Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-13 00:00:00

У вересні 2022р. позивач АТ «Універсал Банк» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про визнання спадкоємцем за законом; звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 12 жовтня 2007р. між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 012-2902/756-0294 (далі по тексту - кредитний договір), відповідно до умов якого, [PERSON] отримав у ВАТ «Банк Універсальний» кредит в сумі 135000,00 швейцарських франків, строком до 10 жовтня 2027р., зі сплатою 10,45 % річних за користування кредитом. На виконання зобов`язань за кредитним договором позичальника [PERSON] , 12 жовтня 2007р. було укладено договір іпотеки, між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] . Відповідно до договору іпотеки [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежилі приміщення № 1 та № 2 групи приміщень № 45 та з № 1 по № 5 групи приміщень 46А, загальною площею 72,60 кв.м, за адресою [ADDRESS] . Внаслідок невиконання позичальником [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, виникла заборгованість за вищевказаним кредитним договором, у зв`язку із чим в жовтні 2015р. ПАТ «Універсал Банк» звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом про стягнення суми заборгованості. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 вересня 2016р. по цивільній справі № 753/18984/15-ц, яке набрало законної сили первісний позов кредитора було задоволено. [INFO] [PERSON] померла, оскільки сума заборгованості за кредитним договором не сплачена, а на час відкриття спадщини [PERSON] був зареєстрований за однією адресою зі спадкодавцем, то на думку позивача він фактично прийняв спадщину після смерті іпотекодавця [PERSON] . Враховуючи те, що в досудовому порядку вирішити спір не можливо позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2022р. позов залишено без руху та надано стороні позивача строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2022р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження і призначено справу в підготовче засідання. 19 квітня 2023р. позивачем було подано до суду заяву про заміну неналежного відповідача [PERSON] на належного відповідача малолітню [PERSON] , в інтересах якої діє законний представник [PERSON] та залучення до участі у справі, в якості третьої особи - [PERSON] , а також нову редакцію позовної заяви, відповідно до якої позивач просив суд: - визнати [PERSON] , [INFO] спадкоємцем [PERSON] , яка померла [INFO] ; - в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] за рішенням Дарницького районного суду м. Києва по справі № 753/18984/15-ц від 21 вересня 2016р. звернути стягнення на успадковане відповідачкою майно (предмет іпотеки): нежилі приміщення № 1 та № 2 групи приміщень № 45 та з № 1 по № 5 групи приміщень 46А, загальною площею 72,60 кв.м, за адресою [ADDRESS] , шляхом його продажу на електронних торгах у межах процедур виконавчого провадження за ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом а стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Позивач зазначає, що заборгованість за кредитним договором не погашена, згідно розрахунку заборгованості станом на 30 листопада 2022р. заборгованість складає 143039,41 швейцарських франка, з яких: прострочена заборгованість по сумі кредиту - 83120,41 швейцарських франків; заборгованість по сумі кредиту - 35614,71 швейцарських франків; відсотки - 45827,30 швейцарських франків; пеня - 14091,70 швейцарських франків. На думку сторони позивача, до відповідачки [PERSON] , у порядку спадкування, перейшли права та обов`язки [PERSON] , а тому, з урахуванням цього, положень ст. 1218 ЦК України та ст.23 Закону України «Про іпотеку», відповідачка [PERSON] , в інтересах якої діє законний представник [PERSON] , як спадкоємець, набула статусу іпотекодавця та несе всі права та обов`язки спадкодавця за іпотечним договором у обсязі та умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 травня 2023р. замінено у справі № 761/18766/22 неналежного відповідача [PERSON] на належного відповідача - [PERSON] , в інтересах якої діє законний представник [PERSON] ; залучено до участі у справі, в якості третьої особи - [PERSON] . Протокольною ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2023р. було залучено до участі у справі, в якості третьої особи Службу у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 квітня 2024р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. У встановлений судом строк, стороною відповідача [PERSON] відзив на позов, не подавався, однак 09 червня 2024р. на адресу суду надійшли письмові пояснення представника відповідача [PERSON] , якими відповідачка із даним позовом не погоджується, посилаючись на те, що звертаючись із позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки, позивачем не надано документів про звернення стягнення на грошові кошти основного боржника у вказаному в позову виконавчому документі. Не вказано, які дії здійсненні органом, що здійснює примусове виконання рішення на пошук активів боржника, за звернення стягнення боргу, та документів, що такі дії не дали результату, що в свою чергу призвело до необхідності подання позову про звернення стягнення на предмет іпотеки. А також сторона відповідача зазначала, що в 2009р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. У 2011р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, у зв`язку з чим останні не проживали, та не вели спільний побут. Відповідно [PERSON] не було відомо про наявність чи відсутність нерухомого майна, майнових зобов`язань тощо [PERSON] . З метою захисту інтересів малолітньої дитини [PERSON] в останні дні строку для вступу в спадщину, звернувся до приватного нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини відповідачкою, діючи, в якості законного представника. При зверненні із вказаною заявою, нотаріусом не було повідомлено про наявність чи відсутність майна, яке б перебувало у праві власності [PERSON] , як і не повідомлено про обтяження такого майна та про зобов`язання [PERSON] . Крім того, 11 червня 2024р. до суду надійшли письмові пояснення [PERSON] , в яких він заперечував, проти задоволення заявлених банком позовних вимог, посилаючись на те, що наразі він перебуває з позивачем (банком) в переговорному процесі, а тому між сторонами триває організація добровільного врегулювання заборгованості. До судового засідання представником позивача, представником третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації було подано на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідачка, третя особа [PERSON] , про час та місце розгляду справи були оповіщені в установленому законом порядку, сторона відповідача неодноразово клопотала про відкладення розгляду справи, зазначені клопотання були задоволені судом, про поважність причин неявки в засідання 14 жовтня 2024р. сторона відповідача не повідомила. Враховуючи положення ст. 211, 223 ЦПК України, суд вважає, за можливе продовжити розгляд справи у відсутність сторін, третіх осіб. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова, установа зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» визначено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 12 жовтня 2007р. між ВАТ «Банк Універсальний» та третьою особою [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого [PERSON] отримав у ВАТ «Банк Універсальний» кредит в сумі 135000,00 швейцарських франків, строком до 10 жовтня 2027р., зі сплатою 10,45 % річних за користування кредитом. Для забезпечення виконання зобов`язань позичальника перед банком за кредитним договором, між банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки від 12 жовтня 2007р., відповідно до умов якого, в іпотеку банку було передано нерухоме майно: нежилі приміщення № 1 та № 2 групи приміщень № 45 та з № 1 по № 5 групи приміщень 46А, загальною площею 72.60 кв.м, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 2.1 договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов`язань основного договору іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 вересня 2016р., у справі № 753/18984/15-ц, первісний позов задоволено - стягнено солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 12 жовтня 2007р. № 012-2902/756-0294 в сумі 83642,35 швейцарських франків, з яких: заборгованість за кредитом - 83556,60 швейцарських франків, заборгованість за підвищеними відсотками - 85,75 швейцарських франків. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. У зустрічних позовах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відмовлено. Справа неодноразово розглядалась апеляційною інстанцією, постановою Київського апеляційного суду від 26 листопада 2019р., рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 вересня 2016р. було скасовано, в частині первісного позову, ухвалено нове рішення про відмову в частині позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 17 листопада 2021р. постанову Київського апеляційного суду від 26 листопада 2019р. та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 10 грудня 2019р. скасовано, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 вересня 2016р. залишено в силі. Судом встановлено, що позивачем було пред`явлено виконавчий лист до примусового виконання, відносно боржника [PERSON] (на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Я.В., виконавчі провадження № [NUMBER] та № [NUMBER], які постановою від 28 липня 2022р. об`єднано у зведене виконавче провадження № [NUMBER]). З матеріалів справи вбачається, що іпотекодавець [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть, серія [NUMBER] від 01 грудня 2021р.), після смерті якої відкрилася спадщина. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, з заявою про прийняття спадщини звернулася донька померлої [PERSON] - [PERSON] , в інтересах якої діє її законний представник - батько [PERSON] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29 червня 2023р. по цивільній справі № 753/18984/15-ц, яка набрала законної сили, заяву АТ «Універсал банк» про заміну боржника у справі за позовом АТ «Універсал банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: [PERSON] , в інтересах якої діє законний представник [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено; замінено боржника [PERSON] на її правонаступника [PERSON] , [INFO] , в інтересах якої діє її законний представник [PERSON] . Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначав, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, заборгованість третьої особи [PERSON] , станом на 30 листопада 2022р. складає 143039,41 швейцарських франків, з яких: прострочена заборгованість по сумі кредиту - 83120,41 швейцарських франків; заборгованість по сумі кредиту - 35614,71 швейцарських франків; відсотки - 45827,30 швейцарських франків; пеня - 14091,70 швейцарських франків. Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України, з урахуванням норм ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями за законом померлої [PERSON] є відповідачка [PERSON] . Також судом встановлено, що момент розгляду даного спору свідоцтво про право на спадщину за законом відповідачці не видавалося. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 1297 ЦК України зобов`язує спадкодавця звернутися до нотаріуса за оформленням спадщини, однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на неї. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України зазначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину). Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018р. у справі № 645/3265/13-ц (провадження № 61-5552свп18), від 08 серпня 2018р. у справі № 686/10026/16-ц (провадження № 61-6373св18), від 14 січня 2019р. у справі № 311/917/15-ц (провадження № 61-38428св18), від 14 травня 2021р. у справі № 205/6803/19 (провадження № 61-9908св20). Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. У разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовилися від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника. У такому випадку відбувається правонаступництво, яке є транслятивним, тобто таким, що переносить права та обов`язки первісного боржника на нового боржника. Отже, правовідносини, що виникли між позикодавцем і позичальником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між позикодавцем та спадкоємцями позичальника і вирішуються у порядку, передбаченому положеннями статті 1282 ЦК України. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність ті взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання відповідачки спадкоємцем [PERSON] , не підлягають задоволенню, в силу положень ст. ст. 1218, 1261 ЦК України, а також за наявності подання відповідачкою, в установленому законом порядку (ст. ст. 1269, 1270 ЦК України) заяву про прийняття спадщини після смерті її матері - [PERSON] , та відсутності в матеріалах спадкової справи, заяви спадкоємця про відмову від спадщини. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] було подано заяву про прийняття спадщини, тим саме відповідачка успадкувала нерухоме майно: нежилі приміщення № 1 та № 2 групи приміщень № 45 та з № 1 по № 5 групи приміщень 46А, загальною площею 72,60 кв.м, за адресою: [ADDRESS] . Звертаючись до суду з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки, позивач керувався положеннями ст. 1282 ЦК України. Відповідно до ЦК України, кредитор має право обирати один із усіх способів захисту, які надаються йому законом, якщо інакше правило в імперативному порядку не визначено у цивільному законі. При цьому вибір способу захисту кредитор здійснює на власний розсуд. Застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи. Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, який є відмінним від боржника, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. У разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. А також, отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Верховний Суд роз`яснив, що чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Частиною 1 ст. 1297 ЦК України, передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом померлої [PERSON] . Таким чином, відповідач [PERSON] є такою, що прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , в порядку ч. 3 ст.1268 ЦК України. З урахуванням цього, до відповідачки [PERSON] , як спадкоємця, перейшли обов`язки померлого спадкодавця [PERSON] , як іпотекодавця, за іпотечним договором. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що в рахунок погашення заборгованості третьої особи [PERSON] за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 вересня 2016р. по цивільній справі № 753/18984/15-ц за кредитним договором від 12 жовтня 2007р. № 012-2902/756-0294 в сумі 83642,35 швейцарських франків, з яких: заборгованість за кредитом - 83556,60 швейцарських франків, заборгованість за підвищеними відсотками - 85,75 швейцарських франків, слід звернути стягнення, на успадковане відповідачкою нерухоме майно (предмет іпотеки), а саме: нежилі приміщення № 1 та № 2 групи приміщень № 45 та з № 1 по № 5 групи приміщень 46А, загальною площею 72,60 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , шляхом його продажу на електронних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. При цьому судом враховано правові позиції Верховного Суду, у постанові в справі № 609/1231/19 від 08 лютого 2021р., що системний аналіз норм права та їх тлумачення свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Проте відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 17388,37 грн.

Outcome: partial