Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-22 00:00:00

Адвокат Кушнір Н.П., яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до ТОВ «Закарпаттяенергозбут» про стягнення заборгованості за електричну енергію, вироблену за зеленим тарифом. Позов мотивований тим, що 09 березня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» (по умовах договору Постачальник універсальних послуг) та [PERSON] (по умовах договору - Споживач) було укладено Договір про купівлю-продаж електроенергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №240270594. Також 19 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» та [PERSON] було укладено Договір про купівлю-продаж електроенергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №240270289. Відповідно до умов п. 1. вказаних Договорів, Споживач має право продавати ТОВ «Закарпаттяенергозбут» постачальнику універсальних послуг, електроенергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства, а постачальник універсальних послуг бере на себе зобов`язання купувати у Споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, у строки, передбачені цим договором. Згідно пунктом 4.1 Договорів, розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата за продану електричну енергію в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством здійснюється до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. Пунктом 4.6. Договорів визначено, що постачальником універсальних послуг щомісяця на основі отриманих показів засобів вимірювальної техніки не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, подає Споживачу звіт про покази засобу вимірювальної техніки, обсяги та напрямки перетоків прийнятої-переданої електричної енергії. Відповідно до п. 4.10. Договорів, у разі несплати обсягу придбаної електричної енергії до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, постачальник універсальних послуг зобов`язаний сплатити Споживачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Зауважує, що на виконання зобов`язань за договором позивач продав відповідачеві електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання об`єктами електроенергетики приватного домогосподарства, (різниця між обсягом виробленої/згенерованої електричної енергії та обсягом споживання приватним домогосподарством) на загальну вартість 157 309,43 грн., що підтверджується актами звірки взаєморозрахунків станом на 13.05.2024 року. Тобто, позивач у повному обсязі виконав свій обов`язок за Договорами щодо продажу електричної енергії за зеленим тарифом. Виходячи з наведеного, з урахуванням заявленої у судовому засіданні представником позивача заяви про уточнення позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача залишок заборгованості у розмірі 135 815,83 грн., 15 000 грн. витрат на правову допомогу адвоката та сплачений судовий збір. Не погоджуючись з позовним вимогами, представником відповідача 11.07.2024 року через канцелярію суду було подано відзив на позовну заяву. У поданому відзиві зазначено, що відповідач повністю не визнає позовні вимоги, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що відповідач та підтверджує, що між ТОВ «Закарпаттяенергозбут» та [PERSON] укладено договори купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом №240270594 від 09.03.2022 року та №240270289 від 19.01.2022. Вказано, що [PERSON] є стороною договору, що укладається на ринку електричної енергії на підставі ЗУ «Про ринок електричної енергії» (ПРРЕЕ) та відповідно є повноцінним учасником (суб`єктом) ринку електричної енергії, яки згідно договору продає електричну енергію вироблену його власними генеруючими установками приватного домогосподарства, отримує дохід та сплачує податки. Зауважує, що позивачем не аргументовано нарахування заборгованості за вказаними договорами, оскільки не додав жодних підтверджуючих документів на заявлену суму, в тому числі актів звірки взаєморозрахунків, з огляду на що розмір заборгованості викликає сумнів. У зв`язку з наведеним, просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Також в матеріалах справи міститься заява представника відповідача з проханням про розподіл судових витрат після постановлення судового рішення та стягнення з позивача 30 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Позивач у судове засідання не з`явився та його представник у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала та згідно уточненого розрахунку просила суд стягнути з відповідача заборогованість за договорами на загальну суму 135 815,83 грн. Представник ТОВ «Закарпаттяенергозбут» у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову та просила закрити провадження по справі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 19 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» та [PERSON] було укладено Договір про купівлю-продаж електроенергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №240270289, місце знаходження: Ужгородський район, с. Сюрте, буд. 36. Вказаний договір підписаний сторонами та скріплені печаткою ТОВ «Закарпаттяенергозбут». Судом також встановлено, що 09 березня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» та [PERSON] було укладено Договір про купівлю-продаж електроенергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №240270594, місце знаходження: Ужгородський район, с. Сюрте, буд. 36А. Відповідно до п. 1.1. вищевказаних Договорів, Споживач ( [PERSON] ) бере на себе зобов`язання продавати Постачальнику універсальних послуг (ТОВ «Закарпаттяенергозбут») електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства, а Постачальник універсальних послуг бере на себе зобов`язання купувати у Споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленими НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії Приватним домогосподарством, в строки, передбачені цими Договорами Пункт 2.2. Договорів передбачає обов`язки Постачальника універсальних послуг: здійснювати отримання та обробку даних вузла обліку Споживача, отриманих від Постачальника послуг комерційного обліку та/або Оператора системи; надавати Споживачу оформлені платіжні документи. Пункт 2.3. Договорів передбачає права Споживача: отримання плати за електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства, за «зеленим» тарифом, відпущеної постачальнику універсальних послуг в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії Приватним домогосподарством; відшкодування згідно із чинним законодавством збитків, заподіяних внаслідок порушення його прав; оплату неустойки (пені) у разі прострочення платежів за отриману Постачальником універсальних послуг електричну енергію відповідно до умов та порядку оплати, визначених цим Договором; здійснення контролю за правильністю оформлення постачальником універсальних послуг платіжних документів. Пункт 4.1 Розділу 4 Договорів (Умови та порядок оплати) передбачає, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, здійснюється Постачальником універсальних послуг до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. Постачальник універсальних послуг повинен перераховувати кошти для оплати проданої Споживачем електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання генеруючою установкою Приватного домогосподарства, на поточний рахунок Споживача відповідно до заяви-повідомлення. (п. 4.2. Договору). Постачальник універсальних послуг щомісяця на основі отриманих показів засобу вимірювальної техніки не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, подає Споживачу звіт про покази засобу вимірювальної техніки, обсяги та напрямки перетоків прийнятої-переданої електричної енергії», що є підставою для проведення розрахунків з Споживачем. Покази засобу вимірювальної техніки фіксуються в Акті прийому-передачі товару (електричної енергії), який складається в двох примірниках та підписується Споживачем і Постачальником універсальних послуг. Постачальник універсальних послуг несе відповідальність за прострочення оплати за придбану електричну енергію, порушення прав Споживача (п. 5.1. Договору). Договори набирають чинності з 19.01.2022 року та з 09.03.2022 відповідно, і діють протягом дії договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №240270289 та №240270594, укладених між [PERSON] та ТОВ «Закарпаттяенергозбут» (п. 6.1. Договорів). До позову додано Звіти про покази засобу вимірювальної техніки, обсяги та напрямки перетоків прийнятої-переданої електричної енергії, які було зафіксовано представником ТОВ «Закарпаттяенергозбут», де споживачем вказано [PERSON] по особових рахунках № [NUMBER] та № [NUMBER] , якими було зафіксовано покази. Також у доданих актах купівлі-продажу електроенергії між ТОВ «Закарпаттяенергозбут» та [PERSON] визначено обсяг та вартість електроенергії, виробленої з альтернативних джерел енергії генеруючими електроустановками приватного домогосподарства, що перевищує місячне споживання електричної енергії електроенергії та підлягає оплаті за «зеленим» тарифом. Однак, ТОВ «Закарпаттяенергозбут», як постачальником універсальних послуг, не сплачено [PERSON] усієї суми за електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства, за «зеленим» тарифом, відпущеної постачальнику універсальних послуг в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За змістом статей 12 та 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як встановлено судом, у даній справі права та обов`язки сторін виникли на підставі договору №240270289 від 01.01.2022 року та договору №240270594 від 09.03.2022, які за своєю правовою природою є договорами купівлі-продажу електричної енергії. Вказані договори укладені належним чином, підписані повноважними особами, у встановленому порядку не визнані недійсними та не розірвані. А тому, відповідно до презумпції правомірності правочину, укладені договори є обов`язковими для їх виконання сторонами, а їх невиконання породжує негативні юридичні наслідки для сторони, яка ухиляється від належного виконання таких. Спірні правовідносини врегульовані як загальними положеннями ЦК України, так і нормами спеціального Закону України "Про ринок електричної енергії" та низкою підзаконних нормативних актів. Предметом розгляду у даній справі є матеріально-правова вимога про стягнення боргу за продану електричну енергію. Статтею 2 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що правову основу функціонування ринку електричної енергії становлять Конституція України, цей Закон, закони України, серед яких зазначено Закон України «Про альтернативні джерела енергії». Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону, зокрема: 1) правилами ринку, які, в тому числі, визначають правила функціонування балансуючого ринку та ринку допоміжних послуг; 2) правилами ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку; 3) кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу; 4) кодексом комерційного обліку; 5) правилами роздрібного ринку; 6) іншими нормативно-правовими актами. Правила роздрібного ринку затверджуються Регулятором. Регулятором є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (пункт 72 частини 1 статті 1 цього Закону). Згідно зі статтею 9-1 Закону України «Про альтернативні джерела енергії» «зелений» тариф встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики, у тому числі на введених в експлуатацію чергах будівництва електричних станцій (пускових комплексах), генеруючих установках приватних домогосподарств, споживачів, у тому числі енергетичних кооперативів, з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями). За частиною першою статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» приватні домогосподарства здійснюють продаж виробленої електричної енергії за «зеленим» тарифом постачальнику універсальних послуг. Відповідно до вимог пункту 4 частини п`ятої статті 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник універсальних послуг зобов`язаний купувати електричну енергію, вироблену генеруючими установками приватних домогосподарств, встановлена потужність яких не перевищує величину, визначену для відповідних категорій генеруючих установок приватних домогосподарств відповідно до частини двадцять третьої статті 9-1 Закону України «Про альтернативні джерела енергії», за «зеленим» тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами, та у кожному розрахунковому періоді здійснювати пріоритетну оплату її вартості. За ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Відповідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено: одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач за вказаний у позовній заяві період часу продав відповідачу електроенергію, вироблену з альтернативних джерел енергії генеруючими електроустановками приватного домогосподарства, яка прийнята останнім без заперечень та зауважень, що підтверджується актами купівлі-продажу електроенергії. Також встановлено, що Постачальником було сплачено Споживачеві за вказаний період не повну вартість придбаної електричної енергії. Згідно з позицією Верховного Суду, котра закріплена у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 по справі №754/17518/15-ц, у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Тобто, з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати КЦС від 23.01.2019 року №355/385/19. Як встановлено судом, зобов`язання за вказаними вище договорами виконано не в повному обсязі. Обсяг виробленої позивачем і переданої відповідачу електроенергії, а також наявність боргу відповідачем належним чином не заперечується. Крім цього, даний факт підтверджено актами приймання-передачі товару і договорами про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом. Виходячи з підписаних сторонами Актів купівлі-продажу електроенергії, аналізуючи надані платіжні інструкції про переказ грошових коштів за генеруючу енергію на банківський рахунок Позивача, де відображена сума сплачених грошових коштів Відповідачем за придбану електричну енергію, суд вважає доведеним позивачем факт наявності заборгованості відповідача за отриману електроенергію, яка згідно з уточненими позовними вимогами становить загальну суму за двома договорами 135 815,83 грн. (67\~787,05 грн. + 68\~028,78 грн.). Більше того, представник відповідача просив закрити провадження у справі про стягнення з відповідача суми основного боргу, тим самим визнала існування заборгованості перед позивачем. Також суд приймає до уваги здійснення часткової оплати суми боргу згідно наданих платіжних доручень. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивачем було надано належні докази на підтвердження своїх тверджень та такі не знайшли свого спростування доводами сторони відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача частину сплаченого ним судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (135 815,83 грн. * 1% = 1\~358,16 грн.). Також суд залишає без задоволення подане представником відповідача клопотання про розподіл судових витрат від 08.10.2024 та покладає понесені витрати на відповідача. Крім того, відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження понесених витрат суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Позивач просить стягнути з відповідача 15 000,00 грн. понесених витрат на правову допомогу. Проте, в ході розгляду справи стороною позивача не було надано документів, що свідчать про понесення витрат саме у такому розмірі та про здійснення їх оплати. З огляду на викладене вище, суд дійшов до висновку, що позивачем не обґрунтовано належними доказами заявлену суму заявлених витрат на правову допомогу, а тому така вимога до задоволення не підлягає.

Outcome: partial