Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилався на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі, який між ними зареєстровано 08.06.2003 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції м. Чернівці. У шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] . Вказував, що з травня 2024 року вони припинили фактичні шлюбні відносини внаслідок частих конфліктів та сварок, непорозумінь. Кожен з них став жити окремим життям. Фактично сім`я припинила своє існування. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам дитини. Крім того зазначив, що син проживає разом із ним та перебуває на його самостійному вихованні та утриманні. На підставі викладеного просив розірвати шлюб між ними. Сина залишити проживати разом із батьком на його самостійному вихованні та утриманні. У судове засідання позивач не з`явився. Через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду надала заяву у якій просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала, щодо їх задоволення. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 08.06.2003 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції м. Чернівці, актовий запис №618, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.6). У шлюбі у сторін народився [PERSON] , [INFO] , відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.11). Як встановлено, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя, інтереси та несумісності характерів. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо дитини суд зазначає наступне. У позовній заяві [PERSON] зазначив, що спору у сторін стосовно того з ким із батьків буде проживати дитина не має, він самостійно утримує, доглядає та виховує сина, сплачує витрати на лікування, витрати на оплату комунальних послуг, придбання одягу, продуктів харчування, а також всі інші витрати необхідні для проживання та розвитку дитини. Крім того між сторонами укладено нотаріально посвідчений, приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Тумаком А.М., договір про визначення місця проживання дитини та умов її утримання та участі батьків у її вихованні, згідно якого батьки досягли згоди, що син проживатиме з батьком та перебуватиме на його повному утриманні та забезпеченні. Також факт проживання сина з батьком та перебування на його утриманні підтвердили [PERSON] та [PERSON] відповідно до їх письмових пояснень (а.с.16-21). Дані обставини також підтвердила і відповідачка визнаючи позовні вимоги. Так Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. Виходячи з того, що із змісту заяв по суті наданих як позивачем так і відповідачкою жодного сумніву щодо відсутності спору з приводу того з ким із батьків буде проживати спільна дитина, у суду не виникає, обидві сторони згідні з тим, що син [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишається й надалі проживати разом із батьком та перебуватиме на його самостійному вихованні та утриманні, виходячи із інтересів дитини, суд вважає, що дане питання можливо вирішити одночасно із вимогою про розірвання шлюбу.

Outcome: approved