Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , ПАТ «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова Ія Володимирівна, вимогами якого просить: визнати недійсним в частині Покупця Договір купівлі-продажу квартири, що продана на аукціоні, [ADDRESS] , загальною площею 70,6 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м., посвідченого Антиповою І.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 07.03.2018 року, зареєстровано в реєстрі за № Д267, укладеного між Публічним акціонерним товариством АТ «Дельта Банк» та [PERSON] ; перевести на [PERSON] обов`язки покупця по Договору купівлі-продажу квартири, що продана на аукціоні, [ADDRESS] , загальною площею 70,6 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м., посвідченого Антиповою І.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 07.03.2018 року, зареєстровано в реєстрі за № Д267; повернути [PERSON] гроші, які будуть внесені позивачкою на депозитний рахунок суду до вирішення справи по суті, в сумі 131250,00 грн. (сто тридцять одну тисячу двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок; судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 15 березня 2018 року на її телефонний номер зателефонував представник відповідача [PERSON] - [PERSON] , який повідомив, що 07 березня 2018 року [PERSON] купив, а Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» продало трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 70,6 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м. У цій телефонній розмові [PERSON] повідомив, що відповідно до Договору купівлі-продажу квартири її вищевказана квартира продана на аукціоні 20.02.2018 року. Відповідно до п. 2.1. даного Договору продаж нерухомого майна вчиняється за 131 250,00 грн. (сто тридцять одну тисячу двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок, які були сплачені Покупцем Продавцю у повному обсязі до моменту укладання цього договору. Дана сума становить еквівалент: 4508,00 (чотири тисячі п`ятсот вісім) швейцарських франків, 4859,00 (чотири тисячі вісімсот п`ятдесят дев`ять) доларів США. Курс НБУ станом на 20.02.2018 року становить: 100 доларів США (код 840) - 2701,1922 грн; 100 швейцарських франків (код 756) - 2911, 6473 грн. Також [PERSON] повідомив їй, що між відповідачами ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] складено Акт приймання-передачі вищевказаного нерухомого майна від 07 березня 2018 року. Право власності відповідача [PERSON] на нерухоме майно зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07 березня 2018 року, номер запису про право власності: 25172180, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1077449626101. Даний договір укладено відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронних торгів № UА-ЕА-2017-12-28-000494-с від 20.02.2018 року (голандський аукціон, який передбачеє зниження ціни об`єкту). Відповідно до відомостей, викладених у договорі купівлі-продажу, нерухоме майно, що придбане на аукціоні, а саме: квартира [ADDRESS] , належить Продавцю на праві приватної власності на підставі заочного рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2014 року по справі № 344/103/14-ц, яке набрало законної сили 15 квітня 2014 року, що не відповідає дійсності. Однією з підстав визнання нечинним даного Договору є невірно вказаний нотаріусмом [PERSON] правовстановлюючий документ, зазначений у даному договорі, а саме «Заочне рішення». Право власності Продавця (АТ «Дельта Банк») на нерухоме майно зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03.11.2016 року, номер запису про право власності: 17308428, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1077449626101. Рішенням Івано-Франківського міського суду по цивільній справі № 344/103/14-ц від 04 квітня 2014 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру загальною площею 70,6 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору іпотеки № б/н від 24.11.2006, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] . Дане рішення Івано-Франківського міського суду хоч і набрало законної сили 15.04.2014 року, але не виконано в законний спосіб, оскільки, як встановлено в ухвалі Івано-Франківського міського суду від 23.01.2017 року, 05 червня 2014 року по цивільній справі № 344/103/14-ц видано виконавчі листи, які отримано працівником ТОВ «Колекторська Компанія «Вердикт», однак у зв`язку з розірванням договору про надання правової допомоги між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Колекторська Компанія «Вердикт» і відкликанням доручень, виконавчі документи не було передано банку та не пред`явлено до виконання. У зв`язку з даними обставинами у задоволенні заяви акціонерного товариства «Дельта Банк», заінтересована особа [PERSON] про поновлення строків для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа - відмовлено у повному обсязі. Дана ухвала Івано-Франківського міського суду від 23.01.2017 року залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 03.2017 року, якою апеляційну скаргу ПАТ Дельта Банк» відхилено. Зазначено, що квартира [ADDRESS] , була придбана позивачкою на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 24.11.2006 року, посвідченого Данилів Т.Д., приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 1083-Д. У даній квартирі зареєстрована вона та члени її родини. Дана квартира є єдиним житлом, в якому вона проживає з родиною та оплачує по даний час всі комунальні послуги. Відповідачі своїми діями порушили норми ст. 38 Закону України «Про іпотеку», оскільки не повідомили її у тридцятиденний термін про намір відчудження даної квартири. Дане застереження вказане і в договорі іпотеки від 24.11.2006 року, укладеному між АКІБ «УкрСиббанк» та нею, посвідченому 24.11.2006 року Данилів Т.Д., приватним нотраріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу, зареєстрованому в реєстрі за № 1088-Д, а саме: п. 5.1 Даного Договору зазначено: «у разі настання обставин, зазначених в п. 4.1 цього договору, Іпотекодержатель надсилає рекомендовим листом з повідомленням Іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя». П. 5.4: «У разі застосування права Іпотекодержателя від свого імені продати предмет Іпотеки, як засобу задоволення вимог Іпотекодержателя (абз. 3 ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку») Іпотекодержатель реалізує норми ст. 38 Закону України «Про іпотеку» і повідомлення, про яке йдеться в п. 5.1., вважається повідомленням Іпотекодавцю про намір укласти договір купівлі-продажу предмету іпотеки». Даний Договір іпотеки дійсний по сьогодення, оскільки не розірваний між сторонами, не визнаний судом недійсним. Жодного повідомлення про намір укласти договір купівлі-продажу квартири, про здійснення підготовки до продажу, ні про оцінку майна та його продаж на електронних торгах від відповідачів на її адресу інформації не надходило. Такі дії відповідачів позбавили її право заявити про право на першочерговий викуп, провести свою оцінку майна, оспорити суму вартості, взяти участь у торгах. Вважає, що відповідачами свідомо знехтувано її право на першочерговий викуп майна, чим порушено її право як іпотекодавця, оскільки жоден з представників ФГВФО, АКІБ «УкрСиббанк», ПАТ «Дельта Банк», колекторської компанії «Вердикт», а також представники державної виконавчої служби, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», не попередили її належним чином в термін за 30 днів про намір щодо відчудження даної квартири, чим позбавили її, як іпотекодавця, права на переважне право перед іншими особами на купівлю квартири за ціною, оголошеною для продажу та на інших рівних умовах, тому вважає, що договір купівлі-продажу квартири, що продана на аукціоні [ADDRESS] від 07.03.2018 року укладений між відповідачами: Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] , необхідно визнати недійсним і перевести на неї - [PERSON] права та обов`язки покупця по договору купівлі- продажу даної квартири, а Покупцю за договором - [PERSON] необхідно повернути гроші в сумі 131250,00 грн. (Сто тридцять одну тисячу двісті п`ятдесят гривень 00 копійок), сплачені ним Продавцю АТ «Дельта Банк». Відповідач [PERSON] у подав відзив на позовну заяву, у якому заперечує щодо заявлених позовних вимог, покликаючись на те, що позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу, що продана на аукціоні, не навівши жодного доказу наявності порушень при його проведенні. Крім того, [PERSON] просить перевести на неї обов`язки покупця за договором, який вона ж просить визнати недійсним. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 124698817 від 21 травня 2018 року щодо квартири [ADDRESS] , слідує, що державна реєстрація права власності за Продавцем - ПАТ «Дельта Банк» була здійснена 03 листопада 2016 року державним реєстратором Федоришин Оксаною Ігорівною саме на підставі рішення Івано-Франківського міського суду по цивільній справі № 344/103/14-ц від 04 квітня 2014 року. Позивач не надала жодного доказу скасування державної реєстрації права власності Банку на спірну квартиру. Просить відмовити у задоволенні позову. Від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідачем позовні вимоги заперечуються. Зазначено, що 24.11.2006 між АКІБ «УКРСИББАНК» (на підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УКРСИББАНК» змінило назву на ПАТ «УКРСИББАНК», яке є правонаступником усіх прав та зобов`язань АКІБ «УКРСИББАНК») та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11084253000. 08.12.2011 право вимоги, що виникло з кредитного договору у ПАТ «УкрСиббанк», останнім передано ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] отримала кредит у сумі 50 070,00 шв.фр., яку зобов`язалась повернути у повному обсязі в строк до 23.11.2027 або достроково зі сплатою 7,99 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним Договором про надання споживчого кредиту, [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 70,6 кв.м., житловою площ. 42,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору іпотеки № б/н від 24.11.2006. Через неналежне виконання умов Договору про надання споживчого кредиту у позичальника станом на 26.06.2013 утворилась заборгованість у розмірі 55571,84 шв. фр., що згідно курсу НБУ складала 475 540,85 грн. ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, припинення права власності за [PERSON] , виселення [PERSON] та інших мешканців із житлового приміщення. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.04.2014 у справі № 344/103/14-ц позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено. В рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 11084253001 від 24.11.2006 звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, загальною площею 70,6 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем ПАТ «Дельта банк», на підставі Договору іпотеки № б/н від 24.11.2006. На підставі рішення суду у справі № 344/103/14-ц, яке набрало законної сили, за ПАТ «Дельта Банк» зареєстровано право власності на спірне нерухоме майно (квартиру). Таким чином, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про обґрунтованість та доведеність вимог банку, прийняв законне і правосудне рішення у № 344/103/14-ц, яке набрало законної сили, яким визнав за ПАТ «Дельта Банк» право власності на спірне нерухоме майно (квартиру). ПАТ «Дельта Банк» правомірно набуло право власності на спірне нерухоме майно, яке зареєстроване 03.11.2016 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме на підставі ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». [PERSON] не надала суду жодних належних доказів, що спростовують викладені фактичні обставини шодо правомірності набуття банком права власності. На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ «Дельта Банк». Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 № 664 Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02.10.2015 № 181 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк», призначено Уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені ст.ст. 37, 38, 51 ч. 1 та ч. 2 ст. 48 Закону, [PERSON] на два роки з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно. На виконання приписів спеціального Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб», Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються в межах процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснив заходи щодо реалізації майна та активів неплатоспроможного банку. Торги відбулися із чітким дотримання вимог Положення щодо продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, затвердженого рішенням дирекції Фонду гарантування від 24.03.2016 № 388, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 20.04.2016 за № 606/28736 та Регламенту ЕТС. На момент прийняття рішення Комітету Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань консолідації та продажу активів про затвердження умов продажу активу, ПАТ «Дельта Банк» був єдиним законним власником нерухомого майна. Іншого позивачем не доведено. 20.02.2018 було проведено публічні електронні торги (аукціон) з продажу лоту F11GL7937 (інформація про лот заведена через Єдиний кабінет), результати якого оформлені Протоколом електронних торгів № UА-ЕА-2017-12-28-000494-c, що сформований електронним майданчиком ПП «Навчально-консультаційний центр». Відповідно до протоколу, переможцем визначено учасника [PERSON] , який запропонував цінову пропозицію у розмірі 131 250,00 грн. 07.03.2018 між продавцем ПАТ «Дельта Банк» та покупцем (переможцем торгів) [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу квартири, що продана на аукціоні, посвідченим та зареєстрованим в Реєстрі за № 267 приватним нотаріусом КМНО Антиповою І.В. Єдиним законним власником нерухомого майна - квартири, загальною 70,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . У відзиві на позвну заяву представник ПАТ «Дельта Банк» вказує, що ПАТ «Дельта Банк» набув та зареєстрував своє право власності квартиру на підставі рішення суду, що набрало законної сили. 07.03.2018 року право власності на вказану квартиру перейшло від ПАТ «Дельта Банк» до фізичної особи [PERSON] , що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири, що продана на аукціоні, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. за реєстрови номером 267, укладеним АТ «Дельта Банк» з фізичною особою [PERSON] . Безпідставним є посилання позивача на те, що АТ «Дельта Банк» неправомірно набув право власності на реалізовану квартиру у зв`язку з тим, що не пред`явив для виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2014 року виконавчі листи. Дане питання не є предметом спору даної судової справи. У той же час, відповідно до нової редакції Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703, Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, Порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02 серпня 2011 року № 1936а/5, а також інших нормативно-правових актів, проведення державної реєетрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень входить до компетенції нотаріусів та державних реєстраторів Державної реєстраційної служби України - органу виконавчої влади, діяльність якої спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністерство юстиції України. Для реєстрації права власності на підставі рішення суду в добровільному порядку не потрібно пред`являти виконавчі листи по судовому рішенню до виконання. Позивачем не оспорюється правовстановлюючий документ - судове рішення, яке набрало законної сили та не оспорюються дії реєстраторів по реєстрації такого рішення, а тому посилання позивача на порушення процедури виконання судового рішення до моменту оформлення права власності на предмет іпотеки є безпідставними. Представник АТ «Дельта Банк» вважає також безпідставними посилання позивача на зазначення нотаріусом у Договорі купівлі-продажу квартири, що продана на аукціоні, про те, що АТ «Дельта Банку» належить право власності на спірну квартиру на підставі саме «заочного рішення», так як усі інші реквізити судового рішення від 04.04.2014 року по справі № 344/103/14-ц зазначені нотаріусом вірно. Нотаріус несе відповідальність за перевірку факту належності власнику будь-якого майна, а описка в договорі не може бути підставою для визнання такого договору недійсним. Сторони договору купівлі-продажу квартири, що продана на аукціоні, можуть в будь-який момент звернутись до нотаріуса для виправлення описки в договорі. У випадку з Позивачем спірна квартира до початку її відчуження АТ «Дельта Банком» [PERSON] перейшла у власність АТ «Дельта Банк» на підставі згаданого рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2014 року по справі № 344/103/14- ц, що набрало законної сили. Процедура набуття АТ «Дельта Банком» права власності на спірну квартиру в іншому судовому процесі не оскаржується позивачем. У той же час, при набутті права власності Банком на предмет іпотеки було дотримано всіх передбачених законодавством вимог, у тому числі вимог ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Таким чином, при реалізації квартири [PERSON] не було порушень вимог закону. АТ «Дельта Банк» не був зобов`язаний повідомляти [PERSON] про намір укласти договір купівлі-продажу, про здійснення підготовки до продажу, про результати оцінки майна та його продаж на електронних торгах, адже такий продаж відбувався після набуття права власності АТ «Дельта Банком» на спірну квартиру, якою Банк мав право розпорядитись на свій розсуд. За таких обставин правило щодо першочергового викупу майна, передбачене ст. 38 Закону України «Про іпотеку», не застосовувалось при реалізації спірної квартири [PERSON] . Безпідставним є посилання позивача на недотримання АТ «Дельта Банк» ст.ст. 39, 41 Закону України «Про іпотеку», адже зазначені статті регулюють питання реалізації предмету іпотеки за рішенням суду. У випадку з продажем майна [PERSON] АТ «Дельта Банк» продавалась спірна квартира не на виконання рішення суду, а Банк, будучи законним власником, реалізував дану квартиру в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору позивача. В даному випадку відбулась реалізація не предмету іпотеки, а предмету власності АТ «Дельта Банк» з метою покриття збитків від неповернення кредиту. Вказується і на безпідставність посилання позивача на порушення Банком вимог ст.ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку», які регулюють питання звернення на предмет іпотеки, зокрема питання повідомлення іпотекодавця та необхідність усунення порушень, оскільки при реалізації [PERSON] . Банк розпорядився своєю власністю, а не проводив стягнення на передане в іпотеку майно. Просив відмовити у задоволенні позову. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Просять позов задовольнити. Представники відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечували щодо заявлених позовних вимог, покликаючись на те, що [PERSON] правомірно набув право власності на спірну квартиру шляхом укладення договору купівлі-продажу квартири, що продана на аукціоні АТ «Дельта Банк», який, у свою чергу, законно набув та зареєстрував право власності на спірну квартиру на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Просили відмовити у задоволенні позову. Представник ПАТ «Дельта Банк» подав письмовий відзив на позовну заяву, у якому заперечує позовні вимоги у повному обсязі. Просить відмовити у задоволенні позову. Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подав письмовий відзив на позовну заяву, у якому заперечує позовні вимоги у повному обсязі. Просить відмовити у задоволенні позову. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова Ія Володимирівна подала заяву про розгляд справи без її участі. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 24.11.2006 року між АКІБ «УКРСИББАНК» (на підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УКРСИББАНК» змінило назву на ПАТ «УКРСИББАНК», яке є правонаступником усіх прав та зобов`язань АКІБ «УКРСИББАНК») та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11084253000 . За Договором іпотеки від 24.11.2006 року, з метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором № 11084253000 від 24.11.2006 року, [PERSON] передала в іпотеку АКІБ «УКРСИББАНК» нерухоме майно, а саме: квартиру: загальною площею: 70,6 кв.м., житловою площею: 42,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 24.11.2006 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Данилів Т.Д., за реєстровим № 1083-Д. 08 грудня 2011 року своє право вимоги, що виникло з кредитного договору у Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», останнім передано Публічному акціонерному товариству «Дельта банк», (що підтверджується Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 8 грудня 2011 року), інтереси якого представляє на підставі довіреності Товариство з обмеженою відповідальністю «Колекторська Компанія «Вердикт». Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.04.2014 року у справі № 344/103/14-ц позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. В рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості у розмірі 52571,84 шв. фр., що згідно курсу НБУ складає 475540,85 грн. за Договором про надання споживчого кредиту № 11084253001 від 24.11.2006 року, укладеним між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON] , ухвалено звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру: загальною площею: 70,6 кв.м., житловою площею: 42,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем ПАТ «Дельта банк» (ЄДРПОУ:34047020, місцезнаходження: 01001, Київська обл., м. Київ, вул. Щорса, буд. 36, корп. Б) на підставі Договору іпотеки № б/н від 24.11.2006 року, укладеного між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON] . Рішенням Комітету Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань консолідації та продажу активів від 22.12.2017 № 818 визначено активи ПАТ «Дельта Банк», що підлягають продажу на відкритих торгах (аукціоні) шляхом проведення відкритих торгів (аукціонів) із використанням електронної системи для проведення електронного аукціону, який складається з автоматичного покрокового зниження початкової (стартової) ціни лоту, етапів подання закритих цінових пропозицій та цінової пропозиції, в т.ч. квартиру, загальною площею 70,6 кв.м., житловою 42,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , початкова ціна реалізації 525 000,00 грн (а.с. 79-85, т. 1). 28.12.2017 на офіційній інтернет-сторінці Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (http://www.fg.gov.ua) опубліковано оголошення і паспорт відкритих торгів (аукціону) з продажу АТ «Дельта Банк», який відбудеться 20.02.2018, зокрема щодо квартири загальною площею: 70,6 кв.м., житловою площею: 42,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 86, т. 1). 20.07.2018 було проведено публічні електронні торги (аукціон) з продажу лоту F11GL793737, результати якого оформлені Протоколом електронних торгів № UА-ЕА-2017-12-28-000494-c. Відповідно до протоколу, переможцем визначено учасника [PERSON] , який запропонував цінову пропозицію у розмірі 131 250,00 грн. 08.03.2018 між продавцем ПАТ «Дельта Банк» та покупцем (переможцем торгів) [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу квартири, що продана на аукціоні, посвідченим та зареєстрованим в Реєстрі за № 267 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. (а.с. 92-93, т. 1). Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 202 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частинами 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 у справі № 905/1227/17 зазначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає. Отже, визнання недійсним у судовому порядку правочину можливо з підстав недодержання сторонами в момент його вчинення вимог, які встановлені 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК України, а саме: правочин має відповідати вимогам ЦК України. Недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18)). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року в справі № 759/24061/19 (провадження № 61-8593св21)). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя стаття 215 ЦК України). Для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину (постанова Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2021 року у справі № 761/12692/17 (провадження № 61-37390свп18)). Предметом позовних вимог є оспорювання договору купівлі-продажу квартири, що продана на аукціоні від 23 квітня 2018 року. Відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Виходячи з цього необхідно розуміти, що будь-який договір купівлі-продажу предметом якого є нерухоме майно підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню. Частиною 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у тому числі на підставі рішення суду. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ід 04.04.2014 року у справі № 344/103/14-ц, в рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості у розмірі 52571,84 шв. фр., що згідно курсу НБУ складає 475540,85 грн. за Договором про надання споживчого кредиту № 11084253001 від 24.11.2006 року, укладеним між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON] , ухвалено звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру: загальною площею: 70,6 кв.м., житловою площею: 42,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем ПАТ «Дельта банк» (ЄДРПОУ:34047020, місцезнаходження: 01001, Київська обл., м. Київ, вул. Щорса, буд. 36, корп. Б) на підставі Договору іпотеки № б/н від 24.11.2006 року, укладеного між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON] . Тобто, рішенням суду від 04.04.2014 року ухвалено звернути стягнення на предмет іпотеки - спірну квартиру та за ПАТ «Дельта Банк» визнано право власності на цю ж квартиру. Сторона позивача покликається на те, що вищевказане рішення Івано-Франківського міського суду хоч і набрало законної сили 15.04.2014 року, але дане рішення не виконано у законний спосіб, оскільки, виконавчі документи не було передано банку та не пред`явлено до виконання. Як слідує з матеріалів справи, право власності на нерухоме майно: квартиру загальною площею 70,6 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] набуто ПАТ «Дельта Банк» шляхом набуття права власності на виконання вищезазначеного рішення суду через проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 22.06.2011 № 703, Порядку ведення державного реєстру речових прав на нерухоме майно затвердженого постановою КМУ № 1141, Порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом МЮУ від 02.05.2011 № 1936а/5, якими передбачено проведення державної реєстрації нерухомого майна виключно нотаріусами та державними реєстраторами Державної реєстраційної служби. Рішення суду у справі № 344/103/14-ц, як і реєстраційні дії щодо набуття права власності на спірну квартиру не оскаржувались позивачем та не визнані недійсними у встановленому законом порядку. Відтак, ПАТ «Дельта Банк» правомірно набуло право власності на нерухоме майно (квартиру), яке зареєстроване 03.11.2016 у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, на підставі ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Сторона позивача покликається на порушення відповідачами ст. 38 Закону України «Про іпотеку», оскільки позивача не було повідомлено у тридцятиденний термін про намір відчуження спірної квартири. З цього приводу суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 38 Закону України "Про іпотеку", якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов?язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. Протягом тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлень надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог. Якщо особа, яка висловила намір придбати предмет іпотеки, ухиляється або з інших причин не вчиняє дій до укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки з іпотекодержателем протягом 5 днів після закінчення вказаного вище тридцятиденного строку, вона втрачає право на придбання предмета іпотеки. Це право переходить до інших осіб, які висловили намір придбати предмет іпотеки, відповідно до пріоритету їх прав і вимог. Якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його придбати, іпотекодержатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд. Відтак, як слідує зі змісту статті 38 Закону України «Про іпотеку», вона надає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки (шляхом укладення Договору купівлі-предмета іпотеки), встановлює певні обов`язки для іпотекодержателя повідомити за 30 днів про такий намір, що певною мірою гарантує переважене право іпотекодавця на придбання іпотеки за умови волевиявлення останнього. Однак у даному випадку до спірних правовідносин не підлягають застосуванню приписи ст. 38 Закону України «Про іпотеку», оскільки рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.04.2014 у справі № 344/103/14-ц звернуто стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність та визнання на нього права власності іпотекодержателем ПАТ «Дельта банк». У зв`язку із набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки (на підставі рішення суду) іпотека припинилась відповідно до абз. 4 ст. 17 Закону України «Про іпотеку». Спірна квартира до початку її відчуження [PERSON] перейшла у власність АТ «Дельта Банк» на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у справі № 344/103/14-ц, яке набрало законної сили. Даних про оскарження процедури набуття АТ «Дельта Банком» права власності на спірну квартиру в іншому судовому процесі суду не надано сторонами. Відтак, порушень вимог ст. 38 Закону України «Про іпотеку» не вбачається. Зважаючи, що продаж спірної квартири відбувався після набуття права власності АТ «Дельта Банком», а відтак Банк мав право розпорядитись на свій розсуд розпоряджатися нею, з огляду на що не був зобов`язаний повідомляти [PERSON] про намір укласти договір купівлі-продажу, про здійснення підготовки до продажу, про результати оцінки майна, та його продаж на електронних торгах. За таких обставин правило щодо першочергового викупу майна, передбачене ст. 38 Закону України «Про іпотеку» не застосовувалось при реалізації спірної квартири [PERSON] . При цьому, банк продав квартиру як власник майна, а не як іпотекодержатель у розумінні ст. 38 Закону України «Про іпотеку». За таких обставин, у ПАТ «Дельта Банк» обов`язок повідомляти будь-яких осіб, у тому числі колишнього власника, у тридцятиденнийений термін про намір відчуження спірної квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Як вбачається, ПАТ «Дельта Банк» правомірно набуло право власності на нерухоме майно (квартиру), яке зарестроване 03.11.2016 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на підставі ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Спірне нерухоме майно реалізоване на публічних електронних торгах (аукціоні) відповідно до ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» порядку, визнаному Положенням щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються. Також суд не вбачає підставними посилання позивача на зазначення нотаріусом у Договорі купівлі-продажу квартири, що продана на аукціоні, про те, що АТ «Дельта Банку» належить право власності на спірну квартиру на підставі саме «заочного рішення», так як усі інші реквізити судового рішення від 04.04.2014 року по справі № 344/103/14-ц зазначені нотаріусом вірно. Крім того, нотаріус несе відповідальність за перевірку факту належності власнику будь-якого майна, а описка у договорі не може бути підставою для визнання такого договору недійсним. Згідно положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За наведених, встановлених у даній справі обставин в їх сукупності судом не встановлено ознак, за яких оспорюваний договір може бути визнаний недійнимє в частині покупця. Відповідно, не підлягають до задоволення і вимоги позову про переведення на [PERSON] обов`язків покупця та повернення [PERSON] грошей, які будуть внесені позивачкою на депозитний рахунок суду до вирішення справи по суті, в сумі 131250,00 грн, оскільки такі є похідними позовними вимогами, а відтак у задоволенні позову слід відмовити. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 червня 2018 року, за заявою представника позивача [PERSON] - адвоката Маруди Сергія Романовича, застосовано заходи забезпечення позову, до вирішення справи по суті, шляхом накладення арешту на трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , зареєстрованому за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] . Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 серпня 2018 року, ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 червня 2018 року залишено без змін. Як передбачено вимогами частини 9 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Відтак, заходи забезпечення позову, які застосовані ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 червня 2018 року, підлягають скасуванню. Також встановлено, що позивачкою на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Івано-Франківській області внесено грошові кошти у розмірі 131 250 (сто тридцять одну тисячу двісті п`ятдесят гривень) 00 копійок, що вбачається з квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 5103-30-002/С від 30.05.2024 року АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК», Регіональне відділення АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК». Зважаючи, що суд відмовив у задоволенні позову, грошові кошти, внесені [PERSON] на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Івано-Франківській області внесено грошові кошти у розмірі 131 250 (сто тридцять одну тисячу двісті п`ятдесят гривень) 00 копійок, підлягають поверненню позивачці, яка їх сплатила.

Outcome: dismissed