Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-10 00:00:00

15.12.2023 року [PERSON] звернувся до Приморського районного суду міста Одеси із позовом до [PERSON] про звільнення його від стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. 26.02.2024 року справа надійшла до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду,оскільки відповідачка зареєстрована в місті Кам`янекць-Подільському,Хмельницької області. Заочним рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 15.04.2024 року позов [PERSON] до [PERSON] про звільнення від стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задоволено частково. Представник відповідача [PERSON] ,який представляє інтереси на підставі ордера серії ВН №1342111 від 08.03.2024, подав через електронний суд заяву про перегляд заочного рішення, оскільки Відповідачка по даній справі категорично не погодилася з заочним рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 квітня 2024 року, яке було прийнято за відсутності Відповідачки з причин які не залежали від її волі, без врахування позиції Відповідачки з приводу даної справи. Представник позивача [PERSON] , який представляє інтереси на підстав ордера серії ВН № 1339430 від 29 лютого 2024 року, через електронний суд подав заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, обґрунтовуючи тим,що сторона відповідача тричі зверталася до суду із заявами про відкладення розгляду справи: 07.03.2024 - у зв`язку з укладенням між відповідачкою та її представником договору про надання правничої допомоги; 18.03.2024 - представником відповідачки з метою відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи; 01.04.2024 - у зв`язку з перебуванням представника відповідачки на лікарняному. Суд, узявши до уваги обставини, зазначені у вказаних клопотаннях, щоразу відкладав розгляд справи № 522/23869/23 з метою сприяння у реалізації прав та захисту законних інтересів відповідачки - чим вона, проте, не скористалася, розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд. Так, стверджуючи про ненадання доказів щодо утримання позивачем їх спільного сина, сторона відповідача, у свою чергу, не надає жодних доказів того, що утримання [PERSON] , [INFO] відбувається за її рахунок. Крім того, стороною відповідача не заперечується те, що [PERSON] періодично спілкується з [PERSON] телефоном. Зокрема, він неодноразово повідомляв її стосовно того, що проживає з батьком з серпня 2023 року. 26 серпня 2024 року ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду скасовано заочне рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 15 квітня 2024 року по справі № 522/23869/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про звільнення від стягнення аліментів на отримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та призначено по справі підготовче судове засідання. 19.09.2024 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду, про що постановлено ухвалу суду та повідомлено учасників справи. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] подав письмову заяву про розгляд справи у його і позивача відсутності, підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи судом повідомлений належним чином. На протязі неодноразового відкладення розгляду справи за його клопотаннями,жодного доказу,про те,що відповідачка утримує дитину, не надав. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.10.2019 року шлюбу між позивачем [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Після розірвання шлюбу, їх неповнолітній син [PERSON] , [INFO] за спільною згодою залишився проживати із матір`ю. В подальшому, заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.03.2020 року з батька [PERSON] на корить матері [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 03.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . 18.08.2020 року видано виконавчий лист Приморського районного суду м. Одеси від 16.03.2020 року у справі №499/458/19 та 20.08.2020 року пред`явлений відповідачкою до виконання. Постановою старшого державного виконавця Другого Приморського ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеси) від 25.08.2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] по стягненню аліментів на утримання неповнолітнього сина з позивача на користь відповідачки. Отже, починаючи з дня пред`явлення відповідачкою виконавчого документу до виконання, [PERSON] сплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання сина, [PERSON] , 08.08.2006 року у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу). 07.08.2023 року неповнолітній син [PERSON] за власним бажанням переїхав від матері [PERSON] до свого батька [PERSON] , який перебуває в шлюбі з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30.09.2022 року, письмовими поясненнями [PERSON] від 08.12.2023 року та 04 березня 2024 року, тобто вони проживають в орендованій квартирі по [ADDRESS] , що підтверджується також договором оренди від 05.09.2023 року. При цьому жодних доказів на спростування даного факту відповідачем не було надано. Так, відповідно до ч.1ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідност.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст.273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу статтей вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3ст.181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннямист.273 СК України має на меті скасування їх присудження. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст.18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Судом встановлено, що з 07.08.2023 року неповнолітній [PERSON] не проживає з матір`ю [PERSON] на користь якої були стягнуті аліменти з позивача - батька дитини, а проживає зі своїм батьком [PERSON] . Відповідно ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як встановлено судом, неповнолітній [PERSON] проживає з батьком [PERSON] - позивачем по справі, та повністю знаходиться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.03.2020 року. Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з дати подання позову до суду, тобто з 15.12.2023 року. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо звільнення від стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, то суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням обставин справи, а також того, що відповідач [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів про неможливість стягнення з неї аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, частковому задоволенню підлягає вимога позивача щодо стягнення аліментів в частині початку строку такого стягнення,а саме аліменти підлягають стягненню з дня подачі позовної заяви - 15 грудня 2023 року.,а не з 07.08.2023 року,як просить позивач. Згідност.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах стягнення суми платежу за один місяць. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial