,\~що відповідачем\~у 2022 та 2023 році було укладено 2 кредитні договори та договір позики із фінансовими установами, відповідно до умов яких він отримав кошти,\~які у\~строк повернуто\~не було.\~У зв`язку\~з ухиленням [PERSON] від виконання своїх зобов`язань за вказаними договорами у нього утворилась заборгованість на загальну суму 60834 грн. В подальшому Європейська агенція за договорами факторингу набула статусу нового кредитора, отримавши право грошової вимоги по відношенню до відповідача. Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повернення грошових коштів утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Сторони, будучи належним чином повідомленими, в судове засідання не прибули, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, у зв`язку з чим розгляд справи проведено у їхній відсутності. Представник позивача при подачі позову просив розгляд справи проводити без його участі, не заперечив щодо винесення заочного рішення. Причини повторної неявки відповідача невідомі, своїм правом на подання до суду будь-яких заперечень щодо змісту і вимог позовної заяви або відзиву, він не скористався. Клопотань, які б свідчили про зацікавленість відповідача у розгляді справи, матеріали справи не містять. Дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку. Правовідносини у даній цивільній справі регулюються положеннями Цивільного кодексу України та Законом України «Про електронну комерцію». Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст.3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). За кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а останній зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України). Статтями 1046, 1049 ЦК передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. З наданих\~суду доказів\~вбачається,\~що [PERSON] у лютому 2023 року було дистанційно укладено договір позики, в серпні 2023 та лютому 2022 року два кредитні договори в електронні формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Так, згідно кредитного договору №20038-02/2022 від 18.02.2022, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Інвеструм» (далі за текстом Інвеструм) та відповідачем, останньому було надано кредит на суму 4000 грн (п.1.1) строком на 30 днів, на банківську картку позичальника (п.1.7), зі сплатою процентів (п.1.3). Згідно кредитного договору №102303623 від 17.08.2023, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі за текстом Мілоан) та відповідачем, останньому було надано кредит на суму 3200 грн (п.1.2) строком на 120 днів, на банківську картку позичальника (п.2.1), зі сплатою процентів (п.1.5). Згідно договору позики №78723247 від 16.02.2023, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі за текстом Безпечне агентство) та відповідачем, останньому було надано позику на суму 8600 грн (п.2.1) строком на 30днів, на платіжну картку позичальника, зі сплатою процентів (п.2.3). Усі три зазначені договори підписані відповідачем електронним підписом. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (ст.512 ЦК України). Відступлення права вимоги відбувається на підставі правочину, зокрема, внаслідок укладення договору купівлі-продажу чи міни; дарування; факторингу. Останнім є операція з переуступки першим кредитором прав вимоги боргу третьої особи другому кредитору з попередньою або наступною компенсацією вартості такого боргу першому кредиторові. Як на підставу набуття позивачем статусу нового кредитора, переходу права вимоги за зазначеними договорами, суду було надано договори факторингу. Зокрема, 08.12.2022 між Європейською агенцією\~та Інвеструм укладено договір факторингу №08122022, за умовами якого останнє передало право вимоги, зокрема і за кредитним договором [PERSON] №20038-02/2022 від 18.02.2022. 26.12.2023 між Європейською агенцією\~та Мілоан укладено договір факторингу №26122023, за умовами якого останнє передало право вимоги, зокрема і за кредитним договором [PERSON] №102303623 від 17.08.2023. 14.06.2021 між Європейською агенцією\~та Безпечним\~агентством укладено договір факторингу №14/06/21, за умовами якого останнє передало право вимоги, зокрема і за договором позики [PERSON] №78723247 від 16.02.2023. На обґрунтування позовних вимог щодо наявності заборгованості по кредитних договорах та договору позики, укладених [PERSON] , позивачем надано: заяву на отримання кредиту, паспорт споживчого кредиту; акти прийому-передачі Реєстру Боржників за договорами факторингу; витяги з реєстру боржників до договорів факторингу та розрахунки заборгованості. З останніх слідує, що за всіма трьома договорами наявна заборгованість, яка відповідачем у добровільному порядку не погашена. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (ч.1 ст.205 ЦК України). Згідно ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Порядок його укладення визначено ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію»,\~вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний цифровий підпис це вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача (ст.1 Закону України «Про електронний цифровий підпис»). Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. За правовим статусом він прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: такий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ст.12 ЦПК України), який забезпечує повноту\~дослідження обставин\~справи.\~Цей принцип\~передбачає покладання\~тягаря доказування\~на сторони.\~Одночасно цей\~принцип не\~передбачає обов`язку\~суду вважати\~доведеною та\~встановленою обставину,\~про яку\~сторона стверджує.\~Така обставина\~підлягає доказуванню\~таким чином,\~аби задовольнити,\~як правило,\~стандарт переваги\~більш вагомих\~доказів,\~тобто коли\~висновок про\~існування стверджуваної\~обставини з\~урахуванням поданих\~доказів видається\~більш вірогідним\~ніж протилежний. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, які розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Дослідивши матеріали\~справи,\~суд дійшов\~висновку,\~що позивачем\~не надано\~належних доказів\~на підтвердження\~дотримання сторонами вимог ст.11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» під\~час укладання договорів кредиту та позики. Зокрема, суду не представлено доказів ознайомлення відповідача з текстами наданих позивачем договорів та його згоди з\~викладеними в них умовами. У матеріалах справи відсутні докази підписання договорів електронним цифровим\~підписом.\~Інформація про\~підписання відповідачем\~договорів за\~допомогою одноразового\~ідентифікатора створена\~заінтересованими особами.\~Будь-яких\~беззаперечних доказів\~використання [PERSON] такого засобу підписання договору не надано. Позивачем також не надано належних доказів на підтвердження факту отримання відповідачем коштів від первинних кредиторів за вищезазначеними договорами, або відкриття рахунків чи перерахування коштів на рахунки, відкриті в інших банках, або видачі грошових коштів в касах кредитних установ через видатковий касовий ордер. Згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію. Необхідність дослідження саме первинних документів у справах щодо стягнення кредитної заборгованості визнана у постанові Верховного Суду України від 30.01.2018 у справі №161/16891/15-ц. Правова позиція щодо первинних документів відображена в постанові Верховного Суду України від 14.06.2018 по справі №364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані у позовній заяві. Таким чином, позивач звертаючись з даним позовом до суду, повинен був отримати від первинних кредиторів платіжні документи, які підтверджують розмір заборгованості по договорах кредиту та позики. Відтак,\~доводи позивача\~щодо виникнення\~між відповідачем\~та первісними кредиторами (позикодавцями) договірних відносин не підтверджені. Відповідно до ч.1 ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Надані позивачем документи, які містять інформацію про розмір заборгованості [PERSON] не є належними доказами фактичного отримання грошей відповідачем або здійснення розрахункових операції в його інтересах. Враховуючи відсутність належних доказів отримання відповідачем коштів, суд позбавлений можливості перевірити розмір нарахованої суми боргу. Резюмуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт виникнення заборгованості відповідача та її розмір, що є підставою для відмови в задоволенні позову. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed