Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою згідно якої прохала суд встановити факт належності свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] , виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради народних депутатів 12 лютого 1997 року № 13596/1, в якому вона як співвласник квартири зазначена як « [PERSON] ». В обґрунтуванні заяви вказала, що у 1997 році їх сім`я у складі: батьків її чоловіка [PERSON] , [PERSON] , її, чоловіка [PERSON] та їх дітей [PERSON] , [PERSON] приймала участь у приватизації житла, а саме квартири [ADDRESS] площею 57,0 м кв., та отримала свідоцтво про право власності на вказану квартиру від 12 лютого 1997 року, згідно з розпорядженням Управління житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради народних депутатів №13596/1. У свідоцтві про право власності на житло зазначено, що квартира належить на праві спільної сумісної власності громадянам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Тобто, у вказаному правовстановлюючому документі на квартиру її прізвище записане невірно, а саме [PERSON] , через букву «і» в першому складі прізвища, в той час як правильне написання її прізвища - [PERSON] , через букву «и». Підтвердженням належності їй вказаного свідоцтва про право власності на житло є наступні обставини. В її паспорті [NUMBER] зазначено, що вона зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , що збігається з адресою квартири, вказаною в свідоцтві про право власності; вказано про реєстрацію шлюбу 20.10.1984 року з [PERSON] , який є одним із співвласників вказаної квартири згідно свідоцтва про право власності; в особливих відмітках паспорту вказано її дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які є співвласниками вказаної квартири згідно свідоцтва про право власності. В період її роботи в ЗАТ «Кременчуцька кондитерська фабрика» на неї було заведено особову медичну книжку серія [NUMBER] , в якій зазначено її домашню адресу: [ADDRESS] , що збігається з адресою квартири, вказаною в свідоцтві про право власності. В свідоцтві про укладення шлюбу від 20.10.1984 року, виданому відділом ЗАГС Артемівського міськвиконкому Донецької області вказано що вона, дошлюбне прізвище [PERSON] , уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , який є співвласником квартири згідно свідоцтва про право власності. В паспорті [PERSON] , [INFO] , вказані відомості відносно місця реєстрації проживання, реєстрації з нею шлюбу, які є тотожними з даними її паспорта. В паспорті сина [PERSON] , [INFO] , вказано, що він зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , що збігається з адресою квартири, вказаному в свідоцтві про право власності. Дочка [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] , [INFO] , успадкувала після смерті бабусі [PERSON] її частку у вказаній квартирі, та була обдарована іншим співвласником квартири - [PERSON] що підтверджується копіями документів - про укладення шлюбів, оформлення спадщини, договором дарування, тощо. Всі ці документи є підтвердженням того, що вона, разом з своїми рідними, членами її сім`ї, є співвласницею вказаної вище квартири, та що саме вона внесена в якості співвласниці квартири в свідоцтво про право власності на житло, і при цьому в свідоцтві було допущена помилка в написанні її прізвища. Так, як відбулися зміни в складі співвласників квартири, двоє з співвласників померли, а частка дочки збільшилась через успадкування нею частки померлої [PERSON] , та дарування їй частки [PERSON] , виникла необхідність зареєструвати право власності на квартиру в Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 19.08.2024 року вона звернулась до департаменту держреєстрацїї Кременчуцького міськвиконкому з заявою про проведення реєстрації права власності на вказану вище квартиру. Рішенням від 22.08.2024 року №74698415 держреєстратор прав на нерухоме майно відмовив в проведенні реєстраційних дій через те, що в свідоцтві про право власності на квартиру заявник вказана як [PERSON] , а в паспорті - як [PERSON] , через що, неможливо встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Таким чином, оскільки в свідоцтві про право власності на житло її прізвище вказане невірно, і виправити помилку в його написанні в ньому неможливо, то вона не має можливості реалізувати своє право на реєстрацію житлового приміщення в Єдиному реєстрі речових прав на нерухомість, тому змушена звернутись до суду з цією заявою про приналежність їй свідоцтва про право власності на квартиру, як її співвласниці. Ухвалою суду від 10.09.2024 заяву про встановлення факту прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. В судове засідання заявник [PERSON] та її представник - [PERSON] не з`явилися. Представник заявника подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримують та прохають задовольнити. Судові витрати прохають покласти на заявника. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, завчасно направили до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, заяву підтримують та прохають задовольнити. Враховуючи наявні заяви, суд вирішив на підставі ст. 211, ст. 247 ЦПК України, провести судовий розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою статті 315 ЦПК України. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно даних паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 15.06.1999 року Крюківським РВ УМВС України в Полтавській області, прізвище, ім`я, по батькові заявника [PERSON] , [INFO] . Адреса місця реєстрації вказана, як: [ADDRESS] (дата реєстрації: 19.01.1988 рік). також маються відмітки про реєстрацію шлюбу 20.10.1984 року з [PERSON] та народження двох дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12.02.1997 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради народних депутатів на підставі розпорядження від 12.02.1997 року №13596/1, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Тобто, вбачається, що прізвище ім`я по батькові заявника у означеному вище свідоцтві зазначено, як « [PERSON] », тоді як у паспорті громадянина України « [PERSON] ». Співвласники [PERSON] та [PERSON] померли, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про смерть (від 24.09.2012 року серії [NUMBER] та від 23.10.2015 року серії [NUMBER] відповідно). Частка у праві спільної сумісної власності, що належала [PERSON] (1/4 яка складається з 1/6 належної на підставі Свідоцтва та 1/12 успадкованої після чоловіка [PERSON] ) належить [PERSON] (до реєстрації шлюбу [PERSON] , після реєстрації шлюбу [PERSON] , після реєстрації іншого шлюбу [PERSON] , що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про шлюб серії [NUMBER] від 19.02.2011 року та серії [NUMBER] від 17.08.2019 року наявними в матеріалах справи) на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 30.10.2018 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Цемах В.А. за реєстровим №1104. На підставі договору дарування від 10.07.2024 року посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Проботюк Ю.М. за реєстровим №777, [PERSON] належить також ще 1/12 частка означеної квартири. 19.08.2024 року заявник звернулась до Департаменту державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області з заявою про проведення реєстрації права власності на вказану вище квартиру, однак рішенням від 22.08.2024 року №74698415 державний реєстратор прав на нерухоме майно відмовив у проведенні реєстраційних дій через те, що в свідоцтві про право власності на квартиру заявник вказана як [PERSON] , а в паспорті - як [PERSON] , через що, неможливо встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Дослідивши наявні матеріали справи суд дійшов висновку, що зазначений вище документ, а саме свідоцтво про право власності на житло від 12.02.1997 року, що видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради народних депутатів на підставі розпорядження від 12.02.1997 року №13596/1, належить заявнику, при цьому у вказаному документі різниться написання прізвища заявника з її прізвищем, зазначеним у паспорті громадянина України. Вказаний документ, важливий для заявника з метою подальшої державної реєстрації права власності на означене нерухоме майно, при цьому встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, а це означає, що в судовому порядку можливо встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. З урахуванням наведеного, вимоги заявника щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягають до задоволення. Враховуючи наявне клопотання представника заявника про залишення судових витрат на заявнику, тож суд вважає за можливе судові витрати залишити на заявнику.

Outcome: approved