Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач) звернулось до суду з позовом до\~ [PERSON] (далі\~відповідач) про стягнення заборгованості за Кредитним договором №С20.907.10348 від 05.09.2017 у розмірі 50857,01 грн та Кредитним договором №Z75.00211.003641776 від 07.02.2018 у розмірі 21388,66 грн. Всього за кредитними договорами 72245,67 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 05.09.2017 [PERSON] уклала із АТ «Ідея Банк» Кредитний договір №С20.907.10348, відповідно до якого отримала кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії по поточному рахунку. Також, 07.02.2018 [PERSON] уклала із АТ «Ідея Банк» Кредитний договір №Z75.00211.003641776, відповідно до умов якого отримала кредит в розмірі 18636,00 грн. Відповідач зобов`язалась погашати заборгованість за кредитами, відсотками за їх використання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами. 07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №07072023, у відповідності до якого, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №С20.907.10348 від 05.09.2017 у розмірі 50857,01 грн, з яких: 16334,02 грн\~заборгованість за основним боргом, 34522,99 грн\~заборгованість за відсотками, та Кредитним договором №Z75.00211.003641776 від 07.02.2018 у розмірі 21388,66 грн, з яких: 2485,81 грн\~заборгованість за основним боргом, 18902,85 грн\~заборгованість за відсотками. Однак, [PERSON] не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та відсотків, чим порушує взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитними договорами в примусовому порядку, який просить задовольнити. Ухвалою судді від 07.03.2024 відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, просить розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, про що зазначає у прохальній частині позову. Відповідно до ч.1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзиву на позов не подала, про поважність причин не прибуття в судове засідання не повідомила. А тому, відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст.247 ЦПК України, здійснює розгляд справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.09.2017 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено угоду №C02.907.10348 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Відповідно до п. 2 угоди банк відкриває клієнту поточний рахунок [NUMBER] у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках угоди та договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту міжнародну платіжну карту MasterCard. Згідно з п. 3 угоди, банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн; ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 15000,00 грн; процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24,0000% річних. Згідно підписаного відповідачем паспорту споживчого кредиту, строк кредитування 12 місяців, процентна ставка 24 % річних. Також, 05.09.2017 ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] підписано довідку-повідомлення про умови кредитування, відповідно до якої, якщо сума кредиту складає 1000,00 грн, термін користування кредитом\~12 місяців, то орієнтовна реальна процентна ставка, річних\~100,90%. Банківською випискою АТ «Ідея Банк» про рух коштів по банківському рахунку [PERSON] за період з 05.09.2017 по 07.07.2023 підтверджується факт видачі та зарахування на поточний рахунок відповідача кредитних коштів, згідно договору №C02.907.10348 від 05.09.2017. Як вбачається з довідки-розрахунку АТ «Ідея Банк», заборгованість [PERSON] за кредитним договором №C02.907.10348 від 05.09.2017 станом на 07.07.2023 становить 50857,01 грн, з яких: 16334,02 грн - заборгованість за основним боргом, 34522,99 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. 07.02.2018 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №Z75.00211.003641776, за умовами якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 18636,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору. Банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 12 місяців. Датою видачі кредиту, є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника (п. 1.2 Договору). За користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 0,49% (маржу банку). Станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за рішенням правління банку, становить 9,5%, що разом з маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 9,99% (п. 1.3, п. 1.4 Договору). Відповідно до п.1.13 Договору банк відкриває позичальнику банківський поточний рахунок № [NUMBER] у гривні в рамках пакету «БПР «Стартовий», що обслуговується на умовах Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 12 щомісячних внесках включно до 7 дня/числа кожного місяця згідно графіку щомісячних платежів. Платежі здійснюватимуться на транзитний рахунок №29095000555765 в банку, МФО 336310, з якого проводиться погашення заборгованості за договором у такій черговості: 1) для оплати простроченої заборгованості кредиту за договором; 2) для погашення нарахованої заборгованості за договором, строк сплати якої не минув; 3) для сплати штрафних санкцій (пені) згідно п. 3.3.1 цього договору; 4) для погашення іншої заборгованості (в т.ч. дострокове погашення заборгованості за кредитом) (пункт 2.1 Договору). З ордеру-розпорядження №1 про видачу кредиту вбачається, що відповідно до договору №Z75.00211.003641776 від 07.02.2018 ПАТ «Ідея Банк» було перераховано з рахунку № [NUMBER] на рахунок № [NUMBER] грошові кошти у розмірі 16065,52 грн. Банківською випискою АТ «Ідея Банк» про рух коштів по банківському рахунку [PERSON] за період з 07.02.2018 по 07.07.2018 підтверджується факт видачі та зарахування кредитних коштів в розмірі 18636,00 грн, згідно договору №Z75.00211.003641776 від 07.02.2018. Як вбачається з довідки-розрахунку АТ «Ідея Банк», заборгованість [PERSON] за кредитним договором №Z75.00211.003641776 від 07.02.2018 станом на 07.07.2023 становить 21388,66 грн, з яких: 2485,81 грн - заборгованість за основним боргом, 18902,85 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. 07.07.2023 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №07072023, за умовами якого АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору та передається в день укладення цього договору клієнтом фактору в електронному вигляді та надсилається засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі в день укладання цього договору. Реєстр боржників після належного його підписання сторонами вважається невід`ємною частиною цього договору. Сума фінансування згідно договору (реєстру боржників № 1, реєстру боржників № 2, реєстру боржників № 3, реєстру боржників № 4), що підлягає перерахуванню на рахунок АТ «Ідея Банк» становить 15300000,00 грн. Згідно з платіжним дорученням №19913 від 11.07.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснено оплату за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу №07072023 від 07.07.2023 в сумі 15300000,00 грн. З витягу з реєстру боржників №4 до договору факторингу №07072023 від 07.07.2023 вбачається, що до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №С20.907.10348 від 05.09.2017, загальна сума заборгованості 50857,01 грн, з яких 16334,02 грн заборгованість за основним боргом, 34522,99 грн заборгованість за відсотками, та за кредитним договором №Z75.00211.003641776 від 07.02.2018, загальна сума заборгованості 21388,66 грн, з яких 2485,81 грн заборгованість за основним боргом, 18902,85 грн заборгованість за відсотками. Згідно з розрахунком заборгованості за Договором №С20.907.10348 від 05.09.2017, який складено ТОВ «ФК «ЄАПБ» за період з 07.07.2023 по 31.01.2024, у [PERSON] наявна заборгованість в розмірі 50857,01 грн, з яких 16334,02 грн заборгованість за основним боргом, 34522,99 грн заборгованість за відсотками. Станом на 31.01.2024 заборгованість не погашена. Згідно з розрахунком заборгованості за Договором №Z75.00211.003641776 від 07.02.2018, який складено ТОВ «ФК «ЄАПБ» за період з 07.07.2023 по 31.01.2024, у [PERSON] наявна заборгованість в розмірі 21388,66 грн, з яких 2485,81 грн заборгованість за основним боргом, 18902,85 грн заборгованість за відсотками. Станом на 31.01.2024 заборгованість не погашена. Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України\~встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій\~статті 517 ЦК України\~передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Згідно із\~статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із\~статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Згідно із частиною другою\~статті 1054ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається з матеріалів справи 05.09.2017 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено угоду №С20.907.10348 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, 07.02.2018 укладено кредитний договір №Z75.00211.003641776. Вищевказані кредитні договори містять інформацію про суми кредитів, мету кредитів, умови та порядок видачі, строк їх повернення, погашення, розмір відсоткової ставки (річної), відповідальність сторін. Вони підписані сторонами. Сторони досягли домовленості з усіх істотних умов договору. На момент укладення договорів позичальник не заявляв додаткових вимог щодо умов спірних договорів та в подальшому частково виконував їх умови. Сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним й відповідало їхній внутрішній волі. Однак, отримавши від банку кошти в кредит, в порушення умов виконання кредитних договорів [PERSON] свої зобов`язання по поверненню кредитів належним чином не виконала. [PERSON] отримувала кредитні кошти, користувалася ними та частково виконувала зобов`язання щодо їх повернення, що підтверджується виписками по рахунку, які є належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором (постанова Верховного Суду від 31 травня 2022 року у справі №194/329/15). Згідно з вимогами статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач в судове засідання не з`явилась та не представила суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, в тому числі не спростувала надані банком докази видачі та користування кредитними коштами. За вказаних обставин, матеріали справи в своїй сукупності свідчать про те, що відповідач отримала кредити за договорами №С20.907.10348 від 05.09.2017 та №Z75.00211.003641776 від 07.02.2018, проте не виконала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитними договорами, отримані в кредит кошти не повернула, тому наявні підстави для стягнення з неї на користь позивача заборгованість за тілом кредиту №С20.907.10348 від 05.09.2017 в розмірі 16334,02 грн, заборгованість за тілом кредиту №Z75.00211.003641776 від 07.02.2018 в розмірі 2485,81 грн. Щодо стягнення відсотків, суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому законодавство визначає різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), постановах Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 754/16771/17 (провадження № 61-12636св21), від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц (провадження № 61-18053св21) зазначено: «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». За умовами кредитного договору №С20.907.10348 від 05.09.2017 сторони погодили строк кредитування 12 місяців, тобто до 05.09.2018; за умовами кредитного договору №Z75.00211.003641776 від 07.02.2018 - строк кредитування 12 місяців, тобто до 07.02.2019. Звертаючись до суду з даним позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило стягнути нараховані проценти, які розраховані станом на 07.07.2023. Отже, виходячи з того, що строк кредитування за кредитним договором №С20.907.10348 від 05.09.2017 закінчився 05.09.2018, за кредитним договором №Z75.00211.003641776 від 07.02.2018 закінчився 07.02.2019, тому з вказаних дат кредитор не мав підстав здійснювати нарахування відсотків, передбачених умовами договору. За таких обставин, оскільки строк кредитування за вказаними кредитними договорами закінчено 05.09.2018, 07.02.2019, у позивача було відсутнє право нараховувати відсотки за користування кредитом, тому вимоги позивача про стягнення таких відсотків, нарахованих після 05.09.2018, 07.02.2019, є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Після цих дат права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Крім того, судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтверджували правильність нарахування позивачем відсотків за кредитними договорами, зокрема, в частині визначення періоду такого нарахування, а також сум, з яких виходив позивач, нараховуючи такі відсотки. Розрахунку заборгованості за відсотками за користування кредитами позивачем не надано. На підтвердження заборгованості позивачем надано тільки довідку-розрахунок заборгованості, яка не відображає ні період, за який здійснювалось нарахування процентів, ні відсоткову ставку, ні залишкової суми кредиту, на яку згідно договору мають нараховуватись відсотки. Тому, за відсутності інших доказів, наявні в матеріалах справи довідки-розрахунки заборгованості, які складені попереднім кредитором, не містять детального розрахунку такої заборгованості, з якого б вбачалося здійснення боржником останньої оплати за кредитом, дані щодо руху коштів на рахунку, інформацію про внесення/невнесення відповідачкою коштів на погашення кредиту та на оплату відсотків щомісячно, не можуть слугувати належними доказами наявності у відповідача заборгованості по сплаті відсотків перед позивачем у заявленому ним до стягнення розмірі. Крім того, сам по собі договір факторингу та реєстр прав вимоги до нього, не є безумовними доказами підтвердження достовірності розміру заборгованості в цій частині. Надані виписки за кредитними договорами не є безумовними доказами підтвердження достовірності розміру заборгованості в цій частині, оскільки в даних виписках не міститься інформація про розмір відсоткової ставки, яка застосовувалась АТ «Ідея Банк», що в свою чергу позбавляє суд можливості перевірити правильність нарахування відсотків. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Частиною 4 статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає. Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (статті 12, 81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. Виходячи з того, що в матеріалах справи відсутній детальний розрахунок заборгованості за відсотками, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог в частині стягнення відсотків за кредитними договорами, оскільки ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надано суду належних доказів на її підтвердження, тоді як саме на позивача покладено обов`язок щодо доведення заявлених позовних вимог. За наведених обставин, у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків слід відмовити. За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов задоволений частково, а саме на 26,05% (18819,83 грн. / 72245,67 грн. х 100%), з відповідача на користь позивача слід стягнути 788,80 грн. (26,05% від 3028,00 грн.) судового збору.

Outcome: partial