Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

Звернувшись 08.05.2020 року до суду з позовом, ТОВ «Бахмут-Енергія» просив стягнути з відповідача [PERSON] суму основного боргу за теплову енергію за період з березня 2015 року по березень 2020 року у розмірі 52239,20 грн., а також судовий збір у розмірі 2102 грн., посилаючись на те, що, відповідач є співвласником квартири [ADDRESS] . Відповідач несвоєчасно і не в повному обсязі сплачував вартість послуг за використану теплову енергію квартири, в результаті чого за вказаний період часу утворилась заборгованість у зазначеному розмірі. Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області у справі № 219/4394/20 (провадження № 2/219/220/2021) від 15 лютого 2021 року, ухваленим у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію, позовні вимоги задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» заборгованість за теплову енергію за період з березня 2015 року по березень 2020 року у розмірі 52239 (п`ятдесят дві тисячі двісті тридцять дев`ять) грн. 20 коп., а також судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. 15.11.2021 року до суду надійшла заява [PERSON] про перегляд вказаного заочного рішення. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17.12.2021 року заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області у цивільній справі № 219/4394/20 (провадження № 2/219/220/2021) від 15 лютого 2021 року за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію, скасоване та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що з позовом не згодний, заперечує проти позовних вимог, просив застосувати строк позовної давності, крім того, просив розгляд справи здійснювати без його участі. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом достовірно встановлено, що ТОВ «Бахмут-Енергія» є постачальником послуг з теплової енергії [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить особовий рахунок № [NUMBER] , за що відповідач, як співвласник квартири, зобов`язаний своєчасно вносити плату згідно з встановленими тарифами.\~ Згідно з розрахунком заборгованості за спожиту теплову енергію, за період з березня 2015 року по березень 2020 року по особовому рахунку № [NUMBER] існує заборгованість у розмірі 52239,20 грн.\~ Розрахунок здійснено на основі тарифів, погоджених рішеннями виконавчого комітету Бахмутської міської ради Донецької області.\~ Факт надання позивачем послуг з теплопостачання до будинку, в якому знаходиться квартира відповідача, підтверджується актами, складеними представниками ТОВ «Бахмут-Енергія». Згідно копій ліцензій, наданих Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» унесено 14 вересня 2012 року за № 304 до державного реєстру на право: постачання теплової енергії; транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; виробництва теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та уставках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії).\~ З копії рішення чергових зборів учасників товариства № 1/2016 від 18 лютого 2016 року вбачається, що найменування юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія» змінене на Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» з 14 березня 2016 року. Товариство з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія» є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія».\~ \~Відповідно до копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 09 листопада 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» знаходиться за адресою: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Зелена, буд. 41. Згідно з копіями постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, та рішень виконавчого комітету Бахмутської міської ради щодо встановлення тарифів на теплову енергію (виробництво, транспортування, постачання) для населення, бюджетних установ та інших організацій (крім населення) та послуг з централізованого опалення для потреб населення в м. Бахмут, встановлені тарифи на теплову енергію для населення, бюджетних установ та інших організацій (крім населення), яка надається ТОВ «Бахмут-Енергія» в м. Бахмут, а також встановлено тарифи на послугу з централізованого опалення для потреб населення, яка надається ТОВ «Бахмут-Енергія» в м. Бахмут. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.\~ Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно частини 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, розмір плати розраховується виходячи із розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами. Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.\~ \~Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно вимог ч. 1, 4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. За приписами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст. 509 ЦК України зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана здійснити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, виплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор від боржника має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання. Відповідно до статті 68 Житлового кодексу України споживачі зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі за послуги з централізованого опалення.\~ Суду не надано та не зазначено про існування достовірних доказів того, що відповідач відмовлявся від споживання послуг з постачання теплової енергії у встановленому порядку, чи звертався до позивача щодо проведення перерахунку у разі можливої відсутності тривалий час в квартирі та не споживання послуг або з претензіями щодо невиконання ним зобов`язань щодо постачання послуг, або надання неякісних послуг.\~ Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах, зокрема, у постанові від 7 липня 2020р. у справі № 712/8916/17, вказала, що відсутність укладеного письмового договору про надання будь-якого виду комунальних послуг не звільняє відповідачів як споживачів від обов`язку оплати за надані послуги, оскільки у сторін таких спорів є фактичні договірні відносини щодо надання-отримання відповідних житлово-комунальних послуг.\~ Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги».\~ У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначає, що відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).\~ Відповідно до ст.162 ЖК України власник повинен своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги на підставі затверджених у встановленому порядку тарифів. [PERSON] є співвласником квартири, що не оспорюється відповідачем, а тому існує наявність обов`язку у власника утримувати своє майно, зокрема, регулярно сплачуючи за надані житлово-комунальні послуги. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи представником позивача було обґрунтовано доведені ті обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог. Вирішуючи питання про розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України загальна позовна давність, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1 та ч.5 ст.261 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частини 3, 4, 5 статті 267 ЦК України). \~Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (ч.1); позовна давність переривається уразі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч.2);\~ після переривання перебіг позовної давності починається заново.\~ Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3). Позивач звернувся до суду з позовною заявою 08 травня 2020 року. За таких обставин, оскільки відповідач заявив про застосування строку позовної давності при вирішенні даної справи, а позивачем жодних поважних причин пропуску цього строку зазначено не було, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості підлягають частковому задоволенню - в межах строку позовної давності за період з 08 травня 2017 року по 31 березня 2020 року. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума основного боргу за теплову енергію у межах строку позовної давності за період з 08 травня 2017 року по\~ березень 2020 року у розмірі 35670,54 грн. У задоволенні частини позовних вимог за період з березня 2015 року по 07 травня 2017 року у розмірі 16568,66 грн. слід відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут - Енергія» підлягають частковому задоволенню, а тому стягує з відповідача на його користь заборгованість за постачання теплової енергії в розмірі 35670,54 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2102 грн.\~\~ На підставі викладеного та

Outcome: partial