Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-17 00:00:00

02 липня 2024 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява, згідно з якою позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 липня 2024 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. 03 липня 2024 року судом отримано відомості про реєстрацію місця проживання відповідача [PERSON] , [INFO] , з Єдиного державного демографічного реєстру, згідно з якою відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 29 серпня 2024 року на адресу суду надійшла заява від представника позивача та третьої особи про розгляд справи, призначеної на 27 серпня 2024 року без їх участі. Представник позивача не заперечила проти призначення справи до розгляду Ухвалою суду від 04 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 26 липня 2024 року. Вказаною ухвалою зобов`язано службу у справах дітей Білоцерківської міської ради надати письмовий висновок щодо вирішення спору у даній справі. Через неявку відповідача в підготовче засідання на 26 липня 2024 року, останнє судом відкладено та повторно призначено на 29 серпня 2024 року. Ухвалою суду від 29 серпня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 20 вересня 2024 року. Через неявку сторін та перебуванні головуючого на навчанні в НШСУ судовий розгляд у справі, призначений на 20 вересня 2024 року відкладено та повторно призначено на 18 жовтня 2024 року. В судовому засіданні 18 жовтня 2024 року позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач додатково пояснив суду, що з відповідачем він перебував у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу. Відповідач постійно вживала спиртні напої, як до народження спільного сина [PERSON] , так і через три місяці після його народження. Приблизно через пів року після народження сина відповідач пропала з життя останнього і вихованням і утримуванням сина займався він та його матір. Наразі йому відомо, що відповідач вийшла заміж та народила другу дитину, але участі в житті його сина відповідач не приймає, на зв`язок з ним не виходить. Позво про стягнення аліментів на утримання сина він до суду не подавав, судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду він просить суд залишити за собою. Представник позивача додатково пояснила суду, що відповідач обізнана про наявність вказаної справи у суді, але вона не проявляє інтересу ні до розгляду справи ні до участі у вихованні та утриманні свого малолітнього сина [PERSON] . Судом заслухано думку малолітнього [PERSON] , [INFO] , який в судовому засіданні пояснив, що свою маму він практично не пам`ятає. В минулому році його прабабуся подарувала йому танк та плащ від дощу і зі слів останньої, це подарунки були від мами. Він не хоче жити з мамою, а хоче буду лише з татом, якого він любить. Представник третьої особи в судовому засіданні пояснила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та підтримує висновок органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав відповідача щодо свого малолітнього сина. Члени комісії з прав дитини неодноразово намагалися зв`язатися з відповідачкою та надіслати їй запрошення про виклик на засідання комісії як шляхом направлення листа на електронну адресу, так і за допомогою мобільних телефонів, проте телефони не відповідали і відповідач проігнорувала виклики на комісію. В минулому році органом опіки та піклування готувався аналогічний висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки щодо її малолітнього сина [PERSON] . Допитана в якості свідка [PERSON] показала суду, що вона близько 20 років знає позивача та перебуває з останнім у дружніх відносинах. ЇЇ чоловік є хрещеним батьком [PERSON] , сина позивача. [PERSON] називає її хрещеною мамою. Мати [PERSON] зовсім не приймає участі у вихованні та утриманні сина, останній раз вона бачила матір [PERSON] , коли останньому було близько одного року. Допитана в якості свідка [PERSON] показала суду, що вона є матір`ю позивача та бабусею [PERSON] . Мати [PERSON] вона з квітня 2017 року не приймає участі у вихованні дитини. З 2022 року дитина постійно проживає з татом та нею. Всі обов`язки по вихованню дитини лежать н позивачеві, а вона йому в цьому допомагає. [PERSON] вона останнє бачила, коли внукові було 3 роки. Наразі мати [PERSON] вийшла заміж та має іншу дитину. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися судом своєчасно та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення 18 вересня 2024 року поштового відправлення особі, яка проживає за зареєстрованим місцем проживання з відповідачем. 18 жовтня 2024 року на адресу суду від представника позивача - адвоката Любченко Н.Ю. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи у заяві, поданій до суду 19 вересня 2024 року, просила суд розглядати справу за її відсутності та взяти до уваги висновок органу опіки та піклування. За таких обставин, суд вважає відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України здійснювати заочний судовий розгляд без участі сторін, за наявними матеріалами справи. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , який зареєстрований за однією адресою з позивачем.. Адреса реєстрації відповідача відрізняється від адреси реєстрації позивача з сином. Згідно довідки ФОП [PERSON] , лікар-педіатр [PERSON] стверджує, що орієнтовно з 2019 року [PERSON] , [INFO] , не супроводжувала дитину [PERSON] , [INFO] , на прийом до педіатра. З усіх питань, які стосуються здоров`я дитини, до лікаря зверталися батько та бабуся. Позивач з 22 лютого 2022 року проходить військову службу та позитивно характеризується за місцем попередньої роботи. Згідно характеристики Білоцерківського закладу дошкільної освіти № 4 «Оберіг» від 24 липня 2023 року [PERSON] , [INFO] відвідував вказаний заклад з 02.09.2019 до 23.02.2022. До дитячого закладу хлопчика приводив тато або дідусь (татів батько), забирала прабабуся. Тато постійно цікавився життям дитини. За період перебування дитини в дошкільному навчальному закладі мати дитини жодного разу не з`являлася, з вихователями не спілкувалася, участі в батьківських зборах не брала. Була один раз на березневому святковому ранку зі своєю мамою. Згідно характеристики [PERSON] з Білоцерківського природничо-математичного ліцею № 16 від 20 липня 2023 року, дитина навчається в даному навчальному закладі. Батько самостійно виховує сина. Мати [PERSON] з сім`єю не проживає, участі у вихованні дитини не бере, заклад освіти не відвідує, не спілкується з учителем, не цікавиться навчальними досягненнями [PERSON] . Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2021 року у справі № 357/12228/21 провадження у справі відносно [PERSON] за ч.1 ст. 184 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків давності накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, [PERSON] 19 травня 2021 року о 23.50 год. неналежно виконувала свої батьківські обов`язки по вихованню неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що виразилося в тому, що [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп`яніння. В матеріалах справи про вчинення адміністративного правопорушення є пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності (відповідачки) [PERSON] з приводу залишення нею іншої малолітньої дитини на сторонню особу, в той час коли вона зі своїм чоловіком у нічний час розпивала спиртні напої. Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 739 від 10 вересня 2024 року складено висновок щодо вирішення судового спору у даній справі, згідно з яким [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання сина [PERSON] , [INFO] і позбавлення її батьківських прав відносно сина є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Статтею 164 Сімейного кодексу України (надалі СК України) зазначено підстави позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, відповідно до статті 165 СК України, мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 166 СК України описано правові наслідки позбавлення батьківських прав. Так, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини. Так, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Порядок і розміри відшкодування витрат на перебування дитини в прийомній сім`ї, сім`ї патронатного вихователя, дитячому будинку сімейного типу, будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, школі-інтернаті чи іншому закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлюються законодавством. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. У разі відмови від надання дитині необхідної медичної допомоги, якщо це загрожує її здоров`ю, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність згідно з законом. Медичні працівники у разі критичного стану здоров`я дитини, який потребує термінового медичного втручання, зобов`язані попередити батьків або осіб, які їх замінюють, про відповідальність за залишення дитини в небезпеці. Статтею 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст.9 Конвенції). Згідно роз`яснень п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів свідчить про те, що відповідач [PERSON] самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не цікавиться його навчанням, не забезпечує за ним необхідного догляду: харчування, медичного догляду та лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини, як складову виховання, не спілкуються з дитиною обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу сина, тому суд дійшов висновку, що в інтересах дитини, є доцільним позбавлення [PERSON] , батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Правові висновки щодо доцільності позбавлення батьківських прав у подібних правовідносинах висловлено у постановах Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 520/8264/19 та від 13 липня 2022 року у справі № 366/2047/18. Частиною 6 ст.19 СК України визначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так, даний висновок надається на підставі засідань комісії органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав, який проводить відповідну перевірку щодо підстав для надання відповідного висновку. Для підготовки цього висновку комісія спілкується з обома батьками, вивчає наявність підстав для позбавлення батьківських прав. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до вимог статті 180 Сімейного кодексу (СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України) . Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наявність визначеного законом обов`язку обох батьків утримувати власних дітей, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення сином повноліття. Судові витрати в частині стягнення судового збору в розмірі 1211,20 грн. за подання позовної заяви підлягають до стягнення із відповідача на користь позивача. Проте враховуючи пояснення позивача про доцільність залишення за ним судових витрат по оплаті судового збору за подання позовної заяви до суду, суд вважає за можливе судовий збір у справі, сплачений позивачем при поданні позовної заяви до суду, залишити за останнім. Разом з цим, приймаючи до уваги те, що судом вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітнього сина, суд вважає, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вирішення питання про стягнення з неї аліментів в сумі 1211,20 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved