Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-09 00:00:00

ТзОВ «Фінансова компанія «Сонаті» звернулося до суду з відповідним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. В обґрунтування поданого позову зазначає, що 29.08.2017 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» і [PERSON] було укладено Кредитний договір № Z62.217.73428 від 29.08.2017 року, відповідно до умов якого, відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпечення, повернення, строковості, платності надані кредитні кошти в сумі 42506 грн. Акціонерне товариство «Ідея Банк» відступило право вимоги за Договором (з усіма додатковими договорами та угодами до нього) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОНАТІ», на підставі Договору факторингу № 25/07 від 25.07.2023 року. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання згідно умов угоди, що підтверджується випискою по поточному рахунку. Однак, Відповідач не повернув отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки, комісію та інші платежі за угодою, внаслідок чого станом на 05.01.2024 року утворилась заборгованість в розмірі 118291,98 грн. з яких прострочена заборгованість за тілом кредиту в розмірі 34561,21 грн; прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 23273,65 грн., прострочена заборгованість за комісіями в розмірі 60457,12 грн. Зважаючи на вищенаведене, просить позов задовольнити та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові просив справу розглянути за його відсутності, заперечень проти винесення заочного рішення не висловлював (а.с. 8). Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася. Заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, відзиву не подано. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. При цьому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права. Перевіривши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що 29.08.2017 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» і [PERSON] було укладено Кредитний договір № Z62.217.73428 від 29.08.2017 року, відповідно до умов якого, відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпечення, повернення, строковості, платності були надані кредитні кошти в сумі 42506,00 грн, на строк 60 місяців. З обов`язком сплати процентів за змінною процентною ставкою, що станом на дату укладення договору склала 15 % річних. Договором визначено графік внесення платежів, з кінцевим терміном погашення 29.08.2022 (а.с. 38-46). Факт перерахування відповідачу кредитних коштів підтверджено ордером-розпорядженням № 1 про видачу кредиту від 29.08.2015 (а.с. 47). Факт користування кредитними коштами підтверджується даними виписки по рахунку [PERSON] (а.с. 26-31), яка підтверджує факт того, відповідач неналежно виконувала взяті на себе зобов`язання з погашення кредиту. Згідно наданого суду розрахунку, заборгованість [PERSON] станом на 25.07.2023 склала 118291,98 грн (а.с. 25). Акціонерне товариство «Ідея Банк» відступило право вимоги за Договором (з усіма додатковими договорами та угодами до нього) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОНАТІ», на підставі Договору факторингу № 25/07 від 25.07.2023 року (а.с. 32-37). В тому числі за вказаним договором факторингу від 25.07.2023 № 25/07 до ТОВ «ФК «Сонаті» перейшло право вимоги до боржника [PERSON] до договору кредиту від 29.08.2017, що підтверджується витягом з реєстру боржників (а.с. 15). Згідно з п. 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України (ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів. Частина 1 статті 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до положень статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Укладений між сторонами Кредитний договір, з огляду на встановлений статтею 204 ЦК України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 ЦК України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та підпадає під правове регулювання Глави 71 ЦК України. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є загальнообов`язковим до виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Умовами Кредитного договору визначено графік погашення заборгованості за кредитом, періоди погашення та кінцевий термін користування кредитом. Позивач виконав свої зобов`язання згідно умов угоди, що підтверджується випискою по поточному рахунку. Оскільки відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки, комісію та інші платежі за угодою, внаслідок чого станом на 05.01.2024 року має заборгованість у розмірі 118291,98 грн. з яких прострочена заборгованість за тілом кредиту в розмірі 34561,21 грн; прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 23273,65 грн., прострочена заборгованість за комісіями в розмірі 60457,12 грн. Позивачем направлено Відповідачу вимогу про виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором, надавши можливість відповідачу добровільно врегулювати заборгованість, однак вимога не була виконана (а.с. 20). Таким чином, матеріалами справи встановлено, що відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем у розмірі 118291,98 грн. Відповідач не надав суду жодних доказів на спростування вимог позивача. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, виходячи з принципів змагальності та диспозитивної цивільного судочинства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому підлягають задоволенню. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі, відповідно до вимог 141 ЦПК України.

Outcome: approved