Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся із позовом представник [PERSON] адвокат Мотилюк Олейксій Вільямович, в якому просить визначити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] , а саме п`ятнадцять календарних днів, починаючи з моменту набрання законної сили рішенням суду. Судові витрати стягнути з відповідача. Вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , який на момент його смерті був зареєстрований у [ADDRESS] . Факт його смерті підтверджується свідоцтвом про його смерть [NUMBER] , виданим Центральним відділом ДРАЦС у місті Дніпрі Південно-Східного МУ МЮУ (м. Одеса) 11.02.23. [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований (до 26.02.22) у [ADDRESS] . Ця обставина підтверджується копією паспорта громадянина України на його ім`я [NUMBER] , виданого Комсомольським ВМ ХМВ УМВС України у Херсонській області 28.04.06 (оригінал якого у позивача відсутній). Таким чином місцем відкриття спадщини є м. Херсон (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). Наразі до майна [PERSON] заведено спадкову справу № 38/2023 (у Спадковому реєстрі № 70410729) приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В. Ця обставина підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи) № 71917701 від 24.03.23, виданим [PERSON] , приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу. Як відомо позивачу, [PERSON] заповітів не залишав, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 71917724 від 24.03.23, виданим [PERSON] , приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу. Тому спадкування після його смерті здійснюється за законом. Щодо підтвердження факту перебування позивача у шлюбі зі спадкодавцем, то ця обставина підтверджується свідоцтвом про їх шлюб [NUMBER] , виданим Корабельним районним у місті Херсон відділом ДРАЦС 07.06.17. Таким чином, позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті її чоловіка [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України. На ім`я [PERSON] на момент його смерті залишилось майно (частка житлового будинку та автомобіль), на яке претендує позивач в порядку спадкування, проте реалізувати в безспірному порядку свої права не має можливості, чим обумовлено її звернення до суду. Позивач та [PERSON] до лютого 2022 року проживали спільно та постійно у [ADDRESS] в житловому будинку, який належить [PERSON] . Обоє працювали у державних установах. Зранку 24.02.22 їм стало відомо з повідомлень у ЗМІ та мережі Інтернет про початок збройної агресії РФ та активні бойові дії, в тому числі на півдні України. Окупаційні війська РФ швидко просувались у бік Херсона (що є загальновідомим фактом). Загроза швидкої окупації південних регіонів України була реальною. Усвідомлюючи реальність загрози окупації міста, [PERSON] 24.02.22 на власному автомобілі перевіз дружину та свою матір до міста Козятина. Тоді ж він повідомив дружину, що має намір захищати батьківщину зі зброєю. Негайно, вранці 25.02.22, він звернувся до [INFO] (в м. Козятин), маючи усвідомлене бажання захищати Україну, та був мобілізований того ж дня. Позивач продовжувала проживати у м. Козятин та стала на облік, як ВПО. Після мобілізації (25.02.22) [PERSON] постійно підтримував зв`язок із дружиною. З перших днів служби перебував на сході України (Харківська область) у зоні активних бойових дій. Позивач підтримувала його морально, надихала і зміцнювала його бойовий дух. Останні відомості у позивача були про те, що її чоловік перебував у районі м. Ізюм на початку квітня 2022 року. Потім зв`язок раптово перервався. [PERSON] зник. З першої декади квітня 2022 року у позивача були відсутні будь-які відомості про місце перебування чоловіка а також про те, чи є він живим. Відсутність будь-якої інформації спонукала позивача звернутись до [INFO] за допомогою у пошуку будь-якої інформації про чоловіка. Так нею була отримана згадана вище довідка № 793 від 29.04.22 про його мобілізацію. Будь-якої інформації про місце перебування чоловіка і надалі не було. Лише в кінці травня 2022 року (через півтора місяці) позивач отримала від [INFO] МОУ Сповіщення про зникнення безвісти № 1053 від 30.05.22, з якого дізналась, що її чоловік молодший сержант [PERSON] 17.04.22 безвісно зник в районі населеного пункту Сулигівка Ізюмського району Харківської області під час проведення штурмових дій його підрозділом з метою звільнення вказаного населеного пункту. Позивач звернулась до військової частини, де служив [PERSON] . Лише в червні вона тримала відповідь № 3819 від 14.06.22 Військової частини [NUMBER] МОУ ( [ADDRESS] ). Проте, у вказані й відповіді була лише та сама інформація, що і в триманому раніше Сповіщенні про зникнення безвісти. Нової інформації не було. Після деокупації території, на якій зник безвісти молодший сержант [PERSON] там почались роботи з пошуку, ексгумації та встановлення особи загиблих військовослужбовців та цивільних. Знайдені тіла масово переміщувались до Дніпропетровської області, де можна було організувати ефективно роботи з їх ідентифікації (ці обставини наразі також є загальновідомими, а такі роботи та заходи наразі продовжують здійснюватись). У жовтні 2022 року позивачу стало відомо, що біля міста Ізюм було знайдено тіло невідомого військовослужбовця, який може бути її чоловіком [PERSON] . Позивач на її прохання отримала від Новокодацького відділення КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» копію Лікарського свідоцтва про смерть № 2324/НЕ від 30.09.22, виданого про смерть невідомої особи, яка настала у березні-квітні 2022 року у зоні бойових дій (потенційно [PERSON] , проте достовірно це не було відомо і у позивача залишалась надія, що це тіло іншого військовослужбовця). Надалі для встановлення особи загиблого необхідно було у встановленому порядку провести генетичне дослідження. Генетичний матеріал для дослідження надала відповідач (мати [PERSON] ). У кінці грудня 2022 року позивач дізналась остаточно, що її чоловік [PERSON] загинув. Нею було отримано копію листа Новокодацького відділення КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» б.н від 12.12.22, адресованого до Відділу реєстрації актів цивільного стану. У вказаному документі було зазначено про те, що 30.09.22 на адресу Центрального відділу ДРАЦС у м. Дніпрі було направлено лікарське свідоцтво про смерть невідомого чоловіка № 2324/НЕ від 30.09.22. Згідно постанови слідчого про встановлення особи трупа від 28.11.22 слідчого відділу УСБУ у Харківській області особа трупа встановлена, як [PERSON] . Тіло загиблого поховане у м. Дніпро за кошти бюджету. Одночасно відділення просить внести зміни до актового запису про смерть. Разом із згаданим документом позивач отримала також і додатки копію постанови про встановлення особи трупа від 28.11.22 та остаточного Лікарського свідоцтва про смерть № 2324/НЕ від 12.12.22. Тільки з цих документів позивачу стало достовірно відомо про смерть її чоловіка [PERSON] , а також стала відома точна дата його смерті (наскільки точно її було можливим встановити за даних обставин). Одночасно позивачем було отримано копію Довідки про причину смерті [PERSON] (до форми № 106/0№ 2324/НЕ) від 12.12.22. Таким чином позивачу стало офіційно відомо про факт смерті чоловіка тільки в кінці грудня 2022 року, тобто через вісім місяців після його смерті. Приблизно тоді ж (у грудні 2022 року, точну дату позивач не пам`ятає) позивач отримала у [INFO] МОУ Повідомлення сім`ї (близьких родичів) померлого (загиблого) від 02.12.22 № 3268 про те, що 28.11.22 було встановлено загибель 17.04.22 її чоловіка сержанта [PERSON] , який вважався безвісно відсутнім з 17.04.22. Свідоцтва про смерть чоловіка у позивача не було. При зверненні до місцевого відділу ДРАЦС позивачу стало відомо, що актовий запис про смерть [PERSON] складено компетентним відділом ДРАЦС у м. Дніпрі. Поїхати за його отриманням позивач не мала можливості. Їй пояснили, що вона може отримати свідоцтво про смерть чоловіка після того, як буде зроблено відповідний запит і таке свідоцтво буде надіслано у встановленому порядку до запитуючого відділу ДРАЦС. Тому позивач звернулась до Відділу державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~у Вінницькій\~області Управління\~державної реєстрації\~Центрально-Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Хмельницький)\~у м. Вінниці (м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7) з цього питання. У березні 2023 року вона змогла отримати (у відділі ДРАЦС у м. Вінниці Управління державної реєстрації Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7) надіслане до цього відділу свідоцтво про смерть [NUMBER] , видане Центральним відділом ДРАЦС у місті Дніпрі Південно-Східного МУ МЮУ (м. Одеса) 11.02.23, згадане вище. Також із згаданого вище свідоцтва про смерть позивачу стало відомо, що актовий запис про смерть було складено 28.10.22 (щодо невідомої особи), тобто до того, як було достовірно встановлено що померлий є саме [PERSON] . Після отримання свідоцтва про смерть [PERSON] позивач остаточно усвідомила, що її чоловік помер, після його смерті відкрилась спадщина і їй, як спадкоємцю, належить вчинити певні дії та виконати формальності для реалізації її спадкових прав. Тому позивач звернулась до приватного нотаріуса Майструк В.І. в м. Вінниці за консультацією. Так вона дізналась про те, що спадкова справа до майна [PERSON] уже заведена в м. Херсоні і саме туди їй необхідно звертатись із заявами щодо спадкування, а також про те, що вона наразі є такою, що пропустила строк на прийняття спадщини. Раніше позивач не цікавилась питаннями спадкування. З квітня 2022 року вона перебувала у пригніченому психологічному стані, не мала достовірних відомостей про місцезнаходження чоловіка та зв`язку з ним, сподівалась на його повернення живим. Зверталась за медичною допомогою з приводу свого депресивного та тривожного стану, що підтверджується зокрема рецептом на препарати відповідної групи № 1110 від 17.11.22, виданим НДІ реабілітації осіб з інвалідністю Вінницького НМУ ім. М.І.Пирогова (інші рецепти у позивача не збереглись). Таким чином позивач була позбавлена можливості звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом належного строку з поважної та об`єктивно існуючої причини. Реалізуючи своє право на подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України) та виконуючи свій обов`язок подати таку заяву (ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України), позивач 07.04.23 направила поштою приватному нотаріусу Стадник І.В. (яким заведено спадкову справу) заяву про прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] , що підтверджується відповідним описом відправлення та накладною. У випадку необхідності надання нотаріусу будь-яких документів, крім тих, що були додані до вказаної заяви, просила її повідомити про це. Жодних відповідей від нотаріуса не надходило. [PERSON] подала до суду письмові пояснення, в яких заперечувала проти задоволення позовної заяви. Позивач її представник в судове засідання не з`явилися, наддали заяву про слухання справи у відсутності сторони позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про слухання справи сповіщена належним чином та своєчасно. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Відомості про розгляд справ (залишення позову без руху, повернення позовної заяви, дані про відкриття провадження та дати призначення справи до розгляду) публікуються на офіційному веб-сайті Малиновського районного суду м. Одеси у відповідності до Рішення ради суддів загальних судів № 12 від 28 лютого 2013 року «Про організацію роботи з інформаційного наповнення і функціонування офіційних веб-сайтів загальних судів на офіційному веб-порталі судової влади України» та відправлено до ЄДРСР. Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , який на момент його смерті був зареєстрований у [ADDRESS] . Факт його смерті підтверджується свідоцтвом про його смерть [NUMBER] , виданим Центральним відділом ДРАЦС у місті Дніпрі Південно-Східного МУ МЮУ (м. Одеса) 11.02.23. [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований (до 26.02.22) у [ADDRESS] . Ця обставина підтверджується копією паспорта громадянина України на його ім`я [NUMBER] , виданого Комсомольським ВМ ХМВ УМВС України у Херсонській області 28.04.06 року. Наразі до майна [PERSON] заведено спадкову справу № 38/2023 (у Спадковому реєстрі № 70410729) приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В. Ця обставина підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи) № 71917701 від 24.03.23, виданим [PERSON] , приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу. [PERSON] заповітів не залишав, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 71917724 від 24.03.23, виданим [PERSON] , приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу. Тому спадкування після його смерті здійснюється за законом. Щодо підтвердження факту перебування позивача у шлюбі зі спадкодавцем, то ця обставина підтверджується свідоцтвом про їх шлюб [NUMBER] , виданим Корабельним районним у місті Херсон відділом ДРАЦС 07.06.17. Таким чином, позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті її чоловіка [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України. У [PERSON] на момент його смерті залишилось майно (частка житлового будинку та автомобіль). Позивач та [PERSON] до лютого 2022 року проживали спільно та постійно у м. Херсон. З початку збройної агресії РФ [PERSON] переїхала до м. Козятин та стала на облік, як ВПО, що підтверджується довідкою від 22.04.22 № 540-7000963507 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданою на її ім`я виконкомом Козятинської міської ради. [PERSON] був мобілізований. Ця обставина підтверджується довідкою № 793 від 29.04.22, виданою позивачу [INFO] , відповідно до якої [PERSON] був призваний 25.02.22. Після мобілізації (25.02.22) [PERSON] постійно підтримував зв`язок, з перших днів служби перебував на сході України (Харківська область) у зоні активних бойових дій. Через деякий час [PERSON] зник. [PERSON] отримала від [INFO] МОУ Сповіщення про зникнення безвісти № 1053 від 30.05.22, з якого дізналась, що її чоловік молодший сержант [PERSON] 17.04.22 безвісно зник в районі населеного пункту Сулигівка Ізюмського району Харківської області під час проведення штурмових дій його підрозділом з метою звільнення вказаного населеного пункту. Позивач отримала від Новокодацького відділення КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» копію Лікарського свідоцтва про смерть № 2324/НЕ від 30.09.22, виданого про смерть невідомої особи, яка настала у березні-квітні 2022 року у зоні бойових дій. Згодом, позивачем отримано копію листа Новокодацького відділення КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» б.н від 12.12.22, адресованого до Відділу реєстрації актів цивільного стану. У вказаному документі було зазначено про те, що 30.09.22 на адресу Центрального відділу ДРАЦС у м. Дніпрі було направлено лікарське свідоцтво про смерть невідомого чоловіка № 2324/НЕ від 30.09.22. Згідно постанови слідчого про встановлення особи трупа від 28.11.22 слідчого відділу УСБУ у Харківській області особа трупа встановлена, як [PERSON] . Тіло загиблого поховане у м. Дніпро за кошти бюджету. Одночасно відділення просить внести зміни до актового запису про смерть. Разом із згаданим документом позивач отримала також і додатки копію постанови про встановлення особи трупа від 28.11.22 та остаточного Лікарського свідоцтва про смерть № 2324/НЕ від 12.12.22. Одночасно позивачем було отримано копію Довідки про причину смерті [PERSON] (до форми № 106/0№ 2324/НЕ) від 12.12.22 року. У грудні 2022 року позивач отримала у [INFO] МОУ Повідомлення сім`ї (близьких родичів) померлого (загиблого) від 02.12.22 № 3268 про те, що 28.11.22 було встановлено загибель 17.04.22 її чоловіка сержанта [PERSON] , який вважався безвісно відсутнім з 17.04.22. У березні 2023 року [PERSON] змогла отримати (у відділі ДРАЦС у м. Вінниці Управління державної реєстрації Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7) надіслане до цього відділу свідоцтво про смерть [NUMBER] , видане Центральним відділом ДРАЦС у місті Дніпрі Південно-Східного МУ МЮУ (м. Одеса) 11.02.23. Позивач 07.04.2023 року направила поштою приватному нотаріусу Стадник І.В. (яким заведено спадкову справу) заяву про прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] . Відповідно до ст.ст.\~1216,\~1217 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти (ч. 1\~ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~1269\~та ч. 1 ст.\~1270 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України\~передбачено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є, відповідно, причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (стаття 1270 ЦК України). Відповідно до пункту 1.2 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.12\~(далі - Порядок), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Згідно з пунктом 1.3 глави 10 Порядку факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребовування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану або за безпосереднім доступом до реєстру актів цивільного стану. Згідно з пунктом 1.4 глави 10 Порядку у разі неможливості пред`явлення спадкоємцями свідоцтва про смерть спадкодавця або відсутності інформації в реєстрі нотаріус повинен витребувати від органу державної реєстрації актів цивільного стану копію актового запису про смерть спадкодавця або повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть. Процес спадкування може мати місце тільки з моменту смерті фізичної особи (ч. 1 ст. 1220 ЦК України), тобто встановленої смерті (як юридичного та біологічного факту). Смерть фізичної особи має бути обов`язково зареєстрована компетентним органом держави (ст. 49 ЦКУ, ст.ст. 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»). Фактичні підстави для реєстрації смерті органом ДРАЦС визначені у ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»: документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Особу померлого військовослужбовця було встановлено, як спадкодавця [PERSON] , тільки 28.11.22 (згідно постанови про встановлення особи трупа) та зафіксовано у остаточному Лікарському свідоцтві про смерть № 2324/НЕ лише 12.12.22, після чого внесено відповідні зміни до актового запису про смерть. Таким чином, факт смерті спадкодавця [PERSON] 17.04.22 був встановлений та зареєстрований уже після спливу шестимісячного строку, встановленого законом для прийняття спадщини. Відсутність свідоцтва про смерть спадкодавця об`єктивно унеможливило вчасне звернення позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Зазначене узгоджується з правову позицію, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.03.23 по справі № 522/21238/19. Факт смерті спадкодавця у цій конкретній ситуації було встановлено, зафіксовано та зареєстровано уже після того, як передбачений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини сплив. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви [PERSON] Задоволення судом позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і буде "ефективним засобом правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції, оскільки забезпечить поновлення порушеного права позивача і забезпечить одержання позивачем бажаного результату. На підставі викладеного та

Outcome: approved