Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-15 00:00:00

У жовтні 2023 року позивач ПАТ «СК «ВУСО» звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього в порядку суброгації страхове відшкодування, завдане в результаті ДТП, у розмірі 58 700,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.11.2021 між ПАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено електронний договір добровільного страхування наземного транспорту №355WM8X, за яким застраховано автомобіль марки «Renault Logan», д.н.з. [NUMBER] . Згідно додаткової угоди №1 від 14.11.2022 до електронного договору добровільного страхування наземного транспорту №355WM8X від 18.11.2021 вигодонабувачем є [PERSON] 15.11.2022 о 17 год. 00 хв. в м. Києві на вул. Набережно-Лугова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю вказаного транспортного засобу, під керуванням [PERSON] , транспортного засобу марки «Chevrolet Nubira», д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та транспортного засобу марки «Opel Kadett», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого застрахована не була. В результаті ДТП вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Подільського районного суду міста Києва від 21.09.2023 у справі №758/11434/22 відповідача визнано винним у вчиненні вказаної вище ДТП. Власник пошкодженого автомобіля «Opel Kadett», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] звернувся до позивача із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки вказана подія є страховим випадком. Особі, якій належить пошкоджений транспортний засіб, відшкодовано заподіяні збитки у розмірі 58 700,00 грн. Із урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування, завдане внаслідок ДТП. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2023 головуючим суддею у справі було визначено [PERSON]. Ухвалою суду від 01.11.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк для подання відзиву, позивачу - строк для подання відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк відзив на позов до суду не подав. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2024 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О., оскільки згідно з наказом №4/02-02 від 11.01.2024 суддю Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області [PERSON] відраховано зі штату Подільського районного суду міста Києва. Ухвалою суду від 06.02.2024 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18.06.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечив щодо ухвалення судом заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд ухвалив провести розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. При вирішені питання щодо розгляду справи в заочному порядку суд виходив з того, що в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.11.2021 між ПАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено електронний договір добровільного страхування наземного транспорту №355WM8X, предметом якого є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобам «Renault Logan», д.н.з. [NUMBER] . 14.11.2022 між ПАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до електронного договору добровільного страхування наземного транспорту №355WM8X від 18.11.2021, відповідно до якої останній є вигодонабувачем. 15.11.2022 о 17 год. 00 хв. в м. Києві на вул. Набережно-Лугова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Renault Logan», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , транспортного засобу марки «Chevrolet Nubira», д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та транспортного засобу марки «Opel Kadett», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля «Opel Kadett», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] . В результаті ДТП вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Подільського районного суду міста Києва від 21.09.2023 у справі №758/11434/22 відповідача визнано винним у вчиненні вказаної вище ДТП. Зазначені обставини та вина відповідача підтверджена постановою Подільського районного суду міста Києва від 21.09.2023 у справі №758/11434/22, яка набрала законної сили. У відповідності до ст. 82 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню. Актом (протоколом) огляду транспортного засобу - заявою на виплату від 22.11.2022 зафіксовано назву деталей та опис пошкоджень автомобіля «Renault Logan», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до рахунку Італмоторс Україна/УКРЛАДА ФОП [PERSON] [NUMBER] від 30.11.2022 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Logan», д.н.з. [NUMBER] становить 213 089,89 грн. 07.12.2022 проведено автотоварознавче дослідження транспортного засобу «Renault Logan», д.н.з. [NUMBER] з метою визначення ринкової вартості КТЗ. Відповідно до звіту №063-12/В22 від 07.12.2022 ринкова вартість вказаного автомобіля, без обліку аварійних пошкоджень на дату ДТП 15.11.2021, становить 243 055,10 грн. З наведеного вбачається, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault Logan», д.н.з. [NUMBER] (213 089,89 грн.) у відсотковому еквіваленті від ринкової вартості (243 055,10 грн.) складає 87,67 %, тобто вартість відновлювального ремонту, розрахована до умов електронного договору страхування наземного транспорту №355WM8X від 18.11.2021, перевищує 75 % дійсної вартості транспортного засобу, що стало підставою для визнання позивачем повної загибелі автомобіля. Згідно з п.16.8 договору розмір заподіяних збитків при повній загибелі транспортного засобу дорівнює дійсній вартості транспортного засобу на момент настання страхового випадку за вирахуванням залишків, придатних для подальшого використання, але не більше ліміту відповідальності страховика по транспортному засобу на момент настання страхового випадку. Страховиком було погоджено зі страхувальником вартість придатних залишків для подальшого використання транспортного засобу «Renault Logan», д.н.з. [NUMBER] , відповідно до п.16.19 договору. Згідно із заявою [PERSON] від 19.12.2022 останній погодився з вартістю придатних залишків транспортного засобу «Renault Logan», д.н.з. [NUMBER] в розмірі 142 000,00 грн. та в цій же заяві просив здійснити виплату суми страхового відшкодування в узгодженому розмірі 58 700,00 грн., шляхом перерахування коштів на його банківський рахунок. Розрахунок страхового відшкодування відбувався наступним чином: 223 000,00 грн. (дійсна вартість ТЗ на момент страхування) - 142 000,00 грн. (придатні залишки пошкодженого ТЗ) - 22 300,00 грн. (франшиза в розмірі 10 % від страхової суми) = 58 700,00 грн. (сума страхового відшкодування, розрахована відповідно до умов договору). На основі договору ПАТ «СК «ВУСО» складено страховий акт №2265459-1 від 24.02.2023, яким визнано вказаний випадок страховою подією та визначено суму страхового відшкодування у розмірі 58 700,00 грн., що підлягає до виплати [PERSON] на його банківський рахунок. Згідно зі ст. 25 Закону України «Про страхування», умов електронного договору добровільного страхування наземного транспорту №355WM8X від 18.11.2021, на підставі заяви страхувальника (вигодонабувача) на виплату страхового відшкодування, ПАТ «СК «ВУСО» було здійснено перерахування грошових коштів на користь страхувальника у розмірі 58 700,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №8336 від 24.02.2023. Враховуючи наведене, суд приймає до уваги такий розмір відшкодування заподіяння шкоди, як вірно визначений. Встановлено також, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Opel Kadett», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] застрахована не була. Таким чином, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов електронного договору добровільного страхування наземного транспорту №355WM8X від 18.11.2021, ПАТ «СК «ВУСО» набуло право вимоги до [PERSON] про відшкодування витрат, пов`язаних зі страховою виплатою потерпілому у розмірі 58 700,00 грн. за настання страхового випадку, оскільки згідно вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. З урахуванням наведеного та беручи до уваги те, що між позивачем та [PERSON] було укладено електронний договір добровільного страхування наземного транспорту №355WM8X від 18.11.2021, до даних правовідносин застосовуються положення Закону України «Про страхування». Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Правовідносини між сторонами регулюються також положеннями глави 67 ЦК України. Так, відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі. До збитків відносяться витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 3 частини 1 статті 988 ЦК України та пунктом 3 частини 1 статті 20 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується ; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Із роз`яснень, викладених у п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вбачається, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, у межах виплаченого відшкодування переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування, має до особи. Також, у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні (кредитора), тому, з урахуванням статті 515 ЦК України, суброгація застосовується лише до майнового страхування. Таким чином, відповідно до вказаних норм законодавства від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. Зважаючи на ту обставину, що позивач (страхова компанія), виплативши страхове відшкодування потерпілому за договором майнового страхування, отримав від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдані збитки, то спірні правовідносини між сторонами у справі регулюються саме положення ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування». Виконання страховиком обов`язку з виплати страхового відшкодування страхувальнику відповідно до умов договору добровільного страхування породжує у позивача право вимоги сплачених коштів із заподіювача шкоди у порядку суброгації (постанова ВС у справі №752/9026/16-ц від 06.02.2019). Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі №6-2878цс15, за змістом статті 1194 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та ст. 27 Закону України «Про страхування», можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оскільки у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки (суброгація). Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved