Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

У серпні 2024 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що 10 жовтня 2019 року між ним та відповідачкою, [PERSON] , був укладений шлюб, який зареєстрований Великоберезнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено запис за №36. Зазначає, що за час перебування в шлюбі у сторін народилася спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Посилається, що у спільному шлюбі сторони прожили 5 років, із зазначених років фактично спільно прожито один рік, весь інший час відповідачка перебувала у своїх батьків в селі Домашино Ужгородського району. Останні роки сторони не можуть як сім`я проживати разом, виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблем, народження дитини не дало позитивного результату, вони надалі постійно сперечаються та принижують один одного, навіть проживаючи окремо. Посилається, що спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Вказує, що відповідачка постійно пред`являє необгрунтовані претензії, що робить спільне життя нестерпним. Постійні розмови на підвищених тонах неодноразово відбувались в присутності їхньої дитини, що ображає його честь і гідність, оскільки, як він вважає, їхня спільна дитина - донька, є ще маленькою і багато речей не розуміє, але в подальшому це може суттєво вплинути на її психіку, погляди на життя, в тому числі на життя в шлюбі та формування її світогляду, особливо щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою, які є основою у будь-якій сім`ї. Він неодноразово звертав увагу на це своїй дружині, але вона повністю ігнорувала та ніяк не реагує на його зауваження. Позивач стверджує, що бере участь в матеріальному житті дружини та доньки, на день подання позовної заяви повністю забезпечує їх всім необхідним. Зазначає, що вони неодноразово намагалися говорити про сімейні проблеми, однак це не дало бажаних результатів. Фактично сім`я припинила своє існування, а шлюб розпався та має лише формальний характер. Вказує, що на даний час сторони проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. На думку позивача, примирення та збереження шлюбу між сторонами є неможливим. З урахуванням наведеного та з посиланням на ст.ст. 105, 110 Сімейного кодексу України, просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, строк на примирення просить не надавати. Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 22 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. \~У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачкою обставин та правових підстав позову не надав.\~ \~ \~ \~ Сторони, будучи належним чином повідомленими про місце, час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] , будучи повідомленим про дату, час та місце проведення судового розгляду, в судове засідання не з`явився. Попередньо подав заяву про неможливість бути присутнім на судовому засіданні та про ненадання терміну на примирення. У поданій заяві позивач, посилаючись на сімейні обставини, просив розгляд справи проводити без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Строк на примирення просив не надавати. Відповідачка [PERSON] , будучи повідомленою про дату, час та місце проведення судового розгляду, в судове засідання не з`явилася. Про причини неявки суд не повідомила. 21 жовтня 2024 року через канцелярію суду відповідачка подала заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ст.223 ЦПК України неявка сторін, які були повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи неявку учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити, зважаючи на таке. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 10 жовтня 2019 року, судом установлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 10 жовтня 2019 року у Великоберезнянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що було складено відповідний актовий запис №36. Від шлюбу у подружжя народилася дитина дочка [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] видане 11 травня 2023 року. Позивач, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав. Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 11\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК України). Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою. Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, що визначено ч. 3 ст. 105 СК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст.112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями ст.24\~СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин, суд вважає, що подальше спільне проживання суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення. При цьому, судом враховуються аргументи позивача, наведені ним в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема, щодо припинення шлюбних відносин, спільного проживання, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів, та не оспорювалися відповідачкою. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам строку на примирення. Приймається до уваги судом і та обставина, що сторони будь-якого бажання щодо збереження сім`ї не висловили, хоча мали таку можливість. При вирішенні спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, та на окремі з яких вірно посилається позивачка в поданому позові. За вказаних обставин, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує вимоги ч.1 ст.141\~ЦПК України та вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1211 гривень 20 копійок судового збору, сплаченого ним при поданні позову згідно квитанції від 14 серпня 2024 року.

Outcome: approved