Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

У жовтні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача на дитину з твердої грошової суми 1 000 грн, на стягнення у розмірі всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, з врахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який 17 жовтня 2012 року було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 06 грудня 2012 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на дитину - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2012 року до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, визначений рішенням суду розмір аліментів, на даний час, значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Крім того, відповідач систематично не сплачує аліменти, ніяким чином не бере участі в утриманні та вихованні дитини, а позивач намагається самостійно матеріально забезпечувати дитину. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів, шляхом визначення розміру аліментів в частці від заробітку (доходу) батька дитини замість стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, з метою належного забезпечення та задоволення потреб неповнолітньої дитини, тому звернулася до суду з указаним позовом. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2023 року вказаний позов було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Оскільки розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторони в судове засідання не викликались. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками. Відповідачу копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками не було отримано. Вказані документи неодноразово направлялися відповідачу за адресою місця реєстрації встановленою судом. Конверти з копією ухвали про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов, які направлялися відповідачу за адресою місця реєстрації, повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України. Судом на підставі частини другоїстатті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 січня 2008 року, який рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2012 року розірвано. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно 15 травня 2019 року. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 06 грудня 2012 року стягнуто щомісячно з [PERSON] аліменти на корить [PERSON] на утримання дочки [PERSON] - [INFO] в твердій грошовій формі в розмірі 1 000 грн, починаючи з 01 жовтня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Згідно з довідкою про неотримання аліментів від 04 жовтня 2023 року № 37600094 [PERSON] не отримувала аліменти з [PERSON] у період з 01 жовтня 2012 року по 01 жовтня 2023 року згідно з виконавчим листом № 2-6223/12 від 16 квітня 2013 року, виданого Солом`янським районним судом міста Києва, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти, починаючи з 01 жовтня 2012 року. Відповідно до довідки від 13 жовтня 2023 року, виданої головним державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) станом на 01 жовтня 2023 року за [PERSON] обраховується заборгованість по аліментам в сумі 144 793 грн. Вказаний розрахунок на момент вирішення даного спору не оскаржений та не визнаний необґрунтованим. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами другою, третьою статті 181 СК України встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 192 СК України, розмір аліментів визначений рішенням суду або за домовленістю сторін, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК, а й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 05 лютого 2014 року №6-143цс13. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 182 СК України). При цьому, як передбачено частиною другою статті 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2023 року становив 2 833 грн, статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3 196 грн. За правилами статті 191 СК України лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення чи збільшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Беручи до уваги вищевикладене, враховуючи, що прожитковий мінімум для дитини відповідного віку не є сталим і щороку змінюється, а розмір аліментів визначений у твердій грошовій сумі має бути виправданий дійсними потребам та ураховувати матеріальне становище сторін, не надання відповідачем суду будь-яких належних та допустимих доказів того, що він не має майнової можливості сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі частки від його заробітку (доходу), наявність у останнього заборгованості по сплаті аліментів, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів, встановленого рішенням суду від 06 грудня 2012 року, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на їх спільну дочку, в розмірі частини заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач, не надав відзиву до суду, яким би приведені позивачем обставини спростував. У зв`язку з вищевикладеним, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. За змістом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved