Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Шиян Ю.М. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що вона з 22.10.2016 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який фактично припинений. За час перебування у шлюбі у них народилась дитина - син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач ухиляється від надання дитині матеріальної допомоги. Ухвалою від 20.06.2024 відкрите провадження у справі. 16.08.2024 представник позивача надала до суду додаткові пояснення, в яких зазначила, що 25.04.2024 було подано до суду позовну заяву про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Зазначила, що квартира в якій зареєстровані позивач, відповідач та їх син знаходиться у власності позивача. Позивач і відповідач вже декілька місяців мешкають окремо один від одного, позивачу невідоме місце проживання відповідача. 16.08.2024 представник позивача надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності позивача та її представника, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення . В судове засідання відповідач повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у них даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання повторно не з`явився та представник позивача проти такого вирішення справи не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до наданих позивачкою документів, [PERSON] перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 22.10.2016, який було розірвано рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.09.2024. В шлюбі 28.07.2017 у них народився син [PERSON] , який проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. №789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Обов`язок батьків щодо утримання своєї дитини, передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Проте способи виконання обов`язку утримувати дитину в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали, а позивачка наполягає на стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини саме на підставі рішення суду. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України та п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з [PERSON] суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, тому має об`єктивну можливість виплачувати аліменти, доказів щодо матеріально, сімейного стану відповідача та наявність у нього утриманців суду не надано, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки вважає такий розмір аліментів розумним, який не суперечить чинному законодавству, відповідає інтересам сторін та неповнолітньої дитини, стягнення здійснювати щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211,20 грн. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved