Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

Суть справи 27.08.2024 до Підгаєцького районного суду Тернопільської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: Підгаєцька міська рада, про визнання права власності на спадкове майно за законом. Позивачка просить визнати за нею право власності за законом на спадкове майно, яке складається із 1/2 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що залишилося після смерті батьків. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що її батьки проживали у [ADDRESS] у житловому будинку, по 1/4 якого (разом з надвірними будівлями) мали у власності. Після смерті батька [PERSON] 05.05.2015 його частку прийняла мати [PERSON] , але не оформила це нотаріально. [INFO] померла мати і спадкоємицею на її майно за законом є позивачка, оскільки її брат відмовився від своєї частки у спадщині. При оформленні спадкового майна з`ясувалося, що у свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок від 19.10.1989 вказано 5 членів колгоспного двору, що є помилковим, оскільки з 1987 року зареєстрованими у цьому господарстві були 4 особи: батько [PERSON] (голова), мати [PERSON] , їх донька [PERSON] та внук [PERSON] . Процесуальний рух справи Ухвалою суду від 28.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито підготовче провадження у справі. Підготовче засідання призначене на 26 вересня 2024 року. 26.09.2024 у підготовчому судовому засіданні, за участі представника позивачки, адвоката Федюшина\~О.М. та відповідача [PERSON] , були проведені підготовчі дії, передбачені ст.\~197 ЦПК України Ухвалою від 26.09.2024 підготовче провадження закрите, призначено справу до судового розгляду по суті на 22 жовтня 2024 року о 10 год. 00 хв. 22.10.2024 в судове засідання з`явилися позивачка, представник позивачки, адвокат Федюшин\~О.М., та відповідач [PERSON] . В судове засідання не з`явився представник Підгаєцької міської ради, але до суду надійшла заява, в якій заступник міського голови Лучка\~Н. просить розглядати цю справу протягом усього періоду провадження без свого представника, при вирішенні справи покладається на думку суду. Заперечень щодо вказаної заяви в учасників судового засідання не виникло. Заслухавши думку учасників судового засідання, суд вважав за можливе продовжити розгляд справи по суті. Обставини і факти, встановлені судом У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач позов визнав та пояснив, що не претендує на частку у спадщині після смерті батьків, хоча й спеціально не звертався до нотаріуса із заявою про відмову від своєї частки у спадщині. Відтак єдиною спадкоємицею першої черги за законом є його сестра [PERSON] . Заслухавши пояснення позивачки, її представника та відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивачка посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що житловий будинок за адресою [ADDRESS] , побудований у 1963 році (арк.спр. 15, 21). У технічному паспорті на будинок садибного типу за вказаною адресою, виготовленому 09.05.2024 (арк. спр. 18-21), визначено перелік та схему розташування будівель та споруд цього домоволодіння, план житлового будинку тощо. Свідоцтво про право особистої власності на цей житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами, видане 19.10.1989, підтверджує, що він належить колгоспному двору, що складається з 5 членів, головою якого є [PERSON] , на праві особистої власності (арк.спр. 11). З архівного витягу вих.№15-14/313 від 24.04.2024 вбачається, що в погосподарській книзі за 1986-1990 роки записано 5 членів господарства: [PERSON] (голова), його дружина [PERSON] , їх дочка [PERSON] , внук [PERSON] та зять [PERSON] . Водночас у пункті 23 Відмітка про зовсім вибулих членів господарства зазначено, що зять [PERSON] вибув у м.\~Підгайці ще 10.12.1987, тобто приблизно за два роки до того, як було оформлено право особистої власності на це домоволодіння (арк.спр.13). У довідці від 10.05.2024 №95, виданій КП Підгаєцьке РБТІ, зазначено, що житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] , зареєстровано в реєстровій книзі №1 за реєстром 45, стор.45 по 1/4 частці належить на праві власності [PERSON] (голова колгоспного двору), [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (арк. спр.12). Щодо двох з них, а саме [PERSON] та [PERSON] є примітка, що вони померли. [INFO] помер [PERSON] , факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Мужилівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області від 05.05.2015 (арк.спр.9). Спадщину прийняла мати [PERSON] в порядку ч.3 ст. 1268 ЦПК України, а саме: спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [INFO] померла [PERSON] , факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Мужилівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області від 29.01.2018 (арк.спр.10). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, спадкова справа [PERSON] зареєстрована 26.07.2018 за №62761742 (арк. спр.16). За зверненням [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, яка в свою чергу прийняла спадщину після смерті свого чоловіка (за зверненням спадкове майно складається з 2/4, тобто 1/2 частки домоволодіння), приватний нотаріус Федюшина О.В. не змогла видати свідоцтво про право на спадщину через наявність розбіжностей у кількості членів колгоспного двору у свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок та архівному витягу з погосподарської книги (арк.спр.22) і порекомендувала звернутися до суду і в судовому порядку визнати право власності на 2/4 частки на житловий будинок з надвірними будівлями. Норми права, які підлягають застосуванню та висновки суду Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Зі змісту ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема визнання права. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), як зазначено у статті 1216 ЦК України. За ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Стаття 1217 ЦК України встановлює, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1256 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадок в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження. Отже, колгоспний двір на час оформлення права власності на домоволодіння 19.10.1989 налічував 4-ох членів, кожен з яких мав по 1/4 частки [PERSON] (голова), його дружина [PERSON] , їх дочка [PERSON] , внук [PERSON] , а зять [PERSON] вибув із цього колгоспного двору 10.12.1987. Позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, оскільки її брат, [PERSON] , відмовився від прийняття спадщини і в судовому засіданні підтвердив те, що не претендує на свою частку у спадщині після померлих батьків. Матір позивачки, [PERSON] , якій належала 1/4 домоволодіння, прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] в порядку ст. 1268 ЦК України, хоч і не оформила це офіційно, тобто не отримала свідоцтво про право на спадщину, відтак стала власницею 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , тому суд вважає, що позовні вимоги позивачки доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. На основі викладеного, на підставі ст.ст.319, 328, 346, 392, 1261-1223, 1258, 1268 ЦК України,

Outcome: approved